Справа № 802/2017/16-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 грудня 2016 р. Справа № 802/2017/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача 2: Кошелюк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України (відповідач 1), Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації (далі - відповідач 2)

про: визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України (далі - відповідач 1), Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації (далі - відповідач 2) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що працюючи електролінійником дільниці №4 Вінницької мехколони №12 тресту "Киевсельэлктросетьстрой", в липні 1986 року його в складі бригади направили в зону відчуження Чорнобильської АЕС для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії, де він пробув п`ять днів. З метою визначення йому статусу особи, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у 2016 році він звернувся до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації надавши при цьому усі необхідні документи. Разом із тим, отримав рішення відповідача 1 від 30.09.2016 року (протокол №101), яким йому було відмовлено у визначенні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Звернувшись 02.11.2016 року за роз`ясненнями до відповідача 2 він отримав відповідь №04-П-2246-1 від 15.11.2016 року, з якої йому стало відомо, що у визначенні йому відповідного статусу було відмовлено через не підтвердження факту виконання ним робіт у зоні відчуження.

Вказане рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 30.09.2016 року (протокол №101) позивач вважає протиправним, а тому й звернувся до суду з даним адміністративним позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 30.09.2016 року (протокол №101), яким ОСОБА_1 було відмовлено у визначенні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- зобов`язати Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації визначити ОСОБА_1 статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видати посвідчення.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні щодо задоволення позовним вимог заперечив посилаючись на обставини відображені у наданих суду письмових запереченнях проти позову за вх. №26640 від 01.12.2016 року, у яких зазначив, що позивачем не було надано документів, які б дійсно підтверджували факт виконання ним робіт у зоні відчуження. Крім того, представник відповідача також вказав на те, що Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації дійсно визначає статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, але видача посвідчень до його повноважень не входить, оскільки відповідна функція видачі посвідчення покладена на обласну державну адміністрацію. За наведених обставин у задоволені даного позову просив відмовити.

Представник відповідача 1 в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями статті 128 КАС України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутність представника відповідача 1.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представник відповідача 2, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що з 1984 по 1987 роки позивач - ОСОБА_1 працював електролінійником дільниці №4 Вінницької мехколони №12 тресту "Киевсельэлктросетьстрой".

Як зазначає у позовній заяві позивач, в липні 1986 року його направили в зону відчуження Чорнобильської АЕС для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії, де він пробув п`ять днів.

У 2016 році з метою визначення статусу особи, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач звернувся до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації. В підтвердження факту виконання ним робіт у зоні відчуження позивач надав:

- пропуск Ф-3 № НОМЕР_1 на право в`їзду в закриту зону на ім`я позивача, у якому вказано, що він належить до Вінницької мехколони №12 і має право в`їзду у закриту зону до 05.08.1986 року;

- ксерокопію табелю обліку робочого часу за липень 1986 року, де в числі інших працівників є і прізвище позивача;

- довідку №2 від 06.04.2016 року ДП "Вінницька механізована колона" ПАТ "Київсільенерго" про заробітну плату позивача за липень 1986 року.

Разом із тим, в ході розгляду матеріалів справи ОСОБА_1 відповідачем 2 було встановлено відсутність документів, що передбачені Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ №51 від 20.01.1997 року, натомість із наявних документів вбачалась спірність питання виконання ним робіт в зоні відчуження. У зв`язку з цим, відповідно до заяви позивача від 25.04.2016 року справа ОСОБА_1 була надіслана до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України.

Як слідує з витягу із Протоколу №101 від 30.09.2016 року засідання Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України, за результатами розгляду представлених документів Комісія вирішила відмовити у визначенні ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з не підтвердженням факту виконання ним робіт у зоні відчуження.

Незгода позивача із вказаним рішенням, що відображене у Протоколі №101 від 30.09.2016 року, зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон).

Відповідно до ст. 10 Закону, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами ( ч. 1 ст. 15 Закону).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 65 Закону, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України (абз. 2 ч. 4 ст. 65 Закону).

На виконання вказаних положень Постановою Кабінету Міністрів України №51 від 20.01.1997 року було затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок).

Відповідно до п. 10 Порядку видача посвідчень провадиться іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів:

а) посвідчення про відрядження в зону відчуження;

б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження;

в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Із аналізу вказаних положень слідує, що законодавцем визначено вичерпний перелік документів за наявності хоча б одного із яких особі визначається статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видається відповідне посвідчення.

Так, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що ним до відповідача 2 було надано усі документи, які є необхідні для визначення йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема: пропуск НОМЕР_2 на право в`їзду в закриту зону на ім`я позивача, у якому вказано, що він належить до Вінницької мехколони №12 і має право в`їзду у закриту зону до 05.08.1986 року; ксерокопію табелю обліку робочого часу за липень 1986 року, де в числі інших працівників є і його прізвище; довідку №2 від 06.04.2016 року ДП "Вінницька механізована колона" ПАТ "Київсільенерго" про його заробітну плату за липень 1986 року. Крім того, ОСОБА_1 вказав також на можливість допиту свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що є особами які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та можуть підтвердити факт його перебування у відрядження до зони відчуження та участь у ліквідації наслідків аварії.

