Справа № 204/7471/16-а
Суддя: Черкез Д. Л.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/7471/16-а
Провадження № 2-а/204/215/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Дніпропетровськ
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого - судді Черкез Д.Л.,
за участю секретаря Старостенко Т.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Шаповалова І.О.
представників третьої особи Лисичного А.П., Гуліч П.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військового комісара Центрально-Чечелівського об`єднаного районного військового комісаріату Міщенко Володимира Володимировича, третя особа: Державне підприємство «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» про скасування постанови № 41 за справою про адміністративне правопорушення від 07 листопада 2016 року, -
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Військового комісара Центрально-Чечелівського об`єднаного районного військового комісаріату Міщенко В.В., третя особа: Державне підприємство «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» про скасування постанови № 41 за справою про адміністративне правопорушення від 07 листопада 2016 року. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 27 жовтня 2016 року о 11.00 год. в приміщенні Центрально-Чечелівського ОРВК було складено протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 , спеціаліста 2 категорії ДП «КБ «Південне», яка на вимогу прибула до військового комісаріату в якості відповідального за ведення військового обліку зазначеного вище підприємства про те, що 11.10.2016 року о 12.00 год. під час перевірки ДП «КБ «Південне», комісією Центрально-Чечеловського ОРВК відповідно до Плану перевірки стану військового обліку на підприємствах, установах та організаціях, були виявлені порушення законодавства з питань військового обліку, які зазначені в Акті перевірки підприємства від 11 жовтня 2016 року та журналі перевірки стану військового обліку а саме: Журнал звірки облікових карток ф.П-2 з обліковими даними військових комісаріатів в наявності але ведеться невірно; Звірка карток ф.П-2 з обліковими даними військових комісаріатів проводиться не повністю та невідповідно до плану; Під час перевірки було виявлено 2 (двох) осіб, що ухиляються від призову на строкову військову службу, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та не подано в повному обсязі звітність за результатами оповіщення призовників. Отже, постановою №41 за справою про адміністративне правопорушення від 07 листопада 2016 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. за порушення, передбачене ч. 1 ст.210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, за порушення вимог статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», статті 34,38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», статті 16 ЗУ «Про оборону України», Постанови Кабінету Міністрів України №377 від 09.06.1994 року «Про затвердження положення про військовий облік військовозобов`язаних та призовників», пункт 3.4. Інструкції з організації ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників в органах місцевого самоврядування, на підприємствах в установах, організаціях і навчальних закладах, затверджену наказом Міністра оборони України №660 від 15.12.2010 року. У протоколі вона вказала про свою незгоду, оскільки суть звинувачення їй не зрозуміла. Вважає, що постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.210-1 КУпАП є незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. При цьому посилалаючись на ст.ст. 245,280 КУпАП, зазначила, що в постанові були перелічені статті Законів України без посилання на конкретну частину чи пункт статті, який на думку відповідача було порушено. Крім того, у мотивувальній частині постанови не зазначено, що саме було порушено. У постанові зазначено, що «журнал ... в наявності але ведеться не вірно», в чому саме полягає невірність ведення журналу військовий комісар ЦЧ ОРВК ОСОБА_4 не зазначає. Щодо звірки карток форми П-2, то згідно плану їх звірка запланована на 3-4 квартал 2016 року, який ще не сплинув, а отже звинувачення, щодо несвоєчасної звірки є безпідставним. В постанові також зазначено, що не подано в повному обсязі звітність за результатами оповіщення призовників. При цьому, посилаючись на ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зазначила, що обов`язок сповіщати призовників і військовозобов`язаних про їх виклик до військових комісаріатів покладається на керівників підприємств, установ та організацій в тих адміністративно територіальних одиницях, де немає військових комісаріатів. ДП «КБ «Південне» знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Чечеловського району м.Дніпро. На території даної адміністративно-територіальної одиниці є Центрально-Чечелівський об`єднаний районний військовий комісаріат м.Дніпро, що знаходиться за адресою: м.Дніпро, вул.Шмідта, 16. Жодних доказів того, що нею було порушено законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, військовий комісар ЦЧ ОРВК ОСОБА_4 не надав. Враховуючи вищенаведене вважає, що постанова №41 у справі про адміністративне правопорушення від 07 листопада 2016 року винесена з порушенням чинного законодавства України, є необгрунтованою та незаконною. Враховуючи наведене просила визнати дії військового комісара ЦЧ ОРВК Міщенко В.В., щодо складання постанови № 41 у справі про адміністративне правопорушення від 07 листопада 2016 року про накладання на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. незаконними, а також визнати постанову №41 у справі про адміністративне правопорушення від 07 листопада 2016 року протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.
