Справа № 826/6103/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 грудня 2016 року № 826/6103/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта»

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (надалі - Відповідач), в якому просить визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України щодо нарахування пені у сумі 399807,45 грн. з податку на додану вартість та зобов'язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби зняти з нарахування в інтегрованій картці платника Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» () пеню з податку на додану вартість у розмірі 399807,45 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачем протиправно відмовлено в скасуванні пені у розмірі 399807,45 грн., оскільки нарахування пені було на неіснуючий борг.

Відповідач зазначає, що нарахована пеня є обґрунтованою, оскільки Позивачем було погашено грошові зобов'язання з податку на додану вартість з порушенням строків, встановлених Податковим кодексом України щодо сплати узгоджених грошових зобов'язань.

В судовому засіданні, враховуючи клопотання представників сторін про розгляд справи в порядку письмового провадження, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини 4 статті 122 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014 року по справі №826/10513/14 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.08.2014 року скасовано, прийнято нову постанову, якою: визнано протиправною бездіяльність Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників щодо не зарахування переплати з частини чистого прибутку у сумі 26035650,00 грн. (двадцять шість мільйонів тридцять п'ять тисяч шістсот п'ятдесят гривень 00 копійок) (код КБК 21010100) у сплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 25449349,00 грн. (двадцять п'ять мільйонів чотириста сорок дев'ять тисяч триста сорок дев'ять грн. 00 коп.) (код КБК 14010100) та зобов'язано Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників провести зарахування переплати з частини чистого прибутку у сумі 26035650,00 грн. (двадцять шість мільйонів тридцять п'ять тисяч шістсот п'ятдесят гривень 00 копійок) (код КБК 21010100) у сплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 25449349,00 грн. (двадцять п'ять мільйонів чотириста сорок дев'ять тисяч триста сорок дев'ять грн. 00 коп.) (код КБК 14010100).

Як зазначає Позивач, Відповідач виконав Постанову Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/10513/14, а саме здійснено зарахування переплати частини чистого прибутну у сумі 26035650,00 грн. у сплату податкового зобов'язання з податну на додану вартість у розмірі 25449349,00 грн., а також внесено відповідні зміни до облікової картки ПАТ «Укртранснафта» шляхом виключення боргу, що підтверджується актом від 27.11.2014 року №5674-20 та листом Відповідача від 29.12.2014 року за №23691/10/28-10-25-17.

Не зважаючи на добровільне виконання суб'єктом владних повноважень рішення суду по справі №826/10513/14 щодо зарахування переплати у рахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість, Відповідачем не скасував, а погасив нараховану пеню у розмірі 1 659 999,23 грн., яку нарахував на скасований податковий борг за рахунок розподілу сплачених сум податку на додану вартість.

Так, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2015 року по справі №826/2271/15 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» задоволено, Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.08.2014 року скасовано, прийнято нову постанову, якою: визнано протиправними дії Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників щодо нарахування пені у сумі 1659999,23 грн. в картці особового рахунку ПАТ «Укртранснафта» по податку на додану вартість; зобов'язано Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників зняти з нарахування у картці особового рахунку по податку на додану вартість публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» пеню у розмірі 1659999,23 грн.

У липні 2015 року Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників виконав постанову Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/2271/15, а саме скасував нараховану пеню у розмірі 1 659 999,23 грн. та вніс відповідні зміни до облікових даних інтегрованої картки платника податків ПАТ «Укртранснафта», що підтверджується листом Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 24.03.2016 року № 6532/10/8-10-20-315.

В подальшому, Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників 12.08.2015 року винесено податкову вимогу № 105-23, в якій зазначено, що станом на 11.08.2015 року сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 1294416,81 грн. (1215482,00 грн. основного платежу та 78934,81грн. пені).

Проте, Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.11.2015 року по справі № 826/19409/15 позов ПАТ «Укртранснафта» задоволено повністю, а саме: скасовано податкову вимогу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 12.08.2015 року №105-23; зобов'язано Міжрегіональне головне ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників внести зміни до картки особового рахунку Пат «Укртранснафта» шляхом виключення з неї податкового боргу у розмірі 1294 416,81 грн.; зобов'язано Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс і обслуговування великих платників звільнити майно ПАТ «Укртранснафта» з-під податкової застави та виключити його з державних реєстрів застав рухомого та нерухомого майна.

Як вбачається з акту звірки від 05.01.2016 року № 8161-20 протягом 2015 року Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників нарахувало Позивачу пеню з податку на додану вартість на загальну суму 2238165,24 грн., станом на 31.12.2015 року, до складу зазначеної нені входить 1359158,13 грн. - пеня, яка нарахована з податку на додану вартість за лютий 2015 року та яка скасована постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.11.2015 року по справі № 826/19409/15.

Відповідно до листа ДФС України від 15.12.2015 .№ 45789/7/99-99-19-03-02-17 в грудні 2015 року пеню у сумі 1359158,13 грн. Відповідачем знято з нарахування в картці особового рахунку ПАТ «Укртранснафта».

