Справа № 815/3849/16
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3849/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів від 06.07.2016 року № 68 о/с та від 26.10.2016 року № 84 о/с, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії, -

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, в якому просила суд: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 68 о/с від 06.07.2016 року, яким підполковника міліції ОСОБА_1, старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого управління ГУМВС України в Одеській області вважають звільненою з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів), згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ»; визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 84 о/с від 26.10.2016 року, в частині скасування наказу ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області від 06.07.2016 року № 67 о/с щодо поновлення підполковника міліції ОСОБА_1, старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого управління ГУМВС України в Одеській області; поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області з 06.11.2015 року; зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області розглянути рапорт поданий 03.11.2015 року ОСОБА_1 про звільнення за пунктом 64 «з» у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) згідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв'язку із виявленням бажання проходити службу в національній поліції; вважати вимушеним прогул ОСОБА_1 з 06.11.2015 pоку у зв'язку з виданням наказу Начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 68 о/с від 06.07.2016 року; зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області виплатити відповідне грошове утримання на користь ОСОБА_1 з дати звільнення, зазначеного в наказі № 68 о/с від 06.07.2016 року, до моменту винесення відповідного судового рішення; допустити негайне виконання рішення суду в частині позовних вимог.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

18.01.2002 року ОСОБА_1 прийнята на роботу в органи Головного управління МВС України в Одеській області та з цього часу проходила службу в органах Міністерства внутрішніх справ України.

03.11.2015 року, у зв'язку із виявленням бажання проходити службу в поліції, ОСОБА_1 на ім'я начальника ГУМВС України в Одеській області був поданий рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «з» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114, у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) на підставі бажання проходити службу в національній поліції.

25.11.2015 року було отримано витяг з наказу начальника ГУМВС України в Одеській області № 1271 о/с від 04.11.2015 року, з якого стало відомо про звільнення з 06.11.2015 року підполковника міліції ОСОБА_1, старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого управління ГУМВС України в Одеській області, згідно з п.9 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів).

30.03.2016 року Постановою Одеського окружного адміністративного суду по справі № 815/6833/15 скасовано пункт наказу ГУМВС України в Одеській області від 04.11.2015 року № 1271 о/с у частині звільнення з 06.11.2015 року підполковника міліції ОСОБА_1, старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого управління ГУМВС України в Одеській області.

26.07.2016 року було отримано Наказ ГУМВС України в Одеській області № 67 о/с від 06.07.2016 року, яким поновлено підполковника міліції ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого управління ГУМВС України в Одеській області 06.11.2015 року.

Також, 26.07.2016 року було отримано Наказ ГУМВС України в Одеській області № 68 о/с від 06.07.2016 року, яким підполковника міліції ОСОБА_1, старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого управління ГУМВС України в Одеській області, вважають звільненою з 06.11.2015 року у запас Збройних сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів), згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

29.11.2016 року ОСОБА_1 отримала наказ ГУМВС України в Одеській області № 84 від 26.10.2016 року про скасування наказів від 06.07.2016 року № 67 та № 68.

Позивач вважає, що вона була незаконно звільнена.

Суд, з урахуванням ст.122 та ст.128 КАС України, вирішив розглянути дану адміністративну справу в письмовому провадженні.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 18.01.2002 року проходила службу в органах внутрішніх справ та на момент звільнення 06.11.2015 року перебувала у званні підполковника міліції на посаді старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого управління ГУМВС України в Одеській області.

Наказом начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 1271 о/с від 04.11.2015 року «По особовому складу» підполковника міліції ОСОБА_1, старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого управління ГУМВС України в Одеській області, було звільнено згідно з п.9 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів).

Не погоджуючись з вказаним наказом № 1271 о/с від 04.11.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу № 1271 о/с від 04.11.2015 року, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30.03.2016 року у справі № 815/6833/15 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області було задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 1271 о/с від 04.11.2015 року в частині звільнення підполковника міліції ОСОБА_1, старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів), поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області з 06.11.2015 року, стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошове утримання за час вимушеного прогулу за період з 06.11.2015 року по 30.03.2016 року у розмірі 37109,16 грн., у задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Також, Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30.03.2016 року у справі № 815/6833/15 було допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області та стягнення грошового утримання за один місяць.

На виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 30.03.2016 року у справі 815/6833/15 Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області видало наказ № 67 о/с від 06.07.2016 року, яким підполковника міліції ОСОБА_1 було поновлено на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого управління ГУМВС України в Одеській області з 06.11.2015 року.

Також, 06.07.2016 року Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області видало наказ № 68 о/с, яким підполковника міліції ОСОБА_1, старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого управління ГУМВС України в Одеській області, вважати звільненою з 06.11.2015 року у запас Збройних сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів), згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2016 року у справі № 815/6833/15 апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області було задоволено, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30.03.2016 року було скасовано та ухвалено у справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу було відмовлено.

Постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2016 року у справі № 815/6833/15 набрала законної сили з моменту проголошення, тобто 22.09.2016 року.

На виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2016 року у справі 815/6833/15 Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області видало наказ № 84 о/с від 26.10.2016 року, яким скасувало накази від 06.07.2016 оку № 67 о/с щодо поновлення та № 68 о/с щодо звільнення підполковника міліції ОСОБА_1, старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого управління ГУМВС України в Одеській області.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши законність дій та рішень відповідача, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не належать до задоволення.

Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про міліцію» міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначає Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114.

Відповідно до п.64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до п.8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Суд встановив, що Закон України від 02.07.2015 року № 580-VIІI «Про Національну поліцію» було опубліковано 06.08.2015 року в газеті «Голос України», тобто відповідно 3-х місячний термін з дня опублікування закінчується 06.11.2015 року.

При цьому, суд зазначає, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Тобто, позивач був попереджений про звільнення через скорочення штатів в силу закону.

Вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника в новоутвореній установі відповідно до вказаного Закону не є обов'язком роботодавця. Крім того, відповідно до положень ст.104 Цивільного кодексу України ліквідація - це така форма припинення юридичної особи, за якої перестають існувати всі її права та обов'язки без переходу прав та обов'язків у порядку правонаступництва до інших юридичних осіб, тобто є припиненням всіх прав і обов'язків юридичної особи без визначення правонаступника.

Крім того, згідно з п.4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Разом з цим, відповідно до п.9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції; посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Згідно з п.10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів; указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до п.11 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що вказані норми є імперативними, а бажання бути прийнятим на службу до поліції мало бути реалізоване позивачем у строк до 06.11.2015 року.

Аналіз вказаних норм законів дає підстави вважати, що упродовж трьох місяців з дня опублікування Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції за власним бажанням на підставі відповідного наказу посадової особи органу поліції чи у зв'язку із проходженням ними конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.; у разі відмови від проходження служби в поліції та/або не прийняття на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, працівники міліції звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Тобто, з урахуванням зазначеного, неприйняття працівника на службу до поліції до вказаного терміну є безальтернативною підставою для його звільнення зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

При цьому, Одеський апеляційний адміністративний суд в своїй постанові від 22.09.2016 року у справі 815/6833/15, яка набрала законної сили, встановив, що оскільки позивач не звертався в орган поліції щодо виявлення бажання проходити службу в цьому органі, питання щодо можливості призначити позивача на відповідну посаду уповноваженою особою не вирішувалось, тому у Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області були всі підстави для видання наказу про звільнення ОСОБА_1 з 06.11.2015 року відповідно до п. 9 Розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд встановив, що накази Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 06.07.2016 року № 68 о/с та від 26.10.2016 року № 84 о/с є обґрунтованими та законними.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Враховуючи вищевикладене, оскільки під час розгляду справи суд встановив, що звільнення ОСОБА_1 відбулось на законних підставах, то позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач довів суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами з посиланням на відповідні положення законодавства про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами. Адже, відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ч.2 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки суд по справі свідків не залучав та не призначав проведення судових експертиз, розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 122, 128, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко