Справа № 461/4335/16-а,2а/461/422/16
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року Справа № 876/7951/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 30 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради в особі адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа - Львівське комунальне підприємство «Львівавтодор» про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської міської ради в особі адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа - Львівське комунальне підприємство «Львівавтодор», в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 16.06.2016 року №114 про притягнення його до адміністративної відповідальності, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що постановою №114 адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 16.06.2016 року в справі про адміністративне правопорушення, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152-1 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням чинного законодавства України та підлягає скасуванню з огляду на наступне. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 14-1 КУпАП, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів. Однак в порушення вказаної норми закону фіксація правопорушення не відбулася. Вважає, що в даному випадку до адміністративної відповідальності може бути притягнута лише особа, яка безпосередньо вчинила адміністративне правопорушення, однак зі змісту протоколу вбачається, що його притягнуто до адміністративної відповідальності, як власника транспортного засобу, а не особу, яка безпосередньо вчинила правопорушення. Крім того, подія відбулася 10.05.2016 року, однак протокол про адміністративне правопорушення складено лише 01.06.2016 року, що суперечить вимогам ст. 254 КУпАП. Разом з тим, в порушення вимог ст. 368 КУпАП справу було розглянуто без його участі, в сама постанова винесене не у формі рішення, як того вимагає ст. 283 КУпАП та без зазначення технічних засобів, якими здійснено фото або відеозапис.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 30 вересня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01 червня 2016 року уповноваженою посадовою особою ЛКП «Львівавтодор» інженером відділу з паркування Мунтян І.П. складено протокол про адміністративне правопорушення №0726172, відповідно до якого ОСОБА_1 не сплачено за послуги паркування у період у період з 09:30 год. до 10:30 хв. у розмірі 06 грн. 00 коп. (а.с. 5).

Постановою адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №114 від 16 червня 2016 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

Встановлено, що ОСОБА_1 порушив правила паркування транспортних засобів, а саме: 10.05.2016 року при паркуванні належного йому транспортного засобу - автомобіля марки «Форд», реєстраційний номер НОМЕР_1, на майданчику для паркування на вул. Гнатюка у м. Львові, не оплачено вартість послуг паркування з 09:00 год. до 10:30 год., чим завдано ЛКП «Львівавтодор» майнову шкоду в розмірі 6 грн. 00 коп. (а.с. 6).

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, у відповідності до норм чинного законодавства, підстав для її скасування немає.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов»язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

У відповідності до частини 1 статті 152-1 КУпАП несплата водієм транспортного засобу вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування, обладнаними паркувальними автоматами або автоматичними в»їзними та виїзними терміналами тягне за собою накладення штрафу від восьми до дванадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом»якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Крім цього, згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов»язаний з»ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом»якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з»ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Також статтею 277-2 КУпАП встановлено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

З матеріалів справи видно, що справа про адміністративне правопорушення розглядалась у відсутності ОСОБА_1, крім цього відповідачем не надано доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення у встановлений законом строк, що є грубим порушенням норм чинного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 72 КАС України).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що оскільки справа про адміністративне правопорушення розглядалась у відсутності ОСОБА_1, відповідачем не надано доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення у встановлений законом строк, чим порушено його права надати пояснення та відповідні докази щодо наявності чи відсутності його вини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, то оскаржена постанова адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 16.06.2016 року №114 про притягнення до адміністративної відповідальності винесена з грубим порушенням норм чинного законодавства, через що позовні вимоги є частково підставними та обґрунтованими, а відтак підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовної вимоги про закриття провадження в адміністративній справі колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб»єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб»єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов»язання відповідача вчинити певні дії; зобов»язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об»єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об»єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб»єкта владних повноважень.

Статтею 284 КУпАП передбачено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

З урахуванням наведеного, закриття провадження у справі про адміністративне провадження вирішується органом, що виносить таку постанову, а не при оскарженні постанови в адміністративному порядку, відтак така позовна вимога задоволенню не підлягає.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору помилково встановив фактичні обставини справи та надав їм неналежну правову оцінку через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Крім цього, з матеріалів справи видно, що позивачем сплачено судові витрати у розмірі 606,32 грн. за подання апеляційної скарги.

Згідно із ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов»язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов»язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов»язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов»язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб»єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб»єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 6 цієї статті встановлено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду задоволено заявлені позовні вимоги, то таким чином, на користь позивача слід присудити 606,32 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Галицького районного суду м. Львова від 30 вересня 2016 року у справі №461/4335/16-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 16.06.2016 року №114 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності

Присудити на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) суму сплаченого судового збору у розмірі 606 (шістсот шість) гривень 32 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради в особі Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 15.12.2016 року.