Справа № 803/1214/16
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 р. № 876/8376/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року про зупинення провадження у справі за позовом Головного управління ДФС у Волинській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «А-ТЕРА» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна,-

В С Т А Н О В И В :

12 серпня 2016 року Головне управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області) звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ТзОВ «А-ТЕРА» та накласти арешт на кошти на всіх рахунках, які належать відповідачу.

Ухвалами від 26 серпня 2016 року Волинський окружний адміністративний суд відповідно відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду на 08 вересня 2016 року.

Ухвалою від 12 жовтня 2016 року Волинський окружний адміністративний суд задовольнив клопотання представника відповідача та зупинив провадження у справі до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва в справі №826/15059/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «А-ТЕРА» до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправними дій та скасування рішення про розгляд скарг від 09 вересня 2016 року № 19585/6/99-99-14-01-02-15 та від 12 вересня 2016 року № 19596/6/99-99-14-01-02-15, скасування наказу від 04 серпня 2016 року № 921, скасування рішення від 11 серпня 2016 року №1 про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ГУ ДФС у Волинській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції відкрито провадження у справі про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, арешту коштів на всіх рахунках - 26.08.2016р. і лише 06.10.2016р. Окружним адміністративним судом міста Києва відкрито провадження у справі №826/15059/16 за позовом ТОВ «А-Тера», яка і слугувала підставою для зупинення провадження у справі №803/1214/16 щодо застосування адміністративного арешту.

Крім того, апелянт звертає увагу на розумний строк розгляду справи. Так, у пункті 11 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України ) зазначено, що розумний строк це найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Зупиняючи провадження у даній судовій справі, судом першої інстанції не було враховано те, що предметом даного судового спору є недопуск ТОВ «А-ТЕРА» до проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

З огляду на викладене, позивач просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання ТзОВ «А-ТЕРА» про зупинення провадження у справі.

Позивач в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. При цьому пояснив, що предметом оскарження у справі, яка перебуває на розгляді Окружного адміністративного суду міста Києва та яка стала підставою для зупинення провадження у даній справі, є правомірність рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно та наказу про призначення позапланової перевірки.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належать до часткового задоволення з таких підстав.

Суд встановив та підтверджується матеріалами справи, що Головне управлінням ДФС у Волинській області на підставі п.75.1 ст.75, п.п.78.1.15 п.78.1 ст.78 ПК України видало Наказ №921 від 04.08.2016р. про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «А-ТЕРА».

На підставі вищезазначеного наказу були виписані направлення від 04.08.2016р. №000974, №000975.

Н адресу ГУ ДФС у Волинській області надійшов лист вхідний №3409/10 від 10.08.2016 року про недопуск до проведення перевірки. На підставі даного листа ГУ ДФС у Волинській області складено акт від 10.08.2016 року № 141/14-07/38181454 про не допуск до проведення перевірки ТзОВ «А-ТЕРА».

Крім того, позивач прийняв рішення про застосування адміністративного арешту майна платників податків від 11.08.2016р. №1, яким застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ТзОВ «А-ТЕРА».

12.08.2016 року ГУ ДФС у Волинській області звернулось з позовом до суду про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна ТзОВ «А-ТЕРА» та накладення арешту коштів на всіх рахунках, які належать відповідачу

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що ТзОВ «А-ТЕРА» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом про визнання протиправними дій та скасування рішення про розгляд скарг від 09 вересня 2016 року № 19585/6/99-99-14-01-02-15 та від 12 вересня 2016 року № 19596/6/99-99-14-01-02-15, скасування наказу від 04 серпня 2016 року № 921, скасування рішення від 11 серпня 2016 року № 1 про застосування адміністративного арешту майна платника податків. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 жовтня 2016 року відкрито провадження у справі № 826/15059/16 та призначено справу до судового розгляду на 29 листопада 2016 року о 13 год. 20 хв.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані позови є взаємоповязаними між собою, і що вирішення даної справи є неможливим без вирішення справи № 826/15059/16 за позовом ТзОВ ,,А-ТЕРА до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправними дій та скасування рішень до набрання у цій справі рішенням законної сили, у звязку із чим провадження у цій справі підлягає зупиненню.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права та є помилковими.

Статтею 156 Кодексу адміністративного судочинства України визначені підстави обов'язкового зупинення провадження у справі та випадки, коли суд має право зупинити провадження у справі, а також строки зупинення провадження та порядок поновлення зупиненого провадження у справі.

Дана стаття спрямована на те, щоб обставини, які об'єктивно перешкоджають здійсненню адміністративного судочинства у певній справі і мають об'єктивний характер, не вважалися такими, що тягнуть за собою порушення строків розгляду справи, встановлених Кодексом. Водночас вичерпний перелік підстав, які суд може застосувати з власної ініціативи для зупинення провадження, сприяє тому, щоб свавільно не створювалися перешкоди для доступу до суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.156 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Таким чином, згідно наведених процесуальних приписів зупинення провадження в адміністративній справі є тимчасовим припиненням вчинення у справі будь-яких процесуальних дій у зв'язку з обставинами, що перешкоджають розгляду справи до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії.

Обставини неможливості розгляду справи судом встановлюються у кожному конкретному випадку залежно від змісту справи та заявленого клопотання.

Пунктом 20.1 статті 20 Податкового кодексу України визначено, що вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки. У разі відмови платника податків (його посадових осіб або осіб, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню, патентуванню та/або сертифікації) від проведення такої інвентаризації або ненадання для перевірки документів, їх копій (за умови наявності таких документів) застосовуються заходи, передбачені статтею 94 цього Кодексу (підпункт 20.1.9); звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу (підпункт 20.1.33).

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

За змістом пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження. Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.

Виходячи з системного аналізу наведених норм, апеляційний суд дійшов висновку, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду у випадках та на підставах, передбачених приписами Податкового кодексу України.

Таким чином, обовязковими умовами для здійснення арешту коштів є: відмова платника податків від проведення документальної перевірки або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби; наявність законних підстав для проведення такої перевірки; наявність податкового боргу та відсутність майна, а при наявності майна його балансова вартість повинна бути меншою суми податкового боргу.

У випадку відсутності податкового боргу може бути накладено арешт лише на майно платника податків за рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого у відповідності до пункту 94.10 ст. 10 ПК України протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи позов ГУ ДФС у Волинській області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна та накладення арешту коштів на всіх рахунках, які належать відповідачу, зобовязаний перевірити наявність законних підстав для проведення перевірки, тобто надати правову оцінку в тому числі і наказу про її призначення, а також перевірити обгрунтованість рішення керівника органу державної податкової служби про накладення арешту на майно відповідача ТзОВ ,,А-ТЕРА.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає правових підстав для зупинення провадження у даній справі до набрання чинності рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки Волинський окружний адміністративний суд під час розгляду даної справи зобовязаний сам перевірити та дати відповідну правову оцінку тим обставинам, які є предметом розгляду Окружного адміністративного суду міста Києва.

Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з оптимізацією адміністративного судочинства, що в свою чергу сприяє оперативному розгляду такої категорії справ. Невиправдане затягування розгляду такої категорії справ нівелює сам інститут адміністративного арешту майна та коштів.

Крім того, в силу приписів ч.1 ст. 122 КАС України дана справа судом першої інстанції мала бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження, тобто, ще до звернення відповідача з позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

В силу п.4 ч.1 ст. 204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки висновки суду першої інстанції щодо необхідності зупинення провадження у справі суперечать нормам матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, колегія суддів визнає правильним апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржену ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.3 ч. 1 ст.199, ст. ст. 204, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області задовольнити частково.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року про зупинення провадження в адміністративній справі № 803/1214/16 скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_3

Ухвала в повному обсязі складена 19 грудня 2016 року.