Справа № 826/7743/16
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 грудня 2016 року № 826/7743/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Іщука І.О., суддів: Погрібніченка І.М., Шулежка В.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Державної пенітенціарної служби України
простягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної пенітенціарної служби України, в якому просить стягнути з Державної пенітенціарної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання судового рішення з 27.03.2015 р. по дату винесення рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що станом на час звернення до суду судове рішення в частині поновлення на посаді позивача та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06.08.2014 р. по 26.03.2015 р. у розмірі 104112,26 грн. не виконано.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні, оскільки вина відповідача у невиконанні рішення Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/13135/14 від 20.03.2015 р. відсутня. При цьому, на думку відповідача, вимога щодо стягнення середнього заробітку вирішена Київським апеляційним адміністративним судом, а тому вимога позивача щодо стягнення середнього заробітку за час з 27.03.2015 р. по дату винесення рішення є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні суд за згодою сторін ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Кабінету Міністрів України, Державної пенітенціарної служби України, Національного агентства України з питань державної служби про визнання протиправними та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 р. №683-р "Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної пенітенціарної служби України", наказу Державної пенітенціарної служби України від 14.08.2014 р. №118 о/с, поновлення на посаді Голови Державної пенітенціарної служби України, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 06.08.2014 р. до моменту винесення рішення у справі. Визнання незаконним та скасування наказу Національного агентства України з питань державної служби від 17.07.2014 р. №108 "Про проведення службового розслідування".

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.08.2014 року відкрито провадження у адміністративній справі №826/12290/14 за позовом ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу Національного агентства України з питань державної служби від 17.07.2014 року №108 "Про проведення службового розслідування".

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.09.2014 року відкрито провадження у адміністративній справі №826/13134/14 за позовом ОСОБА_1 до Державної пенітенціарної служби України про визнання протиправним та скасування наказу Державної пенітенціарної служби України №119 о/с від 15.08.2014 року; поновлення ОСОБА_1 на службі в Державній пенітенціарній службі України; стягнення з Державної пенітенціарної служби України на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 06.08.2014 року до моменту винесення рішення у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 29.09.2014 р. справи № 826/12290/14 та № 826/13134/14 об'єднано в одне провадження та присвоєно номер № 826/13135/14.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 18.11.2014 р. про уточнення позовних вимог, позивач просить визнати протиправними дії Кабінету Міністрів України щодо призначення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 шляхом направлення Прем'єр-міністром України службової записки від 07.07.2014 р. № 25332/1/1-14; визнати протиправними дії Кабінету Міністрів України щодо прийняття розпорядження №627-р "Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання повноважень за посадою Голови Державної пенітенціарної служби України" від 07.07.2014 р.; визнати протиправним та скасувати наказ Національного агентства України з питань державної служби від 17.07.2014 р. №108 "Про проведення службового розслідування"; визнати протиправним акт службового розслідування від 31.07.2014 р.; визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України №683-р від 06.08.2014 р. "Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної пенітенціарної служби України"; визнати протиправним та скасувати наказ Державної пенітенціарної служби України №118 о/с від 14.08.2014 р.; поновити ОСОБА_1 на посаді Голови Державної пенітенціарної служби України; стягнути з Державної пенітенціарної служби України на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 06.08.2014 р. до моменту винесення рішення у справі; рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді Голови Державної пенітенціарної служби України та стягнення заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання; визнати протиправним та скасувати наказ Державної пенітенціарної служби України №119 о/с від 15.08.2014 р.; поновити ОСОБА_1 на службі в Державній пенітенціарній службі України; рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в Державній пенітенціарній службі України допустити до негайного виконання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.02.2015 р. провадження у справі в частині вимог про визнання протиправним акту службового розслідування від 31.07.2014 р. закрито.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.02.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 р. №683-р "Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної пенітенціарної служби України", накази Державної пенітенціарної служби України від 14.08.2014 р. №118 о/с та від 15.08.2014 р. №119 о/с. Поновлено ОСОБА_1 на посаді Голови Державної пенітенціарної служби України та стягнуто з Державної пенітенціарної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.08.2014 р. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.04.2016 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 року залишено без змін.

Додатковою постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 р. заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державної пенітенціарної служби України, Національного агентства України з питань державної служби про визнання протиправними та скасування розпорядження, наказів, поновлення на роботі, стягнення коштів, визнання дій протиправними задоволено. Ухвалено додаткову постанову, якою визначено розмір середнього заробітку ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за період з 07.08.2014 р. по 26.03.2015 р., що становить 104112,26 грн. та підлягає стягненню з Державної пенітенціарної служби України. Дане рішення є невід'ємною частиною постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 року.

Зважаючи на те, що станом на час звернення до суду судове рішення в частині поновлення на посаді позивача та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06.08.2014 р. по 26.03.2015 р. у розмірі 104 112,26 грн. не виконано, позивач звернувся до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Отже, є дві підстави для виконання судового рішення: набрання ним законної сили або рішення підлягає негайному виконанню.

Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різницю в заробітку за час затримки.

Із змісту наведеної норми видно, що обов'язок виплатити середній заробіток за час затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі, є видом відповідальності роботодавця за дії, пов'язані із такою затримкою.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 34 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Аналогічний висновок щодо застосування зазначених норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 23 червня 2015 року (№ 21-63а15).

Представник відповідача, обґрунтовуючи відсутність своєї вини щодо затримки виконання судового рішення, посилається на ст. 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», відповідно до якої керівник центрального органу виконавчої влади призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України за поданням Прем'єр Міністра України та на п. 15 Порядку розгляду питань, пов'язаних з підготовкою і внесенням подань щодо осіб, призначення на посаду та звільнення з посади яких здійснюється Верховною Радою України, Президентом України або Кабінетом Міністрів України чи погоджується з Кабінетом Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 р. № 298 на підставі акта Президента України або Кабінету Міністрів України щодо призначення на посаду чи звільнення з посади особи в установленому порядку відповідним органом або підприємством у триденний строк видається наказ (розпорядження) за місцем її роботи, в якому зазначається дата початку роботи на відповідній посаді або припинення роботи. Копія зазначеного наказу (розпорядження) надсилається у триденний строк після його видання до Адміністрації Президента України та Секретаріату Кабінету Міністрів України. Представник відповідача зазначає, що на даний час до нього не надходив акт Кабінету Міністрів України щодо призначення на посаду в установленому порядку ОСОБА_1, у зв'язку із чим його вина у невиконанні рішення Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/13135/14 від 20.03.2015 р. відсутня.

Однак, суд не може погодитися із таким твердженням відповідача та вважає їх помилковими, оскільки підставою для поновлення позивача є судове рішення, яке набрало законної сили.

Як встановлено судом, на час розгляду даної справи ОСОБА_1 не було поновлено на посаді відповідачем, чим допущено протиправну бездіяльність.

Таким чином, період невиконання судового рішення в частині поновлення на роботі позивача становить із 06.08.2014 р. по 19.12.2016 р.

Водночас, враховуючи, що додатковою постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 р. було прийнято рішення, яким визначено розмір середнього заробітку ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за період з 07.08.2014 р. по 26.03.2015 р., що становить 104112,26 грн. та підлягає стягненню з Державної пенітенціарної служби України, суд приходить до висновку, що середній заробіток за час невиконання судового рішення повинен бути стягнутий за період із 27.03.2015 р. по 19.12.2016 р.

Згідно довідки Державної пенітенціарної служби України про доходи позивача від 18.11.2014 р. №4/1-79, копія якої міститься в матеріалах справи, виходячи з виплат, що передували звільненню позивача за останні 2 календарні місяці - за червень 2014 року 13579,80 грн. та за липень 2014 року 13579,80 грн., середньоденна заробітна плата становила (42 робочих дні) 646,66 грн. в день.

Поряд з цим, з урахуванням листа Міністерства праці та соціальної політики України від 09.09.2014 р. N 10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» період вимушеного прогулу за 2015 рік становить 196 к.д. (березень -2, квітень - 21, травень - 21, червень - 21, липень -23, серпень - 20, вересень - 22, жовтень - 22, листопад - 21, грудень - 23).

З урахуванням листа Міністерства праці та соціальної політики України від 20 липня 2015 №10846/0/14-15/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік" період вимушеного прогулу за 2016 рік становить 242 к.д. (січень - 19, лютий - 21, березень - 22, квітень - 21, травень - 19, червень - 20, липень - 21, серпень - 22, вересень - 22, жовтень - 20, листопад - 22, грудень - 13).

За таких обставин, сума середнього заробітку за період затримки виконання судового рішення становить 283 237,08 грн. (438 календарних днів *646,66 грн.).

Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд має керуватися критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, згідно з якими у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведена правомірність його дій, водночас позивачем доведено обставини в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 69 - 71, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Стягнути з Державної пенітенціарної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання судового рішення з 27.03.2015 р. по 19.12.2016 р. у сумі 283 237,08 гривень.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.О. Іщук

Судді: І.М. Погрібніченко

В.П. Шулежко