Справа № 634/881/16-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 р.Справа № 634/881/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального закладу "Сахновщинський навчально-реабілітаційний центр" Харківської обласної ради на постанову Сахновщинського районного суду Харківської області від 26.10.2016р. по справі № 634/881/16-а

за позовом Первомайської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах ОСОБА_1

до Комунального закладу "Сахновщинський навчально-реабілітаційний центр" Харківської обласної ради третя особа: Чугуївський професійний ліцей

про зобов'язання проведення донарахування недоотриманої одноразової грошової допомоги та її виплати,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Первомайська місцева прокуратура Харківської області, звернувся до Сахновщанського районного суду Харківської області з позовною заявою в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до Комунального закладу «Сахновщинський навчально-реабілітаційний центр» Харківської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Чугуївський професійний ліцей, в який просив суд зобовязати провести донарахування недоотриманої одноразової грошової допомоги та її виплати у сумі 7 635,00 грн.

Постановою Сахновщанського районного суду Харківської області від 26.10.2016 року позовні вимоги задоволено.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 народилась 23.08.1999 року, батьками якої вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується копієб свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 107116, наявного в матеріалах справи (а.с. 8).

Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 25.12.2007 року було позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні ОСОБА_1 Крім того, вказаним рішенням встановлено , що відомості про батька ОСОБА_1 ОСОБА_2 в актовому записі про народження були внесені за заявою матері (а.с. 11).

Встановлено, що ОСОБА_3, як дитина позбавлена батьківського піклування з 2010 року була зарахована до 5 класу Сахновщинської спеціальної загальноосвітньої школи інтернат з інтенсивною педагогічною корекцією для дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування (Комунального закладу «Сахновщинський навчально-реабілітаційний центр» Харківської обласної ради) (а.с. 12).

У вересні ОСОБА_1 закінчила навчання у Комунальному закладі «Сахновщинський навчально-реабілітаційний центр» Харківської обласної ради та вступила на навчання до Чугуївського професійного ліцею, що підтверджується копією наказу № 43-У від 01.09.2015 року (а.с. 13).

Відповідно до довідки Чугуївського професійного ліцею № 302 від 12.09.2016 року ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання, період навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2018 року (а.с. 16).

При вступі на навчання до професійно-технічного навчального закладу видано грошову допомогу в розмірі 2,5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 81,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку підлягає застосуванню Закон України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та випускниці ОСОБА_1 має бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно до положень ст. 25 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського шклування» № 2342-IV від 13.01.2005 року, до дітей-сиріт відносяться діти, в яких померли чи загинули батьки та до дітей, позбавлених батьквського піклування відносяться діти, які залишилися без піклування батьків у звязку з позбавленням i'x батьківських прав.

Отже, відповідно до вказаної вище норми Закону ОСОБА_4 є дитиною, позбавленою батьківського піклування.

Як передбачено ч. ч. 1, 3 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також oci6 iз їх числа. Допомога та утримання таких дітей не можуть бути нижними за встановлені мінімальні стандарти, що забезпечують кожній дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку на piвнi, не нижчому за встановлений прожитковий мінімум для таких осіб. Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання - до двадцяти трьох років або до закінчення відповщних навчальних закладів.

Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону Укріїни «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», випускники навчальних закладів iз числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або віповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Miнicтpiв України, одягом i взуттям, а також одноразовою грошовою домогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для oci6 відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом i взуттям затверджуються Кабінетом Miнicтpiв України. За бажанням випускників навчальних закладав їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Таким чином, Кабінету Міністрів України доручено визначити порядок забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування одягом i взуттям, в тому числі встановити нормативи такого забезпечення. Мінімальний розмір разової грошової допомоги, яка виплачується випускникам, чітко визначена Законом, виплата сум в большому pозмipi здійснюється за рахунок навчального закладу або відповідної установи.

При цьому, ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту населення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» встановлює обовязок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на oкpeмi кaтeгopiї - тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався.

На підставі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 pік», розмір прожиткового мнимуму для дітей віком від 16 до 18 років складав 1 286,00 грн.

Враховуючи зазначене, випускникам шкіл-інтернатів з категорій дітей, позбавлених батьківського піклування у віці до 18 років, в тому числі ОСОБА_1 при випуску з навчального закладу має бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для oci6 відповідного віку, тобто в cумі 7 716,00 грн., а з урахуванням раніше виплаченої суми у poзмipi 81,00 грн. 7 635,00 грн.

У відповідності до ст. 25 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», порядок відшкодуваняя витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їx числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та встуті до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Miнicтpiв України відповідно до державних соціальних стандартів.

Як встановлено ст. 39-9 вказаного вище Закону, порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, повне державне забезпечення відповідно до ст. 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського пиклування, затверджується Кабінетом Miністрів України.

Колегія суддів зазначає, що норми ст. ст. 25, 39-9 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених 6aтьківського піклування» регулюють правовідносини щодо відшкодування навчальним закладам або відповідним установам, в яких виховуються та навчаються діти-сироти та діти, позбавлені батькіьського піклування, понесених ними витрат на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, та не розповсюджуються на правовідносини навчальних закладів з їx випускниками, що є предметом спору по даній справі.

Kpiм того, як встановлено ст. 3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», одними iз соновних принпипів державної політики в частині соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, є захист прав i iнтepeciв таких дітей, а також забезпечення соціально-правових гарантій.

Положениями ст. 4 зазначеного Закону передбачено, що заходи щодо соціального захисту даної Kaтeгopії дітей гарантується, забезпечується і охороняються державою.

В п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дiтeй, позбавлених батьківського піклування» № 2342-IV від 13.01.2005 року передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до положень ст. 8 Конституції України, в Україні визнається i діе принцип Верховенства права. Закони України мають вишу юридичну силу і саме Закон має застосовуватися в тому випадку, коли йому суперечить підзаконний нормативно-правовий акт.

На підставі ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Як встановлено ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та iнтepeciв фізичних oci6, прав та інтересів юридичних oci6 у сферах публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їxнix посадових i службових oci6, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що своїми діями відповідач допустив звуження змісту та обсягу прав та свобод позивача, передбачених статтею 22 Конституції України, в якій зазначено, що права і свободи людини и громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Сахновщанського районного суду Харківської області від 26.10.2016 року по справі № 634/881/16-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують і доказів в їх обґрунтування відповідачем не надано.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального закладу "Сахновщинський навчально-реабілітаційний центр" Харківської обласної ради залишити без задоволення.

Постанову Сахновщинського районного суду Харківської області від 26.10.2016р. по справі № 634/881/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст ухвали виготовлений 19.12.2016 р.