Представник військового комісаріату надав суду письмові заперечення в яких просив в задоволенні позову відмовити, зазначивши, що вважає вимоги позивача незаконним і необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі складу правопорушення, позивачем було порушено вимоги статті 210-1 КУпАП, а саме «Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію». З даним порушення позивач не погоджується та вказує на різні причини та обставини, що не відповідають вимогам чинного законодавства. При цьому посилаючись на вимоги ст.ст.7,235,280 КУпАП, зазначив, що згідно протоколу №41 від 28.10.2016р. військовим комісаром Центрально-Чечелівського ОРВК 07.11.2016 року розглянуто адміністративну справу щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача. Під час розгляду справи було встановлено, що 27.10.2016 року о 11 годині 00 хвилин в приміщені Центрально-Чечелівського ОРВК було складено протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 , спеціаліста 2 категорії ДП КБ «Південне», яка на вимогу прибула до військового комісаріату в якості відповідального за ведення військового обліку зазначеного вище підприємства про те, що 11.10.2016 року о 12-00 під час перевірки ДП КБ «Південне», комісією Центрально - Чечелівського ОРВК відповідно до Плану перевірки стану військового обліку на підприємствах, установах та організаціях, були виявлені порушення законодавства з питань військового обліку, які зазначені в Акті перевірки підприємства від 11.10.2016, та журналі перевірки стану військового обліку а саме: Журнал звірки облікових карток ф.П-2 з обліковими даними військових комісаріатів в наявності але ведеться невірно; Звірка карток ф.П-2 з обліковими даними військових комісаріатів проводиться не повністю та невідповідно до плану; Під час перевірки було виявлено 2 (двох) осіб, що ухиляються від призову на строкову військову службу, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та не подано в повному обсязі звітність за результатами оповіщення призовників. Слід зазначити, що під час розгляду постанови позивачем не було надано жодних письмових заперечень на складений протокол про адміністративне правопорушення та клопотань щодо закриття адміністративного провадження. Позивачу було роз`яснено суть правопорушення та вимоги законів і інших нормативно - правових актів які було порушено. Також звертав увагу на те, що до військового комісаріату 28.09.2016 року було надіслано лист ДП «КБ Південне» від 20.09.2016 року за №35/549 з проханням перенести перевірку на більш пізній термін, мотивуючи тим що Позивач перебував на лікуванні у санаторії. Дане прохання військовим комісаром було задоволене. Після цього Позивачу було надано методичну допомогу з метою якісної підготовки для перевірки. Також, посилаючись на ч.5 ст.34 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», а також на пункт 3.4. Інструкції з організації ведення військового обліку військовозобов`язаних призовників в органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях і навчальних закладах, затверджену наказом Міністра оборони України №660 від 15.12.2010 року що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 12 березня 2011 р. за N 308/19046, зазначив, що відповідно наказу по підприємству ДП «КБ «Південне», який був пред`явлений до перевірки, виконання заходів щодо військового обліку було покладено на позивача ОСОБА_1 .. Виходячи із позовної заяви, позивач вказує на те, що згідно плану звірка облікових даних карток ф. П-2 з обліковими даними запланована на 3-4 квартал 2016 року, який ще не сплинув, тому звинувачення щодо несвоєчасної звірки вважає безпідставними. Дані твердження відповідач вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки згідно витягу із книги результатів звірки облікових карток з особовими картками ф.П-2 підприємств Центрального та Чечелівського районів звірку з КБ «Південне» було проведено 12.02.2016 року, а отже у першому кварталі 2016 року. Для перевірки було пред`явлено інший план, згідно якого до дати перевірки підприємства було проведено лише дві звірки облікових даних ф.П-2 з обліковими даними Центрально - Чечелівського (Красногвардійсько -Кіровського) та Новокодацького (Ленінського) військових комісаріатів. Тому є підстави вважати що звірки в повному обсязі не проводились. Ці дії є порушенням обов`язків підприємств установ та організацій щодо ведення військового обліку, а саме абзацу 13 частини першої статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» до ДП «КБ «Південне» за №3697 від 16.08.2016 року надійшло розпорядження військового комісара Центрально - Чечелівського ОРВК про оповіщення та забезпечення прибуття 18 (вісімнадцяти) осіб, які підлягають призову на строкову військову службу. На вищевказане розпорядження до Центрально - Чечелівського ОРВК надійшов лист від 22.08.2016 за № 35/465 щодо результатів оповіщення. Серед них оповіщено лише чотири призовники, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Із них з`явились лище ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Про причини неявки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Центрально - Чечелівський ОРВК повідомлений не був. Також за №4406 від 18.10.2016 року надійшла вимога військового комісара Центрально -Чечелівського ОРВК щодо оповіщення та прибуття осіб 31.10.2016 року, які були вказані в розпорядженні №3697 від 16.08.2016 року. У відповідь надійшов лист ДП «КБ «Південне» №35/643 від 07.11.2016 року де значиться, що громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_3 знову були оповіщені, але до військового комісаріату не з`явилися. На підставі витягів із облікових карток ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , видно що вони з 2015 року до військового комісаріату за викликом не з`являлися і згідно рішень призовної комісії матеріали щодо них направлено до слідчих органів. Тому є підстави вважати, що ці особи ухиляються від чергового призову на строкову військову службу і порушують вимоги законодавства про військовий обов`язок і військову службу, а підприємство - таким яке не забезпечило їх явку. Крім того, у своїй позовній заяві позивач вказує та те, що згідно статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» обов`язок сповіщати призовників і військовозобов`язаних про їх виклик до військових комісаріатів покладається на керівників підприємств установ та організацій в тих адміністративно - територіальних одиницях де немає військових комісаріатів. Однак, в силу частини четвертої статті 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ведення персонально - первинного обліку покладається на органи місцевого самоврядування у тих містах і селищах де відсутні військові комісаріати. Вважає, що ДП «КБ «Південне» являється державним підприємством, тому мусить вести персональний облік, на підставі частини п`ятої того ж Закону, а отже - зобов`язане виконувати вимоги пункту 3.4 Інструкції з організації ведення військового обліку військовозобов`язаних призовників в органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях і навчальних закладах, затверджену наказом Міністра оборони України №660 від 15.12.2010, щодо оповіщення на вимогу військових комісаріатів військовозобов`язаних та призовників про їх виклик до військового комісаріату і забезпечення їх своєчасного прибуття за цим викликом. Крім того набрав чинності Указ Президента України №122/2016 від 26.03.2016 року «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2016 році». Відповідно до абзацу 4 частини восьмої статті 15 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» керівники підприємств, установ, організацій та навчальних закладів незалежно від підпорядкування та форм власності з моменту набуття чинності Указу Президента України про черговий призов на строкову військову службу зобов`язані на вимогу військових комісаріатів забезпечити своєчасне прибуття громадян призовного віку до призовних дільниць. Також до цього часу у відповідності до абзацу 11 п.3,4 Інструкції з організації ведення військового обліку військовозобов`язаних призовників в органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях і навчальних закладах, затверджену наказом Міністра оборони України №660 від 15.12.2010, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 12 березня 2011 р. за N 308/19046 до Центрально - Чечелівського ОРВК не було надіслано жодного повідомлення про військовозобов`язаних та призовників, які порушили вимоги законодавства про військовий обов`язок і військову службу. Як наслідок позивач порушив вимоги абзацу 1 частини другої статті 16 Закону України «Про оборону України» щодо обов`язків посадових осіб підприємств, установ та організацій усіх форм власності сприяти забезпеченню ведення персонального обліку призовників і військовозобов`язаних, призову на строкову військову службу та абзацу 13 частини першої статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» щодо обов`язків підприємств установ та організацій вести військовий облік та надавати звітність з цих питань відповідним органам державної влади іншим державним органам і органам місцевого самоврядування в установленому порядку. Отже під час розгляду адміністративної справи, військовим комісаром Центрально - Чечелівського ОРВК було вжито всіх заходів щодо з`ясування всіх обставин правопорушення та не допущено жодних порушень вимог чинного законодавства та вірно встановлено склад правопорушення, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за що передбачена адміністративна відповідальність статтею 210-1 КУпАП. Тому вважає, що постанова від 07.11.2016року №41 відносно ОСОБА_1 є законною.
В судовому засіданні позивач надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Представник військового комісаріату в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні.
В судовому засіданні представники третьої особи позовну заяву підтримали та просили суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що у жовтні 2016 року на підприємстві де працює позивач, тобто на ДП КБ «Південне» було проведено перевірку з питань ведення військового обліку, що підтверджується актом від 11.10.2016 року, «Про результати перевірки ДП КБ «Південне ім. М.К. Янгеля» з питань ведення військового обліку і бронювання військовозобов`язаних на підприємстві» (а.с. 42-43). Згідно проведеної перевірки були встановлені певні порушення законодавства в сфері ведення військового обліку.
На підставі вказаного акту про перевірку, 27 жовтня 2016 року було складено протокол № 41 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП на ОСОБА_1 (а.с. 42-47). Не погодившись з вказаним протоколом позивач внесла до нього свої зауваження наступного змісту: «Суть правопорушення не ясна, винною себе не визнаю» (а.с. 46).
Згідно ст.235 КУпАП, військові комісаріати розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення військовозобов`язаними чи призовниками законодавства про військовий обов`язок і військову службу, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про умисне зіпсуття обліково-військових документів чи втрату їх з необережності, про неявку на виклик у військовий комісаріат, про неподання у військові комісаріати списків юнаків, які підлягають приписці до призовних дільниць, про прийняття на роботу військовозобов`язаних і призовників, які не перебувають на військовому обліку, про незабезпечення сповіщення військовозобов`язаних і призовників про їх виклик у військові комісаріати, перешкоду їх своєчасній явці на збірні пункти чи призовні дільниці, про несвоєчасне подання документів, необхідних для ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників, несповіщення їх про виклик у військові комісаріати, про неподання відомостей про військовозобов`язаних і призовників (статті 210, 210 1, 211 - 211 6). Від імені військових комісаріатів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право районні, районні у місті, міські чи міськрайонні військові комісари.
На підставі протоколу від 27.10.2016 року № 41, 07 листопада 2016 року Військовим комісаром Центрально-Чечелівського об`єднаного районного військового комісаріату ОСОБА_4 була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення №41 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.210-1 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. (а.с. 4-5).
