Справа № 264/4930/16-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кузнецов Д.В.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2016 року справа №264/4930/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Блохіна А.А., Ястребової Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 листопада 2016 року по адміністративній справі №264/4930/16-а за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Пєклова Миколи Миколайовича про визнання дій протиправними, визнання протиправною так скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив визнати протиправними дії інспектора щодо складання постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за порушення ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КупАП; визнати протиправною постанову серії №АР від 21.08.2016 року та скасувати її.

В обґрунтування зазначив, що відповідач зупинив його та звинуватив в порушенні Правил дорожнього руху, після чого склав постанову, роз`яснив тільки строк оскарження постанови.

Проте дії інспектора є протиправними, оскільки розгляд справи відбувся на місці, без надання позивачу часу для звернення за правовою допомогою, підготовки заперечень проти постанови, не враховано особу правопорушника, матеріальний справ та інші обставини, що є порушенням вимог ст.ст.33, 268 КупАП.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 листопада 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову, прийняти нову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування зазначив, що суд не дав оцінку порушенню з боку відповідача, який здійснив розгляд справи прямо на дорозі, без надання тимчасового інтервалу, щоб скористатися правовою допомогою.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що права, передбачені ст..268 КупАП позивачу не роз`яснювалися.

Також судом не враховано, що позивач фактично пред`явив відповідачу страховий поліс, тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст..126 ч.1 КупАП.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу не обґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Постановою серії АР №331132 від 21.08.2016 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст..126 ч.1, ст..122 ч.1 КупАП за те, що керуючи автомобілем Хюндай Соната номерний знак НОМЕР_1 21.08.2016 року в 16.00 годин в м. Маріуполі в Центральному районі на перехресті пр.-ту Металургів та вул.. Миколаївської водій порушив вимоги дорожньої розмітки 1.18 (показує дозволені напрямки руху по смугах), а саме: здійснив поворот праворуч. Також не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За скоєння правопорушень позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с.5)

Листом державного підприємства МВС України «Донбас-Інформ-Ресурси» південне відділення (а.с.16) надано дислокацію дорожніх знаків та дорожньої розмітки на перехресті пр.Металургів - вул. Миколаївська в м. Маріуполі, з якої вбачається наявність на даному перехресті дорожньої розмітки 1.18 та дорожнього знаку 5.16, які вказують напрямок руху без дозволу здійснити поворот праворуч.

На підставі ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п.8.5.1. Правил дорожнього руху горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху.

Горизонтальна розмітка, яка зазначена в пункті 1.18. Розділу 34 Правил дорожнього руху має таке значення - показує дозволені на перехресті напрямки руху по смугах. Застосовується самостійно або в поєднанні із знаками 5.16, 5.18.

Також інформаційно-вказівний знак 5.16 показує напрямок руху по смугах.

На підставі ч.1 ст.122 КупАП порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

З огляду на пояснення позивача щодо скоєного правопорушення та листа державного підприємства МВС України «Донбас-Інформ-Ресурси» суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про порушення ОСОБА_1 вимог дорожньої розмітки 1.18, оскільки він без дозволу дорожньої розмітки та дорожнього знаку здійснив поворот праворуч.

Суд не приймає доводи апелянта щодо невідповідності дорожньої розмітки стандартам, оскільки ці доводи не мають правового навантаження з огляду на дислокацію дорожніх знаків на перехресті пр..Металугрів вул..Митрополитська (Миколаївська), які показують напрямок руху по смугах.

Щодо доводів апелянта про розгляд адміністративної справи без надання тимчасового інтервалу, судова колегія зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395.

Пунктом 2 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

На підставі п.п.9,10 Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підставі ст..222 КупАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, зокрема, частини перша статті 122, статті 124-1 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до ч.2 ст..258 КупАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.276 КупАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтями 121 - 126 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Дійсно Рішенням КСУ від 26.05.2015 року №5-рп/2015 у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень нормативно-правових актів з урахуванням рішення Конституційеного Суду України свідчить, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення щодо окремих порушень правил дорожнього руху передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення у випадках, встановлених законом.

Проте застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оскільки законом передбачено можливість розгляду правопорушення за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КупАП безпосередньо на місці його вчинення, тому відповідач правомірно прийняв спірну постанову відносно позивача безпосередньо на місці вчинення правопорушення.

На підставі статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно пункту 21.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Згідно 2.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2.4. Правил дорожнього руху, передбачено, що на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, в тому числі страховий поліс.

Тобто водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі під час керування поліс (сертифікат) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та при виявлені порушень правил дорожнього руху за вимогою працівника поліції при складання постанови пред`явити даний поліс для перевірки.

Судовою колегією вивчені та переглянути наявні в матеріалах справи відеозаписи з відеокамер, закріплених на форменому одязі працівника поліції, з яких вбачається, що позивача зупинено після здійснення ним на автомобілі HYUNDAY SONATA повороту з пр.Металургів на вул.Миколаївську, що не заперечувалося позивачем під час зупинки.

При з`ясуванні обставин вчиненого порушення правил дорожнього руху позивач надав пояснення, що дійсно він здійснив вказаний поворот на вул.Миколаївську та після перегляду на місці дорожньої розмітки разом із працівником поліції просив не накладати адміністративне стягнення і обмежитися попередженням.

При перевірці документів інспектор поліції попросив позивача надати водійське посвідчення, свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Проте позивач не представив зазначений страховий поліс для огляду, повідомивши працівнику поліції, що він його при собі не має. В ході дискусії позивач висловлював інспектору поліції наявні у нього заперечення та доводи на свій захист. Після чого працівник поліції повідомив позивача про склад вчиненого ним правопорушення, роз`яснив йому права, порядок оскарження постанови і виніс постанову у присутності позивача на місці зупинки транспортного засобу.

Все вищезазначене в своїй сукупності свідчить про наявність обґрунтованих підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також спростовує твердження позивача про нероз`яснення прав, передбачених ст..268 КупАП.

На підставі викладеного, судова колегія погоджується, що відповідач обґрунтовано та законно прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому не має підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 листопада 2016 року по адміністративній справі №264/4930/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 листопада 2016 року по адміністративній справі №264/4930/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

Л.В. Ястребова