Разом із тим, вказані доводи позивача суд оцінює критично, з огляду на таке.

Як уже зазначалось судом вище в підтвердження участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач надає копію пропуску Ф-3 №018623 на право в`їзду в закриту зону на ім`я позивача, у якому вказано, що він належить до Вінницької мехколони №12 і має право в`їзду у закриту зону до 05.08.1986 року, проте наявність вказаного документа жодним чином не підтверджує факт перебування і виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Що ж до посилань позивача на довідку №2 від 06.04.2016 року ДП "Вінницька механізована колона" ПАТ "Київсільенерго" про його заробітну плату за липень 1986 року, яка на думку ОСОБА_1 підтверджує факт виконання ним робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, суд зазначає наступне.

Нарахування заробітної плати на момент аварії на Чорнобильській АЕС проводилось на підставі нормативних документів, які діяли станом на 1986 рік, зокрема постановою Ради міністрів УССР та Української республіканської ради професійних спілок № 207-7 від 10.06.1986 року "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та попередження забруднення оточуючого середовища".

Згідно положень даної Постанови № 207-7 від 10.06.1986 року, особам, які виконували роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження, виплата заробітної плати проводилась в підвищеному розмірі (із застосуванням кратності оплати праці в залежності від зони небезпеки).

Таким чином, надана позивачем довідка №2 від 06.04.2016 року ДП "Вінницька механізована колона" ПАТ "Київсільенерго" про його заробітну плату за липень 1986 року також не підтверджує факт виконання ним робіт по ліквідації наслідків аварії, оскільки не містить жодної інформації щодо оплати праці в збільшеному (кратному) розмірі.

Крім того, із письмових пояснень установи, яка видала таку довідку слідує, що факт перебування та проведення оплати праці в кратному розмірі ОСОБА_1 підтвердити неможливо, оскільки первинні документи, такі як табель обліку робочого часу, шляховий лист, наказ на відрядження, дозиметричний табель були знищенні ще 1992 року, у зв`язку закінченням терміну на їх зберігання.

Зазначене також ставить під сумнів достовірність інформації відображеної у наданому позивачем табелі обліку робочого часу за липень 1986 року, оскільки за відсутності його оригіналу, який був знищений підприємством ще у 1992 році, неможливо встановити дійсність відображеної у ньому інформації.

При цьому варто зазначити, що у даному табелі обліку робочого часу дійсно вказані громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яким уже був наданий статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Однак суд звертає увагу на те, що даний статус їм був наданий набагато раніше до цього на підставі довідок Вінницької механізованої колони №12 про заробітну плату із зазначенням кратності оплати праці і населеного пункту, в якому виконувались роботи, а не на підставі відомостей відображених у цьому табелі обліку робочого часу.

Судом також враховано, що питання про визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач підняв лише у 2016 року, тобто майже через тридцять років зі спливом тих подій, участь у яких має бути підтверджена належними доказами. Тому неможливість отримання відповідних доказів та їх відсутність у зв`язку з закінченням терміну зберігання не може ставитись у провину тим органам, які приймають рішення із даного приводу.

Усі вищезазначені обставини свідчать про те, що жодний із наданих ОСОБА_1 документів належним чином не підтверджує факт участі останнього у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. А інших додаткових документів позивач не надав.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач 1 відмовляючи позивачу у визначенні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з не підтвердженням факту виконання ним робіт у зоні відчуження, діяв в межах чинного законодавства.

Водночас визначаючись щодо позовної вимоги про зобов`язання Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації визначити статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видати посвідчення, то суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 65 Закону, видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Натомість згідно п. п. 34 п. 4 Положення про Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації, затвердженого Розпорядженням голови облдержадміністрації від 03.12.2015 року №739, Департамент відповідно до покладених до нього завдань, організовує та координує роботу, пов`язану з визначенням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Із аналізу вказаних положень слідує, що відповідач 2 при наявності затверджених законодавством документів дійсно визначає статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, але видача відповідний посвідчень відноситься до повноважень обласної державної адміністрації.

Таким чином, враховуючи відсутність у позивача належних документів, які б підтверджували факт виконання ним робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та відсутність у відповідача 2 повноважень щодо видачі відповідних посвідчень, суд приходить до висновку, що дана позовна вимога задоволенню також не підлягає.

Поряд із цим суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що останній не позбавлений можливості повторно звернутись із відповідним питання до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації, в разі отримання будь-яких додаткових доказів щодо підтвердження факту його відрядження в зону відчуження для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, доказів підвищеної оплати праці в зоні відчуження чи інших документів щодо його участі у таких роботах (письмових довідок, судових рішень щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, тощо).

В силу положень ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані ними докази, суд доходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати, здійснені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.
Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович