Справа № 679/1231/16-а
Суддя: Янішевська О. С.
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 679/1231/16-а
Провадження № 2-а/675/21/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2016 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді Янішевської О. С., при секретарі Кущуку А. О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в м. Нетішині про визнання протиправною відмову у нарахуванні та виплаті пенсії за віком,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Нетішині про визнання протиправною відмову у нарахуванні та виплаті пенсії за віком, мотивуючи це тим, що з 01 квітня 1980 року по 11 серпня 2016 року позивач ОСОБА_1 працював на посадах судді та голів Шепетівського та Нетішинського судів Хмельницької області. 12 червня 2010 року в звязку з досягненням пенсійного віку позивачеві була призначена пенсія, яку ОСОБА_1 отримував до 01 квітня 2015 року, продовжуючи працювати суддею. З 01 квітня 2015 року виплата позивачеві пенсії була припинена. На звернення позивача про виплату пенсії за період з 01 квітня 2015 року по 11 серпня 2015 року йому було відмовлено та надано пояснення, що виплата пенсії суддям, які працюють, з 01 квітня 2015 року була припинена автоматично. Позивач вважає, що відмова у нарахуванні та виплаті йому пенсії за віком з 01 червня 2015 року по 11 серпня 2015 року є протиправною, а тому просить зобовязати управління Пенсійного Фонду України в м. Нетішині нарахувати та виплатити невиплачену пенсію за віком з 01 червня 2015 року по 11 серпня 2015 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги підтримав.

Представник відповідача управління Пенсійного Фонду України в м. Нетішині ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала, в останнє судове засідання не зявилась.

Допитавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно зі ст. 6 КАC України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, суд розглядає справи на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з субєктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.ст. 69, 71 КАС України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється представником відповідача, ОСОБА_1 з 01 квітня 1980 року по 11 серпня 2015 року працював на посадах суддів та голів Шепетівського районного суду та Нетішинського міського суду Хмельницької області, з 12 червня 2010 року позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області.

З 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, яким внесено зміни, зокрема, до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно абзацу другого частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній з 01 квітня 2015 року): «тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

В подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 911-VIII від 24 грудня 2015 року було подовжено призупинення виплати пенсій особам за вищевказаних обставин у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

Позивач ОСОБА_1 працював на посаді судді до 11 серпня 2015 року, що підтверджується наказом голови Нетішинського міського суду Хмельницької області № 34/05-01 на підставі Постанови Верховної Ради України від 16 липня 2015 року № 636-VIII його звільнено з посади судді Нетішинського міського суду Хмельницької області у відставку та виключено зі штату суду, копія якого додана до матеріалів справи.

З 01 квітня 2015 року по 11 серпня 2015 року відповідач припинив виплату позивачу пенсії за віком без винесення відповідного розпорядження, автоматично, з посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII.

12 серпня 2015 року виплату пенсії позивачу було відновлено в звязку зі звільненням ОСОБА_1 з займаної посади судді.

05 лютого 2016 року позивач звернувся до управлінні Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області з заявою про виплату йому пенсії за віком за період з 01 червня 2015 року по 11 серпня 2015 року день звільнення з посади судді.

Згідно доданої до матеріалів справи копії відповіді управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області від 17 лютого 2016 року за вих. № 8/С-10, ОСОБА_1 відмовлено у виплаті пенсії за віком за вказаний вище період, оскільки з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» було тимчасово, з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про статус суддів і судоустрій», пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не виплачуються.

Відповідач вважає, що оскільки позивач працював на посаді, яка дає право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про судоустрій та статус суддів», то в період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року, та у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року пенсія, призначена згідно з Законом № 1058, виплачуватись не повинна.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

Особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працював позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» та щомісячного довічного грошового утримання на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у випадках, викладених у зазначеній статті.

Представник відповідача в ході судового розгляду суду пояснила, що Управлінням Пенсійного Фонду України в м. Нетішині рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 не виносилось.

12 серпня 2015 року виплату пенсії позивачу було відновлено, однак не була нарахована та виплачена пенсія з 01 квітня 2015 року по 11 серпня 2015 року, що підтверджується зібраними в ході судового розгляду доказами, що не заперечується відповідачем. ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявою про нарахування та виплату пенсії за віком за вказаний період часу 05 лютого 2016 року і довідався про те, що його права порушені з моменту отримання відповіді Управління Пенсійного Фонду України в м. Нетішині від 17 лютого 2016 року за вих. № 8/С-10. До суду ОСОБА_1 звернувся 15 серпня 2016 року, тобто до закінчення строків, визначених ст. 99 КАС України.

За таких обставин суд приходить до переконливого висновку, що ОСОБА_1 не були порушені строки, визначені ст. 99 КАС України, як це у своїх запереченнях зазначає представник відповідача, а тому підстави для застосування вимог ст. 100 КАС України відсутні.

З огляду на вказане, суд вважає, що з 01 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

У звязку з задоволення позовних вимог позивача відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України суд понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. стягує з Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка субєкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 21, 22 Конституції України, ст. ст. 46, 47, 49 ч. 2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», п. 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року, ст. ст. 9-11, 14, 71, 86, 99, 100, 102, 158, 159, 160, 161,162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в м. Нетішині про визнання протиправною відмову у нарахуванні та виплаті пенсії за віком задовольнити.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного Фонду України в м. Нетішині у нарахуванні та виплаті пенсії за віком ОСОБА_1 01 червня 2015 року по 11 серпня 2015 року.

Зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в м. Нетішині нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за період з 01 червня 2015 року по 11 серпня 2015 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області.

Звернути до негайного виконання постанову суду у межах суми стягнення за один місяць.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня отримання її копії, складеної у повному обсязі. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О. С. Янішевська