Справа № 509/4260/16-а
Суддя: Бочаров А. І.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/4260/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт.Овідіополь

13 грудня 2016 року

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Осадченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь адміністративну справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до

Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17.11.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в обґрунтування якого зазначила, що вона згідно розпорядження Овідіопольського селищного голови від 11.12.2007 року № 49/2007-к, 11.12.2007 року була звільнена з посади секретаря Овідіопольської селищної ради Одеської області, у зв'язку з виходом на пенсію державного службовця, на підставі ст.38 Кодексу законів про працю України.

З 11.12.2007 року вона перебуває на пенсійному обліку управління Пенсійного фонду України в Овідіопольському районі Одеської області (на даний час - Чорноморське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області) і отримую пенсію державного службовця за віком у розмірі 83% від заробітної плати при загальному стажі роботи 39 років, 9 місяців, 28 днів, стажі державної служби 2 роки, 2 місяці, 25 днів, та 11 років, 6 місяців, 28 днів служби в органах місцевого самоврядування.

На день звернення за призначенням пенсії згідно статті 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначалася в розмірі 80 відсотків, а за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі розмір пенсії збільшувався на один відсоток заробітку, але не більше 90% від сум їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Дія ст..37 Закону України від 16.12.1993 року «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 р., Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 року, та іншим законам України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», було встановлено підвищення посадових окладів на посадах державної служби з 1 грудня 2015 року.

Овідіопольською селищною радою Одеської області позивачці 14.11.2016 р. була видана довідка № 02-06/210/1318 за формою, затвердженою Постановою правління Пенсійного Фонду України від 04.09.2013 року № 15-1, про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії.

Чорноморське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Одеської області рішенням від 16.11.2016 року № 124602 відмовило в задоволені її звернення про перерахунок пенсії, посилаючись на те, що п.5 Прикінцевих положень Закону України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 р.

Позивачка вважає, що посилання відповідача на п.5 Прикінцевих положень Закону України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 р., неправомірною та такою, що не узгоджується з чинним законодавством.

В зв'язку з викладеним просить суд визнати противоправною відмову Чорноморського об'єднаного УПФ України Одеської області, щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії державного службовця, з 01.12.2015 року, у зв'язку з підвищенням на 25% заробітної плати державних працівників Овідіопольської селищної ради Одеської області, відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»; зобов'язати відповідача - Чорноморське об'єднане УПФ України Одеської області провести з 01.12.2015 року перерахунок та виплату пенсії державного службовця, призначеної в розмірі 83% від заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу без зміни базового місяця, відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та довідки Овідіопольської селищної ради Одеської області від 14.11.2016 р. № 02-06/210/1318; усі судові витрати, що пов'язані з розглядом цієї справи, покласти на відповідача.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, звернулась до суду з заявою, відповідно до якої позов підтримала, просила суд позов задовольнити та розглядати справу у її відсутність,

Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, звернулась до суду з письмовими запереченнями на позов та заявою про розгляд справи у її відсутність.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.12.2016 року позовні вимоги позивача заявлені за період часу з 01.12.2015 року по 17.05.2016 року залишені без розгляду у зв'язку з пропуском встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Ознайомившись з адміністративним позовом та письмовими запереченнями на нього, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає адміністративний позов таким, що задоволенню не підлягає у повному обсязі, з наступних підстав.

Як вибачається з матеріалів адміністративної справи та підтверджується письмовими доказами, позивачка, згідно розпорядження Овідіопольського селищного голови від 11.12.2007 року № 49/2007-к, 11.12.2007 року була звільнена з посади секретаря Овідіопольської селищної ради Одеської області, у зв'язку з виходом на пенсію, на підставі ст.38 Кодексу законів про працю України.

З 11.12.2007 року вона перебуває на пенсійному обліку управління Пенсійного фонду України в Овідіопольському районі Одеської області (на даний час - Чорноморське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області) і отримую пенсію державного службовця за віком у розмірі 83% від заробітної плати при загальному стажі роботи 39 років, 9 місяців, 28 днів, стажі державної служби 2 роки, 2 місяці, 25 днів, та 11 років, 6 місяців, 28 днів служби в органах місцевого самоврядування.

На день звернення за призначенням пенсії згідно статті 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначалася в розмірі 80 відсотків, а за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі розмір пенсії збільшувався на один відсоток заробітку, але не більше 90% від сум їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 10132 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», було встановлено підвищення посадових окладів на посадах державної служби з 1 грудня 2015 року.

Овідіопольською селищною радою Одеської області позивачці 14.11.2016 р. № 02-06/210/1318 була видана довідка за формою, затвердженою Постановою правління Пенсійного Фонду України від 04.09.2013 року № 15-1, про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії.

Чорноморське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Одеської області рішенням від 16.11.2016 року № 124602 відмовило в задоволені її звернення про перерахунок пенсії, посилаючись на те, що п.5 Прикінцевих положень Закону України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 р.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-ХІІ), «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.37 Закону № 3723-ХІІ у редакції, яка була чинною на момент призначення позивачу пенсії, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Статтею 37-1 Закону № 3723-ХІІ у редакції, яка була чинною до 01.01.2015 р., передбачалось, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У п.4 Постанови № 865 у попередній редакції було визначено, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. N 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання «заслужений», за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук враховується в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; премія, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною посадою (посадами) у такому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. Премія до державних, професійних свят та ювілейних дат, виплачена у місяці підвищення заробітної плати, враховується в розмірі 1/12 середнього розміру цієї премії (премій), визначеного за відповідною посадою (посадами), з якої призначено (перераховано) пенсію.

За бажанням осіб, під час перерахунку пенсій виплати, отримані на час призначення (перерахунку) пенсії (крім посадових окладів, надбавок за ранг, вислугу років), визначаються у порядку, передбаченому абзацами першим і другим пункту 1 та пунктом 2 цієї постанови.

На підставі Постанови № 1013 зазначений пункту Постанови № 865 було виключено.

Згідно зі ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ у редакції, чинній з 01.01.2015 р. до 01.05.2016 р., умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що законодавством, а саме статтею 37-1 Закону № 3723-ХІІ у відповідній редакції, було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Однак, в наступному законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось і 01.05.2016 року воно не регламентувало ані права особи на перерахунок її пенсії у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати працюючого державного службовця, ані порядок і умови здійснення такого перерахунку.

Виходячи з цього, суд звертає увагу на те, що пенсія позивачу призначена на підставі ст.37 Закону № 3723-ХІІ, а її перерахунок позивач просить здійснити за ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ, яка дійсно передбачала можливість перерахунку пенсії державного службовця в разі підвищення розміру заробітної плати особи, працюючої на аналогічній посаді, і пунктом 4 Постанови № 865 визначались умови такого перерахунку.

Разом з тим, на момент збільшення розміру заробітної плати працюючого державного службовця за посадою, з якої позивач вийшла на пенсію, та на момент її звернення до відповідача із заявою щодо перерахунку її пенсії з цих підстав, законодавство змінилось, стаття 37-1 Закону № 3723-ХІІ взагалі втратила чинність, а Постанову № 865 було викладено в іншій редакції, яка не закріплює права особи на перерахунок пенсії з цих підстав, і жодним іншим нормативно-правовим актом також не визначено, ані таке право особи, ані порядку (механізму) перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати та умов його здійснення.

З огляду на це, суд вважає, що у відповідача на момент позивача із заявою про перерахунок її пенсії не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача, а у відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11 жовтня 2016 року у справі № 484/1671/16-а.

Крім того, слід зазначити, що Верховний Суд України у своїй постанові від 12 липня 2016 року у справі № 21-1726а16 висловив правову позицію, відповідно до якої відсутність постанови Кабінету Міністрів України, яка чітко визначає розмір заробітної плати (чи пенсії), не є підставою для застосування вже недіючих норм Законі України для проведення перерахунку заробітної плати (пенсії).

Суд зазначає, що прийняття відповідачем рішення про відмову у перерахунку пенсії позивача не призвело до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист, а також суд звертає увагу на те, що як було встановлено вище, право на пенсію позивач набула не на підставі ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ, за якою вона просить здійснити її перерахунок, а на підставі зовсім іншої законодавчої норми - ст.37 Закону № 3723-ХІІ, і в даному випадку зміна редакції ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ, а в наступному втрата нею чинності, є зміною законодавства, що у свою чергу змінює соціально-економічні права певного кола осіб.

Водночас, при розв'язанні спірних правовідносин судом враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12.10.2004 р. у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 25 січня 2012 року за №3-рп/2012 зазначив, що державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визнані як Законами України, так і іншими нормативно - правовими актами, зокрема, актами Кабінету Міністрів України.

Отже, передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними.

Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного розподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, відповідно до вимог ст.86 КАС України, суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ і Постанови № 865 у редакції, яка втратила чинність, як вона просить у своєму адміністративному позові, в зв'язку з чим відмовляє у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 11, 17, 71, 86, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Одеського адміністративного апеляційного суду шляхом подачі до Овідіопольського районного суду на протязі 10 днів з дня отримання копії постанови апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя А. І. Бочаров