Справа № 191216826/2061/16
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 191216826/2061/16 Головуючий у 1-й інстанції: Данилишин В.М. Суддя-доповідач: Федотов І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

за участю секретаря Полякової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційні скарги державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві та Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар" до державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві та Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство "По виробництву інсулінів "Індар" (далі - позивач, ПАТ "Індар") звернулось до суду з позовом до державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач-1, ДПІ у Дарницькому районі) та Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач-2, ГУ ДФС у місті Києві) про:

1) визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача-1 від 30 листопада 2015 року № та №;

2) визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 від 01 лютого 2016 року №1793/10/26-15-10-06-35 про результати розгляду первинної скарги (далі - оскаржувані рішення);

3) визнання протиправним та скасування акту від 13 листопада 2015 року №6491/26-51-22-04/21680915 "Про результати позапланової виїзної перевірки приватного акціонерного товариства "Індар" () з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 01.10.2012 р. по 31.10.2014, податку на прибуток за період з 01.10.2012 р. по 31.12.2013 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 р. по 31.10.2014 р." (далі - акт перевірки №6491) у частинах:

- пп. 1 п. 4 "Висновок" (сторінка 62 акту перевірки №6491) стосовно порушень пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, ст. 134, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування ПАТ "Індар" за період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2013 року у розмірі 3923496,00 грн., що призвело до завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток за 1 півріччя 2013 року на суму 20382,00 грн. та заниження податку на прибуток за період з 01 жовтня 2012 року по 31 жовтня 2014 року у розмірі 745464,00 грн., а саме по періодам: 1 півріччя 2013 року - завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування на суму 20382,00 грн., за 3 кв. 2013 року занижено податок на прибуток на суму 4351,00 грн., за 2013 рік занижено податок на прибуток на суму 745464,00 грн.;

- пп. 4 п. 4 "Висновок" (сторінка 62 акту перевірки №6491) стосовно порушень п. 2.6, п. 2.8 розділу 2, п. 3.4, п. 3.5 розділу 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ №637 від 15 грудня 2004 року (далі - Положення №637).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві від 30 листопада 2015 року № та №. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у місті Києві про результати розгляду первинної скарги від 01 лютого 2016 року №1793/10/26-15-10-06-35.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачами подані апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції, у зв'язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга Головного управління ДФС у місті Києві підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, ДПІ у Дарницькому районі у період із 16 грудня 2014 року по 06 листопада 2015 року проведено перевірку ПАТ "Індар", за результатами якої 13 листопада 2015 року складено акт перевірки №6491, відповідно до висновків якого, встановлено, зокрема, порушення ПАТ "Індар" вимог:

- пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, ст. 134, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, в результаті чого завищено витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування ПАТ "Індар" за період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2013 року у розмірі 3923496,00 грн., що призвело до завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток за 1 півріччя 2013 року на суму 20382,00 грн. та заниження податку на прибуток за період з 01 жовтня 2012 року по 31 жовтня 2014 року у розмірі 745464,00 грн., а саме по періодам: 1 півріччя 2013 року - завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування на суму 20382,00 грн., за 3 кв. 2013 року занижено податок на прибуток на суму 4351,00 грн., за 2013 рік занижено податок на прибуток на суму 745464,00 грн.;

- п. 2.6, п. 2.8 розділу 2, п. 3.4, п. 3.5 розділу 3 Положення №637.

На підставі акту перевірки №6491, 30 листопада 2015 року ДПІ у Дарницькому районі прийнято оскаржувані рішення:

- №, яким ПАТ "Індар" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 745464,00 грн. за основним платежем та у розмірі 372732,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

№, яким до ПАТ "Індар" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штраф) у розмірі 118795,65 грн.

При цьому, за результатами адміністративного оскарження вище зазначених оскаржуваних рішень ДПІ у Дарницькому районі 01 лютого 2016 року ГУ ДФС у місті Києві прийнято оскаржуване рішення №1793/10/26-15-10-06-35, яким податкове повідомлення-рішення від 30 листопада 2015 року № залишено без змін, а податкове повідомлення-рішення від 30 листопада 2015 року № скасовано в частині збільшення суми грошових зобов'язань з податку на прибуток у розмірі 6936,00 грн. за основним платежем та у розмірі 3468,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), в іншій частині залишено без змін.

Вище зазначені висновки акту перевірки №6491 та прийняті на їх підставі ДПІ у Дарницькому районі оскаржувані рішення, ґрунтуються на встановленому під час перевірки факті:

- завищення валових витрат на суму 1850000,00 грн., у зв'язку з відсутністю реального здійснення господарських операцій за участю ПАТ "Індар" та ТОВ "Лейт Біз";

- заниження валових доходів, а саме не відображення безнадійної кредиторської заборгованості за фінансово-господарськими операціями з компанією "Altona Trade Agency LLP" (Великобританія) на суму 184484,89 євро (2036995,00 грн.);

- перевищення ліміту залишку готівки в касі ПАТ "Індар" на суму 46271,65 грн. та неоприбуткування готівки на загальну суму 5250,47 грн.

Не погоджуючись із зазначеними вище податковими повідомленнями-рішеннями та рішенням про результати розгляду скарги, а також актом перевірки, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України), Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не враховуються при визначенні оподаткованого прибутку.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Тобто, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, основним видом діяльності ПАТ "Індар" є виробництво фармацевтичних препаратів і матеріалів, місцезнаходженням є: м. Київ, вул. Зрошувальна, 5.

Так, 20 листопада 2013 року між ПАТ "Індар", як замовником, та ТОВ "Лейт Біз", як виконавцем, укладено договір №201113 на надання послуг з ремонту приміщень корпусів за адресою на вул. Зрошувальна 5 (далі - договір №201113), згідно з умовами якого, виконавець зобов'язався надати замовнику послуги з ремонту приміщень корпусів ПАТ "Індар" за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 5, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити такі роботи, вартість яких, з урахуванням ПДВ, складає 1850000,00 грн.

На підтвердження виконання умов вище вказаного договору №201113 представником позивача надано суду копії відповідних локальних кошторисів, договірних цін, довідок про вартість виконаних робіт, актів приймання виконаних будівельних робіт, банківських виписок.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, усі надані позивачем первинні документи оформлені належним чином, підписані уповноваженими особами. Відповідачем-1 не зазначено жодних зауважень щодо правильності оформлення первинних документів та достовірності інформації, відображеної у них.

За наведених обставин, враховуючи, що позивачем надано усі належним чином оформлені первинні документи, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій між ПАТ "Індар" та ТОВ "Лейт Біз", колегія суддів підтримує висновок Окружного адміністративного суду м. Києва про необґрунтованість тверджень відповідача-1 щодо протиправного завищення ПАТ "Індар" валових витрат на суму 1850000,00 грн.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 11 червня 2012 року між ПАТ "Індар", як покупцем, та компанією "Altona Trade Agency LLP" (Великобританія), як продавцем, укладено контракт №672/1 (далі - контракт), за умовами якого продавець продає, а покупець приймає і оплачує товар (тест-смужки "Акку-Чек Перформа №50", набори "Акку-Чек Перформа") по номенклатурі, кількості, ціні і на суму, згідно специфікацій до даного контракту.

Відповідно до специфікації №001 до контракту компанія "Altona Trade Agency LLP" зобов'язувалась продати, а ПАТ "Індар" прийняти відповідний товар на загальну суму 1469640,90 євро, а згідно із специфікацією №002 до контракту компанія "Altona Trade Agency LLP" зобов'язувалась продати, а ПАТ "Індар" прийняти відповідний товар на загальну суму 93760,92 євро.

Згідно з даними бухгалтерського обліку ПАТ "Індар" по субрахунку №632 "Розрахунки з іноземними постачальниками", банківськими виписками та платіжними дорученнями, за поставлений компанією "Altona Trade Agency LLP" товар ПАТ "Індар" перераховано кошти на загальну суму 1378916,93 євро.

Посилаючись на відповідь від компетентного органу Великобританії, ДПІ у Дарницькому районі зазначено, що у зв'язку з ліквідацією компанії "Altona Trade Agency LLP", у ПАТ "Індар" виникла безнадійна кредиторська заборгованість на суму 184484,89 євро (2036995,00 грн.).

Згідно з п.135.1 ст.135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу..

Інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи (підпункт 135.5.4 пункту 135.5 цієї статті).

Відповідно до п. 14.1.11 ст. 14 ПК України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: а)заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; б)прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, що не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії кредитора, спрямовані на примусове стягнення майна боржника, не призвели до повного погашення заборгованості; в)заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією; г)заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності коштів, одержаних після звернення кредитором стягнення на заставлене майно відповідно до закону та договору, за умови, що інші дії кредитора щодо примусового стягнення іншого майна позичальника, визначені нормативно-правовими актами, не призвели до повного покриття заборгованості;г) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством; д)прострочена заборгованість померлих фізичних осіб, а також осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, недієздатними або оголошені померлими, а також прострочена заборгованість фізичних осіб, засуджених до позбавлення волі.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про міжнародне приватне право", цивільна правоздатність та дієздатність юридичної особи визначається особистим законом юридичної особи.

Згідно пункту 103.5 статті 103 Податкового кодексу України, довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Проаналізувавши наведені норми, колегія суддів дійшла висновку, що посилання відповідача на відповідь від компетентного органу Великобританії є необґрунтованими, оскільки вказаний лист не містить офіційного перекладу.

Водночас, з метою повного та всебічного розгляду справи, колегією суддів під час апеляційного розгляду справи, було запропоновано сторонам надати додаткові докази, зокрема, офіційної інформації щодо ліквідації компанії "Altona Trade Agency LLP".

Разом з тим, контролюючим органом жодних інших доказів, окрім листа компетентного органу Великобританії, що містить неофіційний переклад, надано не було.

Натомість, представником позивача, були надані додаткові документи, а саме: копію роздруківки з офіційного сайту Великобританії з нотаріально посвідченим перекладом, що містить інформацію про розпуск компанії "Altona Trade Agency LLP", виключення із реєстру інформації про компанію.

При цьому, жодної офіційно підтвердженої інформації, зокрема, довідки виданої компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, що належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України, про ліквідацію компанії "Altona Trade Agency LLP"матеріали справи не містять.

Більш того, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження факту закриття банківських рахунків, звільнення працівників, припинення ведення господарських справ тощо, які б могли свідчити про припинення діяльності зазначеної компанії.

Як наслідок, колегія суддів приходить до висновку, що суму 184484,89 євро (2036995,00 грн.) ОДПІ передчасно було кваліфіковано, як безнадійну заборгованість, а тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про необґрунтованість оскаржуваного рішення ДПІ у Дарницькому районі від 30 листопада 2015 року №.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 30 листопада 2015 року № слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 3.4 Положення №637, видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. До видаткових ордерів можуть додаватися заява на видачу готівки, розрахунки тощо.

Якщо на доданих до видаткових касових ордерів документах, заявах, рахунках тощо є дозвільний напис керівника підприємства, то його підпис на видаткових касових ордерах не обов'язковий.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відомість №00000081 за жовтень місяць 2012 року для виплати заробітної плати 12-м працівникам ПАТ "Індар", за відпрацьований час у жовтні місяці 2012 року, підписано керівником ПАТ "Індар" Вишневською Л.В., головним бухгалтером Виговським В.І. 06 листопада 2012 року. При цьому, у вказаній відомості міститься зазначення: в касу для оплати з 13 листопада по 15 листопада 2012 року, про що також зазначено в акті перевірки №6491.

У вказаній відомості на виплату грошей є всі 12 підписів працівників, які підтверджують отримання коштів на суму 40218,29 грн., про що є відповідні записи у касовій книзі, чековій книзі від 12 листопада 2012 року та у виписках банку.

Стосовно відомості на виплату грошей №00000066 від 30 вересня 2013 року, то відповідно касового чеку, виписки банку, прибуткового касового ордеру, касової книги та видаткового касового ордеру, а також відомостей на виплату грошей, 3-м працівникам ПАТ "Індар" здійснено виплату коштів (заробітної плати) на загальну суму 6393,36 грн. При цьому, у відомості є підписи всіх одержувачів коштів, а також підписана керівником та головним бухгалтером ПАТ "Індар".

Стосовно встановленого в акті перевірки №6491 несвоєчасного оприбуткування ПАТ "Індар" готівкових коштів які надійшли до каси в розмірі 5250,47 грн., то як вірно зазначено судом першої інстанції, прибутковий ордер №158 від 22 жовтня 2013 року на суму 5250,47 грн. відображений ПАТ "Індар" в касовій книзі 22 жовтня 2013 року, а також сума зарахована на поточний рахунок ПАТ "Індар" та зазначена у виписці банку за 22 жовтня 2013 року.

Згідно з п.п. 4.2, 2.6 Положення №637, усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі.

Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Так, ПАТ "Індар" відповідно відображено надходження коштів у касовій книзі 22 жовтня 2012 року на суму 5250,47 грн. згідно касового ордеру №158 від 22 жовтня 2013 року від підзвітної особи ОСОБА_4

Отже, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що ДПІ у Дарницькому районі безпідставно дійшла висновку щодо порушення ПАТ "Індар" вимог п. 2.6, п. 2.8 розділу 2, п. 3.4, п. 3.5 розділу 3 Положення №637, у зв'язку з чим оскаржуване рішення від 30 листопада 2015 року № ним прийнято протиправно, а тому воно підлягає скасуванню.

Разом з тим колегія суддів не може погодитися із скасуванням суду першої інстанції рішення Головного управління ДФС у місті Києві про результати розгляду первинної скарги від 01 лютого 2016 року №1793/10/26-15-10-06-35.

Так, рішення податкового органу про результати розгляду скарг платника, прийняті у досудовій процедурі, не відповідають ознакам акта індивідуальної дії у розумінні частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України. Такі рішення не являють собою остаточне волевиявлення суб'єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, позаяк безпосередньо не покладають на платника суб'єктивного обов'язку, а лише передбачають подальше прийняття владним суб'єктом рішення стосовно прав та обов'язків платника. Наведене виключає можливість оскарження таких рішень в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України у справі № 815/2274/13-а.

Отже, доводи викладені в апеляційній скарзі Головного управління ДФС у місті Києві знайшли свої підтвердження під час апеляційного розгляду справи, натомість доводи державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві, спростовуються правильними висновками суду першої інстанції.

З огляду на це, судова колегія вважає, що апеляційна скарга державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга Головного управління ДФС у місті Києві підлягає частковому задоволенню та у зв'язку з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року підлягає скасуванню в частині.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС у місті Києві про результати розгляду первинної скарги від 01 лютого 2016 року №1793/10/26-15-10-06-35 скасувати та ухвалити в цій частині нову, якою у задоволенні позову відмовити.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.