Справа № 405/7375/15-а
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2016-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/7375/15-а
Провадження №2-а/405/324/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2016 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючої судді - Іванової Л.А.

при секретарі - Береді Я.І., Шикері Ю.С., Поповій Н.В.,

за участю представника відповідача Кирилюк Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про стягнення одноразової грошової допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача УМВС України в Кіровоградській області, в якому просив зобов'язати відповідача УМВС України в Кіровоградській області надати довідку про його грошове утримання за період з 22.04.1986 року по 10.07.2001 року, а також просив стягнути з УМВС України в Кіровоградській області на його користь одноразову грошову допомогу як особі, яка отримала інвалідність за період служби в органах внутрішніх справ, зазначивши на обгрунтування позовних вимог що в період з 22.04.1986 року по 10.07.2001 року він проходив службу на посаді заступника начальника відділу швидкого реагування «Сокіл» при Управлінні МВС України в Кіровоградській області, звання - майор міліції, та стаж його роботи становить 16 років 07 місяців 10 днів.Також зазначив, що під час проходження служби, 31 серпня 1999 року, при виконання службових обов'язків він отримав тяжке вогнепальне поранення і перелом лівого стегна із незначним зміщенням та висновком МСЕК від 25.07.2001 року, у зв'язку з отриманням поранення при виконанні службових обов'язків, йому (позивачу) було встановлено 3-тю групу інвалідності з втратою 40% працездатності. На підставі наказу начальника УМВС України у Кіровоградській області №35 о/с від 10 липня 2001 року, його(позивача) було звільнено з ОВС на підставі ст. 64 п. «Б» Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України - у зв'язку з хворобою, з виплатою грошової компенсації за невикористану відпустку за 6 відпрацьованих місяців. Однак, одноразову грошову допомогу, як особі, що отримала інвалідність за період служби в органах внутрішніх справ, йому (позивачу) виплачено не було.

Крім того, як на правові підстави обгрунтування позовних вимог позивач посилається на ч.ч.1, 2 ст.23 Закону України «Про міліцію» в редакції, яка була чинною на час страхового випадку і до січня, 2007 року, Положення про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України від 29.06.1991 року №59, яке діяло на час настання у нього (позивача) страхового випадку), постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції» від 12.05.2007 року №707, постанову Кабінету Міністрів України від 17.06.2009 року №593.

Позивач ОСОБА_2 та представник позивача - адвокат Вишня-Чижова Г.В., в судове засідання не з'явилися, повідомлені судом про час та місце судового розгляду справи, від представника позивача надійшла заява за вх.№21960 від 15.08.2016 року про розгляд справи за відсутності представника позивача. Крім того, будучи присутньою в попередніх судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в позові, та на обгрунтованість позовних вимог, просила позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, вважаючи позов необгрунтованим та безпідставним, просив відмовити позивачу його задоволенні. На обгрунтування заперечень зазначив, що позивач при зверненні до суду пропустив строки позовної давності та позиція ОСОБА_2 стосовно того, що він не мав можливості у період з 2001 по 2015 рік відслідковувати зміни у законодавстві та знати, що до даної категорії справ застосовуються строки позовної давності, не може бути визнана судом поважною причиною для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивачем не обгрунтовано, якими саме діями чи бездіяльністю Управління порушено його право, яке саме право порушено та яке право позивача потребує судового захисту, враховуючи, що позивачем не додано до позову доказів того, що позивач звертався до УМВС з заявою про отримання довідки про грошове утримання та в отриманні такої йому було відмовлено, на підставі чого вимога позивача про зобов'язання УМВС України в Кіровоградській області надати йому (позивачу) довідку про грошове утримання за період з 22.04.1986 року по 10.07.2001 року необгрунтованою, заявленою передчасно. Окрім того, зазначив, що 05.05.2015 року на адресу Управління надійшов адвокатський запит адвоката Вишні-Чижової Г.В. про надання інформації стосовно того чи виплачувалася при звільненні ОСОБА_2 одноразова грошова допомога, та листом УМВС від 12.05.2015 року за вих.№12/7-ад у відповідь на адвокатський запит було повідомлено, що ОСОБА_2 у липні, 2001 року отримав одноразову грошову допомогу при звільненні. Окрім того, зазначив, що зазначене звернення адвоката було саме з приводу отримання позивачем одноразової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ, а не про страхові виплати як особі, що отримала інвалідність під час проходження служби в органах внутрішніх справ, що є різними видами грошових виплат і здійснюються різними розпорядниками бюджетних коштів та мають різний порядок їх здійснення. Також, в обґрунтування заперечень представник відповідача зазначив, що на момент страхового випадку було чинним та діяло Положення про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1991 року № 59, а посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України № 707 від 12.05.2007 року «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції» є необґрунтованим, так як дана постанова набрала чинності 12 травня 2007 року, тобто після настання страхового випадку.Також, представник відповідача зазначив, що УМВС України в Кіровоградській області виплатило в повному обсязі позивачу ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу при його звільненні з органів внутрішніх справ України в розмірі 2 910 грн. 00 коп., а тому відповідач в повному обсязі розрахувався із позивачем, виплативши останньому всі належні види грошових виплат при його звільненні, внаслідок чого боргів перед останнім не має.

Зваживши доводи, викладені в позові на обгрунтування позовних вимог, враховуючи заперечення проти позову представника відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено її права, свободи та інтереси.

Положення ст.6 КАС України є реалізацією ч.1 ст.55 Конституції України, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 з 22.04.1986 року по 10.07.2001 року служив безперервно в органах внутрішніх справ.

На підставі наказу в.о. начальника УМВС України в Кіровоградській області Озерного В.І. «По особовому складу» від 10 липня 2001 року №35 о/с ОСОБА_2, майора міліції, заступника начальника відділу швидкого реагування «Сокіл» при Управлінні МВС України в області, було звільнено у запас Збройних Сил з постановкою на військовий облік за ст.64 п. «Б» (через хворобу) з 06 липня 2001 року, з виплатою грошової компенсації за невикористану відпустку за 6 відпрацьованих місяців.

Вислуга років становить на 06 липня 2001 року в календарному обчисленні складає 16 років 07 місяців 10 днів, в пільговому обчисленні складає 20 років 05 місяців 14 днів.

Судом також встановлено, що представник позивача - адвокат Вишня-Чижова Г.В., якою з позивачем ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги №30 від 30 березня 2015 року, зверталася до УМВС України в Кіровоградській області з запитом (в порядку ст.ст.20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», який було зареєстровано 05.05.2015 року за вх.№26 ад, та в подальшому зареєстровано ВФЗБО УМВС України в Кіровоградській області за вх.№7-ад від 06.05.2015 року, в якому просила надати письмову інформацію про те, чи виплачувалася при звільненні з ОВС України одноразова грошова допомога ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проходив службу в ОВС України з 22.04.1986 року (наказ УМВС України в Кіровоградській області №09 о/с) та був звільнений з ОВС України 10.07.2001 року (наказ УМВС України в Кіровоградській області №35 о/с).

12 травня 2015 року за вих.№12/7-ад УМВС України в Кіровоградській області повідомив на адресу адвоката Вишні-Чижової Г.В. (на адвокатський запит) про те, що ОСОБА_2 у липні, 2001 року отримав одноразову грошову допомогу при звільненні з УМВС України в області.

Розмір зазначеної одноразової грошової допомоги становить 2 910 грн. 00 коп., що підтверджується розрахунковим листком за липень, 2001 року.

Позивачем пред'явлено вимогу про зобов'язання відповідача видати йому довідку про грошове утримання за період з 22.04.1986 року по 10.07.2001 року.

В свою чергу, судом відзначається, що відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду свої доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Пред'являючи вимогу до відповідача про зобов'язання останнього вчинити дії на користь позивача - видати довідку про грошове утримання за період з 22.04.1986 року по 10.07.2001 року, позивачем не обгрунтовано, якими діями чи бездіяльністю відповідач порушив права, свободи чи інтереси позивача, не вказано яке саме право порушено та яке право позивача потребує судового захисту.

Крім того, позивачем не надано доказів на обгрунтування позовних вимог в цій частині позовних вимог, зокрема, доказів щодо будь-яких звернень (заяв, запитів) позивача чи в його інтересах представника до УМВС України в Кіровоградській області про роз'яснення питання щодо виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні його з органів внутрішніх справ України та надання будь-яких довідок про його (позивача) грошове утримання, на підставі чого позовна вимога позивача про зобов'язання УМВС України в Кіровоградській області надати позивачу довідку про його грошове утримання є необгрунтованою, безпідставною, такою, що заявлена передчасно, та є такою, що не підлягає задоволенню.

Позивачем пред'явлено також позовну вимогу про стягнення з відповідача на його користь одноразову грошову допомогу як особі, яка отримала інвалідність за період служби в органах внутрішніх справ, яка задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23 Закону України «Про міліцію» в редакції Закону, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, працівник міліції підлягає обов'язковому державному страхуванню на суму десятирічного грошового утримання за останньою посадою, яку він займає, за рахунок коштів відповідних бюджетів, а також коштів, що надходять на підставі договорів від міністерств, відомств, підприємств, установ і організацій. Порядок та умови страхування працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.3 Постанови Верховної Ради України від 25.12.1990 року «Про порядок введення в дію Закону України «Про міліцію» стаття 23 Закону набрала чинність після прийняття передбаченого цією постановою Положення про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ.

Відповідно до Положення про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1991 року №59, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.1992 року №627, було постановлено запровадити з 01 січня 1991 року державне обов'язкове особисте страхування осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ республіки на випадок загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних в період проходження служби, та п.1 Положення визначено, що головні управління щомісяця до 20-го числа вносять на поточний рахунок МВС України 1/12 суми платежу з державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділі ввнутрішніх справ, що утримуються за рахунок місцевих бюджетів, коштів міністерств і відомств.

Відповідно до п.2 зазначеного Положення Страховик виплачує страхові суми: особам рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ (їхнім спадкоємцям) у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку і громадської безпеки, боротьбі із злочинністю (п.2 абз.а); особам рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ (їхнім спадкоємцям) у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби, - у розмірах, передбачених постановою КМУ від 19 серпня 1992 року №488 (п.2 абз.б).

Відповідно до п.3 Положення вимоги про виплату страхової суми застрахований або його спадкоємці можуть пред'явити страховику протягом трьох років з дня настання страхової події.

Виплата страхових сумм провадиться в семиденний строк з дня отримання страховою компанією усіх необхідних документів від застрахованого (в разі загибелі - від його спадкоємців) та органів (підрозділів) внутрішніх справ.

Спори між застрахованим (його спадкоємцями) і страховою компанією щодо виплати страхових сумм вирішуються в установленному законодавством порядку (п.4 Положення).

Відповідно до п.5 Положення при настанні страхових подій, передбачених пунктом 2 цього Положення, виплата страхових сумм провадиться НАСК «Оранта» за місцем проживання (прописки) застрахованого шляхом їх перерахування на особистий рахунок одержувача в установі банку, видачі чека банку або переказу грошей поштою за рахунок одержувача.

Визначення ступеня тяжкості одержанного поранення (контузії, травми, каліцтва) провадиться військово-лікарськими комісіями на підставі переліку поранень, контузій, травм і каліцтв, що належать до тяжких або легких (п.7 Положення).

Судом встановлено, що згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 15.03.2000 року, виданої для одержання страхової суми, майор міліції ОСОБА_2, 1961 року народження, в період проходження служби, при виконанні службових обов'язків, 01 вересня 1999 року одержав тяжке поранення: «огнестрельный перелом большого вертела лівого бедра с небольшим смещением фрагментом большого вертела». В період з 01.09 по 06.10.1999 року знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні обласної лікарні та в період з 07.10.1999 року по 07.03.2000 року знаходився на амбулаторному лікуванні в поліклініці УМВС.