Залишок пені у розмірі 879652,93 грн. нараховано Відповідачем внаслідок щомісячного перезарахування поточних грошових зобов'язань ПАТ «Укртранснафта» в рахунок погашення пені. В результаті чого, частина поточних зобов'язань набула статусу податкового боргу, на який Відповідач знову нараховує пеню.

З метою скасування вказаної нарахованої пені Позивач направив до Відповідача Лист від 15.01.2016 року № 18-00/9/154 з проханням привести картку особового рахунку ПАТ «Укртранснафта» у відповідність з судовими рішеннями, які набули законної сили.

Своїм листом від 18.02.2016 року №3688/10/28-10-20-3-15 Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників частково скасувало пеню, однак відмовило в сторнуванні пені у розмірі 399807,45 грн., посилаючись на відсутність законодавчих підстав.

Зокрема Відповідач посилався на те, що встановлена пеня нарахована згідно з п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України за порушення встановлених кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання.

Позивач не погоджуючись з діями Відповідача звернувся за захистом своїх прав до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про часткове обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Згідно з п.111.2 ст.111 Податкового кодексу України фінансова відповідальність за порушення податкового та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) та/або пені.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України передбачено, що пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу. При нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами нарахування пені розпочинається від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Так, Відповідач посилався на те, що на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014 року №826/10513/14 податковим органом перераховано кошти у сумі 26035650,00 грн. з частини чистого прибутку в рахунок погашення грошових зобов'язань з податку на додану вартість 25.11.2014 року, тобто з порушенням строків, встановлених ПК України, для сплати узгоджених грошових зобов'язань. Зокрема, Відповідач наголошував, що Позивач міг застосувати будь-який інший спосіб погашення своїх зобов'язань замість способу погашення за рахунок надміру сплачених сум.

Водночас, Суд не може погодитись з такими висновками Відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Вказані доводи Відповідача щодо альтернативного способу погашення зобов'язань аніж способу погашення за рахунок надміру сплачених сум з інших платежів до уваги братися не можуть з огляду на те, що ПАТ «Укртранснафта» заявою платника податку визначилось із джерелом погашення узгоджених зобов'язань, однак податковим органом в порушення приписів Податкового органу України не було вчасно здійснено такі перерахування.

Як наслідок, такі обставини зумовили Позивача звернутись до суду для відновлення своїх законних прав, що було предметом розгляду справи №826/10513/14.

Як зазначалось вище, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2014 року по справі №826/10513/14 визнано протиправною бездіяльність Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників щодо не зарахування переплати з частини чистого прибутку у сумі 26035650, 00 грн. (двадцять шість мільйонів тридцять п'ять тисяч шістсот п'ятдесят гривень 00 копійок) (код КБК 21010100) у сплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 25449349,00 грн. (двадцять п'ять мільйонів чотириста сорок дев'ять тисяч триста сорок дев'ять грн. 00 коп.) (код КБК 14010100) та зобов'язано Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників провести зарахування переплати з частини чистого прибутку у сумі 26035650,00 грн. (двадцять шість мільйонів тридцять п'ять тисяч шістсот п'ятдесят гривень 00 копійок) (код КБК 21010100) у сплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 25449349,00 грн. (двадцять п'ять мільйонів чотириста сорок дев'ять тисяч триста сорок дев'ять грн. 00 коп.) (код КБК 14010100).

Отже, перерахування коштів з частини чистого прибутку в рахунок грошових зобов'язань з податку на додану вартість було здійснено з порушенням строків, а саме 25.11.2014 року, саме з вини Відповідача.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що Позовні вимоги Позивача в частині щодо визнання протиправними дії Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників щодо нарахування пені у сумі 399807,45 грн. з податку на додану вартість є обґрунтованими та підлягають скасуванню.

Поряд цим, оскільки у Позивача відсутній податковий борг, а Контролюючий орган не припинив нараховувати пеню на неіснуючий податковий борг, що в свою чергу спричинило появу нового податкового боргу та відповідної пені, чим порушено права та інтереси Позивача, позовна вимога щодо зобов'язання Відповідача зняти з нарахування в інтегрованій картці платника Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» () пеню з податку на додану вартість у розмірі 399807,45 грн. підлягає задоволенню.

Як зазначав в своїх рішеннях (від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15, від 02 лютого 2016 року у справі № 804/14800/14) Верховний Суд України спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначені факти, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 122, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо нарахування пені у сумі 399807,45 грн. з податку на додану вартість.

3. Зобов'язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби зняти з нарахування в інтегрованій картці платника Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» () пеню з податку на додану вартість у розмірі 399807,45 грн.

4. Стягнути з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби за рахунок державних асигнувань на користь Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» () судові витрати в розмірі 7357,11 грн. (семи тисяч трьохсот п'ятдесяти семи грн. 11 копійок).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук