Справа № 821/3747/15-а
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/3747/15-а

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді Запорожана Д.В.,

судді Романішина В.Л.,

судді Шляхтицького О.І.

при секретарі: Вишневській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Головного управління Національної поліції в Херсонській області про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання незаконним та скасування наказу УМВС України в Херсонській області від 06.11.2015 № 411 в частині звільнення його, старшого прапорщика міліції, з посади інспектора дорожньо-патрульної служби взводу з обслуговування стаціонарного посту № 1 батальйону ДПС ДАІ з обслуговування стаціонарних постів та забезпечення супроводження УМВС (м. Херсон); поновлення його на зазначеній посаді; стягнення з УМВС України в Херсонській області на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував незаконністю спірного рішення.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні даного позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з необґрунтованості даного позову та відсутності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ в грудні 1998 року, в період з 08.10.2014 по 06.11.2015 перебував на посаді інспектора дорожньо-патрульної служби взводу з обслуговування стаціонарного посту № 1 батальйону ДПС ДАІ з обслуговування стаціонарних постів та забезпечення супроводження УМВС (м. Херсон).

Наказом від 06.11.2015 № 415 о/с, виданим начальником управління МВС, ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних Сил з 06 листопада 2015 року через скорочення штатів відповідно до пунктів 10, 11 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та п. 63 "з" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному наказу, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини та приписи законодавства.

Закон України № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) був прийнятий 2 липня 2015 та набрав чинності 7 листопада 2015 року.

Відповідно до пунктів 9 11 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIII працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції (п. 9).

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів (п. 10).

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону (п. 11).

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підставі для висновку, що однією з обов'язкових умов прийняття працівників міліції на службу до поліції є виявлення ними бажання проходити службу в поліції.

Згідно з довідкою управління МВС від 25.12.2015 № 1/3090 станом на 06.11.2015 року від ОСОБА_1 рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ 06.11.2015 року за пп. "к" п. 63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в органи поліції не надходив, у журналах вхідної кореспонденції не реєструвався, у зв'язку з чим, керівництвом УМВС України в Херсонській області не розглядався.

Посилання позивача на те, що відсутність його відмови від проходження служби в поліції та поданий рапорт командиру взводу і є доказами, які засвідчують бажання про подальше проходження служби в рядах Національної поліції, суд не може взяти до уваги.

Виявлення бажання передбачає вчинення певних дій, в даному разі це волевиявлення щодо подальшого проходження служби у формі заяви або рапорту, поданих у встановленому порядку на ім'я керівника установи, тобто через відділ (канцелярію), відповідальну особу, які здійснюють реєстрацію заяв або засобами поштового звязку. Саме такі докази можуть бути належними та враховані судом при прийнятті рішення. Тому суд критично оцінює пояснення позивача щодо передачі рапорту про бажання продовжити службу в органах поліції через командира взводу і не вбачає підстав для з'ясування цих обставин.

Таким чином, не можна вважати відсутність відмови від подальшого проходження служби доказом виявлення бажання, а жодних доказів подання заяви або рапорту, позивачем суду не надано.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість даного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Частиною 1 ст. 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області , Головного управління Національної поліції в Херсонській області про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Головуючий /ОСОБА_2/

Судді /ОСОБА_3/

/ОСОБА_4/