Справа № 821/3649/15-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/3649/15-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

при секретарі - Іовіч М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Четвертий експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт" на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року, у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Четвертий експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт" до Херсонської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Херсонській об'єднаній Державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 22 травня 2015 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог не відповідає встановленим обставинам у справі, так як підприємством належним чином підтверджено факт здійснення господарських операцій з контрагентом ТОВ "Фрутарт" наданими первинними бухгалтерськими документами.

Також, апелянтом зазначено, що реальність проведених господарських операцій у спірному періоді підтверджена висновком експертизи, який безпідставно не взятий до уваги судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення.

Крім того, наявність певних недоліків в наданих первинних бухгалтерських документах, при їхній наявності та в сукупності з іншими доказами, які підтверджують факт здійснення господарських операцій, не є підставою для висновків податкового органу про безтоварність проведених операцій.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у м. Херсоні проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ "4-й Експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Фрутарт" за грудень 2014 року, за висновками якої складений акт від 30 квітня 2015 року № 95/21-03-22304/14287749.

Так, вищевказаним актом встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (далі ПК України), в результаті чого товариством завищено податковий кредит, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет, на загальну суму 833 333,00 грн.

За результатами перевірки податковим органом прийнято та направлено товариству податкове повідомлення-рішення від 22 травня 2015 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 1 249 999,50 грн., з них 833 333,00 грн. - за основним платежем, 416 666,50 грн. - за штрафними санкціями.

Не погоджуючись з отриманим податковим повідомленням-рішенням товариство звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок щодо відмови у задоволенні заявлених позовних вимог, так як наданими товариством доказами неможливо підтвердити реальність проведених господарських операцій з контрагентом ТОВ «Фрутарт», а як наслідок неможливо спростувати висновок контролюючого органу про порушення товариством норм податкового законодавства, з огляду на наступне.

Згідно п. 185.1 ст. 185 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників ПДВ з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/ орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні документи, тобто податкові, видаткові накладні, рахунки, довіреності, акти виконаних робіт, акти прийому - передачі товарів, робіт, послуг оформлені на паперових носіях та при наявності таких обов'язкових реквізитів: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильності її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судовою колегією встановлено, що на формування податкових зобов'язань позивача у спірному періоді, вплинули його господарські операції з контрагентом ТОВ "Фрутарт".

Колегія суддів вважає, що необхідною умовою для визнання реальними проведені господарські операції є встановлення факту придбання товарів (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Із зібраних матеріалів у справі вбачається, що позивачем (в особі покупця) укладено 23 грудня 2014 року договір поставки № 231214 з ТОВ "Фрутарт" (в особі постачальника), відповідно до умов якого постачальник зобов'язувався передати покупцю товар, який зобов'язаний його забрати зі складу продавця та оплатити його вартість.

На підтвердження виконання умов вказаного договору судом зібрано наступні докази: видаткові накладні від 31 грудня 2014 року; податкові накладні від 31 грудня 2014 року; документи, які підтверджують перевезення товару, а саме: накази від 29 грудня 2014 року № 84 та № 85 про відрядження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до м. Костянтинівка Донецької області, у період з 29 грудня 2014 року до 31 грудня 2014 року, довіреність від 29 грудня 2014 року № 141, якою начальнику гідротехнічної дільниці-головному інженеру ОСОБА_2 довірено отримання від ТОВ "Фрутарт" цінностей за договором № 231214 (груші, помело, помідори), звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 31 грудня 2014 року № 285 та № 286, видаткові касові ордери до них.

За наслідком проведених господарських операцій суми податку на додану вартість внесені позивачем до реєстру отриманих податкових накладних від вказаного контрагенту.

В даному випадку, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків та бути пов'язаною з господарською діяльністю платника податків.

Так, підприємством не надано до суду доказів, якими можливо встановити факт використання отриманих фруктів та овочів у своїй господарській діяльності.

Крім того, підприємством не підтверджено наявність у нього спеціальних приміщень, в яких можливо зберігати 73 тонни отриманих фруктів та овочів у зимовий період.

Також, колегія суддів погоджується з висновком податкового органу та суду першої інстанції, що наданими підприємством доказами неможливо підтвердити факт транспортування отриманого товару, з огляду на наступне.

Так, з наявних у матеріалах справи товарно-транспортних накладних форми № 1-ТН вбачається, що водій ОСОБА_1 31 грудня 2014 року та 02 - 04 січня 2015 року на автомобілі МАЗ 5549 (д.н. 8565ХОН) здійснював перевезення товару з міста Костянтинівна Донецької області до міста Херсона.

При цьому, відповідно до наявного в матеріалах справи свідоцтва про реєстрацію ТЗ вбачається, що автомобіль МАЗ 5549 (д.н. 8565ХОН), на якому здійснювалось транспортування помело, груш та помідорів, на загалу вагу 73 тонни, має самосвальний кузов.

В свою чергу, колегія суддів вважає сумнівним факт транспортування свіжих овочів та фруктів на велику відстань у зимовий період вищевказаним транспортним засобом з самосвальним кузовом.

Більш того, колегією суддів встановлено, що згідно технічних характеристик автомобіля МАЗ 5549 із самосвальним кузовом його вантажопідйомність складає 8 тонн, тоді як, відповідно до наданих товарно транспортних накладних позивачем перевозилось по 19,5 тонн товару (ТТН № ФР-0000003 від 03 січня 2015 року), що також викликає сумніви у колегії суддів щодо можливості здійснення спірних операцій.

Також, судом першої інстанції вірно встановлено невідповідність датування господарських операцій, а саме: згідно видаткових та податкових накладних, виписаних ТОВ "Фрутарт" товар отриманий 31 грудня 2014 року, а згідно звіту про використання коштів водій ОСОБА_1 та головний інженер ОСОБА_2 звітувалися 29 грудня 2014 року і добові, за період відрядження нараховані до 29 грудня 2014 року.

Таким чином, вищевикладені обставини справи свідчать про те, що первинні документи позивача, на підставі яких сформовано податковий кредит у спірному періоді, складені формально, тобто за відсутності реального отримання товару та послуг від своїх контрагентів, а тому податковим органом правомірно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Четвертий експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт" залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року - без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Четвертий експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт" відстрочений судовий збір за подання апеляційної скарги на користь Державного бюджету, у сумі 20 624,99 грн. (двадцять тисяч шістсот двадцять чотири гривні та дев'яносто дев'ять копійок), на реквізити: отримувач коштів - УК у м. Одесі/Приморський р-н/22030101; код ЄДРПОУ отримувача - 38016923; банк отримувача - ГУДКСУ в Одеській області; код банку отримувача - 828011; № рахунку отримувача - 1008; код класифікації доходів бюджету - 22030101; призначення платежу - судовий збір, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Четвертий експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт".

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складання рішення у повному обсязі, згідно ст. 160 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 16 грудня 2016 року.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

Т.М. Танасогло