Відповідно до довідкиКіровоградської обласної медико-санітарної експертної комісії №2 серії 2-18 МАД №037113 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого, у зв'язку із пораненням, яке отримано при виконанні службових обов'язків ОСОБА_2 встановлено ступінь втрати професійної працездатності, що у відсотках становить 40%.

Відповідно до довідки серії МСЕ 2-18 АХ №020268, виданою Кіровоградським ОЛС МСЕК №2 25.07.2001 року ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності.

Відповідно до довідки №0093 від 17 серпня 2001 року МВС сума страхових виплат ОСОБА_2, звання майор, обставини по п.2 А), третя група інвалідності, складає 12 543 грн. 00 коп.

Крім того, відповідно до інформації Відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку УМВС України в Кіровоградській області від 25.03.2016 року вих.№604/28/01-2016 ОСОБА_2 або його представник не зверталися до ВФЗБО УМВС України в Кіровоградській області з будь-якими заявами чи запитами про роз'яснення питання щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги як особі, яка отримала інвалідність в період проходження служби в ОВС; відповідно до вимог п.2 постанови КМУ від 19.11.1992 року №627 «Про внесення змін до Положення про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ» НАСК «Оранта» виплачує страхові суми особам рядового, начальницького та вільнонайманого складу ОВС, які отримали захворювання при виконанні службових обов'язків. ОСОБА_2 до ВФЗБО УМВС України в Кіровоградській області не звертався з питань виплати йому одноразової грошової допомоги як особі, що отримала інвалідність під час проходження служби в ОВС.

Аналогічні пояснення надав в судовому засіданні і провідний спеціаліст управління фінансового забезпечення та фінансового обліку ГУ НП у Кіровоградській області ОСОБА_6

Окрім того, відповідно до інформації Кіровоградської обласної дирекції НАСК «Оранта» від 01.06.2016 року №1190-06-14 щодо виплат страхових сум ОСОБА_2 було виплачено: страхова сума з державного обов'язкового особистого страхування за тяжке поранення сплачена платіжним дорученням №395 від 27.04.2001 року через АППБ «Аваль» в сумі 1 425 грн. 00 коп. на підставі розпорядження про виплату №04-14-87/МСВ від 02.11.2000 року; страхова сума з державного обов'язкового особистого страхування за 3-тю групу інвалідності при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки та боротьбі зі злочинністю сплачена платіжним дорученням №856 від 26.09.2001 року через АППБ «Аваль» в сумі 12 543 грн. 00 коп. на підставі розпорядження про виплату №04-14-54/МВС від 16.08.2001 року.

При цьому, судом відзначається, що на момент страхового випадку, а саме: призначення позивачу групи інвалідності було чинним та діяло Положення про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1991 року №59, а відтак посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України №707 від 12.05.2007 року, якою затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівників міліції, є безпідставним, так як зазначена постанова набрала чинності 12 травня 2007 року, тобто після настання страхового випадку, та зазначена постанова не має зворотної дії в часі, у зв'язку з чим її положення не можуть бути застосовані до правовідносин, які виникли до набрання нею чинності, що підтверджується і позицією Конституційного Суду України, викладеною в рішенні по справі №1-рп/99 від 09.02.1999 року.

Аналізуючи встановлені під час судового розгляду обставини, суд відзначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, судом відзначається, що під час судового розгляду справи, з урахуванням наданих представниками сторін пояснень та доказів на обгрунтування пояснень та заперечень відповідно, судом не встановлено обставин, які б свідчили про неправомірність дій відповідача, у зв'язку з чим вимоги позивача про зобов'язання відповідача вчинити певні дії та стягнення одноразової грошової допомоги як особі, яка отримала інвалідність за період служби в органах внутрішніх справ, є безпідставними, недоведеними, у зв'язку з чим в їх задоволенні позивачу слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 11, 69, 71, 94, 158-163, 167, 185-186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про зобов'язання УМВС України в Кіровоградській області видати довідку про грошове утримання за період з 22 квітня 1986 року по 10 липня 2001 року та про стягнення одноразової грошової допомоги як особі, яка отримала інвалідність за період служби в органах внутрішніх справ, - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м.Кіровограда шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги, у разі застосування судом ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова