Справа № 522/16189/16-а
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 р.м.ОдесаСправа № 522/16189/16-а

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Бойчук А.Ю.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді Запорожана Д.В.,

судді Романішина В.Л.,

судді Шляхтицького О.І.

при секретарі: Вишневській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 9 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до директора департаменту комунальної власності Одеської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до директора департаменту комунальної власності Одеської міської ради про зобов'язання направити запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача (ч. 3 ст. 22 Закону України Про доступ до публічної інформації).

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував незаконністю спірної бездіяльності.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 9 листопада 2016 року у задоволенні вищенаведеного позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з необґрунтованості даного позову та відсутності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що пунктом 1 рішення Одеської міської ради від 9 жовтня 2013 року № 3918-VI було надано згоду на передачу до комунальної власності територіальної громади м. Одеси гуртожитку з інженерними мережами та зовнішніми інженерними мережами, що належать ПАТ «Одеський завод гумових технічних виробів», та розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 54/2.

8 серпня 2016 року позивач звернувся до відповідача з проханням надати інформацію про стадію виконання вищенаведеного рішення.

16 серпня 2016 року відповідач фактично відмовив позивачу у наданні такої інформації у зв'язку з тим, що він не володіє і не зобов'язаний нею володіти. З відмови відповідача вбачається, що йому не відомо та не має бути відомо, хто володіє такою інформацією. Для з'ясування наведених невизначеностей відповідач рекомендував позивачу звернутися до іншого департаменту.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України Про доступ до публічної інформації, розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, обов'язок щодо направлення запиту належному розпоряднику мається виключно у розпорядника який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє.

По перше, позивач не оскаржує, що відповідач не володіє інформацією, яка запитувалася.

По друге, рішення органу місцевого самоврядування або норми діючого законодавства не містять певних стадій виконання рішення щодо передачі майна у власність територіальної громади.

Не перелічено таких стадій і в запиті позивача.

Позивач у своєму запиті допуcтив порушення правила конкретності питання: в логічній структурі правильно сформульованого питання його об'єм повинен визначати кінцеве непорожнє число альтернатив для відповіді. Порушення даного правила викликає помилку «розмитого об'єму» питання. Наприклад, питання: «Щодо стадії виконання будь-якого рішення? У відсутності визначення таких стадій» є розмитим по об'єму, так як невизначеним є число альтернативно можливих відповідей на нього.

Тобто, порушення правила конкретності вищенаведеного запиту не давало відповідачу можливості визначитися з питанням хто може чи зобов'язаний володіти такою невизначеною інформацією.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №10 від 29 вересня 2016 року "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" Народні депутати України, депутати місцевих рад при виконанні ними депутатських повноважень не можуть бути субєктами відносин у сфері доступу до публічної інформації, а тому до відносин зі збирання ними інформації, у тому числі надсилання та розгляду депутатських запитів, депутатських звернень, необхідно застосовувати відповідні положення Закону України від 17 листопада 1992 року № 2790-XII «Про статус народного депутата України» та Закону України від 11 липня 2002 року № 93-IV «Про статус депутатів місцевих рад», а не законодавство про доступ до публічної інформації.

Окрім того, з норм діючого законодавства не вбачається, що у разі наявності чинної відмови у задоволенні запиту у розпорядника інформації, що надав відмову, мається обов'язок направляти такий запит ще куди-небудь.

Більш того, передавати зазначене майно повинен саме ПАТ «Одеський завод гумових технічних виробів». З рішення органу місцевого самоврядування не вбачається, що він може будь-яким примусовим чином впливати на таку передачу. У нього є лише право отримати у власність наведене майно, а дії по його передачі, у тому числі документальні, може зробити лише ПАТ «Одеський завод гумових технічних виробів».

Тобто, інформація, що запитувалася, повинна знаходитися у володінні саме ПАТ «Одеський завод гумових технічних виробів», а не відповідача.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість даного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Частиною 1 ст. 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 9 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до директора департаменту комунальної власності Одеської міської ради про зобов'язання направити запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача (ч. 3 ст. 22 Закону України Про доступ до публічної інформації) - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Головуючий /ОСОБА_2/

Судді /ОСОБА_3/

/ОСОБА_4/