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 41 від 07 листопада 2016 року, 27.10.2016 року об 11 годині 00 хвилин в приміщенні Центрально-Чечелівського ОРВК було складено протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 , спеціаліста 2 категорії ДП КБ «Південне», яка на вимогу прибула до військового комісаріату в якості відповідального за ведення військового обліку зазначеного вище підприємства про те, що 11.10.2016 року о 12-00 під час перевірки ДП КБ «Південне», комісією Центрально-Чечелівського ОРВК відповідно до Плану перевірки стану військового обліку на підприємствах, установах та організаціях, були виявлені порушення законодавства з питань військового обліку, які зазначені в Акті перевірки підприємства від 11.10.2016р., та журналі перевірки стану військового обліку а саме: 1. Журнал звірки облікових карток ф.П-2 з обліковими даними військових комісаріатів в наявності але ведеться невірно; 2. Звірка карток ф.П-2 з обліковими даними військових комісаріатів проводиться не повністю та невідповідно до плану; 3. Під час перевірки було виявлено 2 (двох) осіб, що ухиляються від призову на строкову військову службу, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та не подано в повному обсязі звітність за результатами оповіщення призовників. Таким чином, дії ОСОБА_1 призвели до порушення вимог статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», статті 34, 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», статті 16 Закону України «Про оборону України», Постанови Кабінету Міністрів України №377 від 09.06.1994 року «Про затвердження положення про військовий облік військовозобов`язаних та призовників», пункту 3.4. Інструкції з організації ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників в органах місцевого самоврядування, на підприємствах в установах, організаціях і навчальних закладах, затверджену наказом Міністра оборони України №660 від 15.12.2010 року (а.с.4).
Згідно статті 288 КУпАП зазначено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Не погодившись постановою 16 листопада 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою в якій зазначила, що вона вважає вказану постанова необґрунтованою та не законною, винесену з порушенням чинного законодавства, а тому просила визнати дії військового комісара ЦЧ ОРВК Міщенко В.В., щодо складання постанови № 41 у справі про адміністративне правопорушення від 07 листопада 2016 року про накладання на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. незаконними, а також визнати постанову №41 у справі про адміністративне правопорушення від 07 листопада 2016 року протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесеної постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов`язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.
Щодо позовних вимог про визнання незаконними дії військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , щодо складання постанови №41 у справі про адміністративне правопорушення від 07 листопада 2016 року слід зазначити наступне.
Згідно з ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до ч. 1 ст.210-1 КУпАП встановлено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Мобілізаційна підготовка - це комплекс організаційних, політичних, економічних, фінансових, соціальних, правових та інших заходів, які здійснюються в мирний час з метою підготовки національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій до своєчасного й організованого проведення мобілізації та задоволення потреб оборони держави і захисту її території від можливої агресії, забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.
Мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП, полягає у порушенні законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.
Суб`єктами правопорушення можуть бути як посадові особи, так і громадяни.
Також, суд вважає за необхідне вказати, що ст. 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати:
-чи було вчинено адміністративне правопорушення;
-чи винна ця особа в його вчиненні;
-чи підлягає вона адміністративній відповідальності;
-чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність;
-а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
У наведених положеннях цього Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо уповноважена особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, надасть особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливість скористатися наданими їй правами для свого належного захисту проти пред`явленого щодо неї обвинувачення.
У відповідності до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як вже зазначалося, згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає підстави суду дійти висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, зазначити їх усі у постанові, зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів, а також встановити відсутність обставин, за наявності яких провадження у справі не могло б бути розпочато, або підлягало закриттю.
Однак, як вбачається з постанови № 41 від 07.11.2016 року, в ній відсутні будь-які посилання відповідача на докази, а також на мотиви відхилення інших доказів, на які посилався позивач, в обґрунтування своїх доводів.
Судом встановлено, що згідно Наказу Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К.Янгеля» № 2440к від 10.10.2012 року, ОСОБА_1 , табельний номер НОМЕР_1 , техніка 1 категорії відділу 35, переведено на посаду спеціаліста 2 категорії відділу 35 з 01.10.2012 року (а.с. 51).
Згідно розпорядження начальника відділу кадрів № 21 від 14.12.2000 року ОСОБА_1 призначено відповідальною за роботу військово-облікового столу відділу кадрів Державного конструкторського бюро «Південне» (а.с. 50).
01.03.2013 року ОСОБА_1 була ознайомлена з посадовою інструкцією спеціаліста 2 категорії бюро №5 військового обліку ДИ-035-3639-2013, що підтверджується її підписом у посадовій інструкції (а.с.54).
Згідно вказаної посадової інструкції, спеціаліст 2 кате6горії бюро 5 зобов`язаний: п.2.1. Вести облік військовозобов`язаних працівників підприємства за формою особової картки Т-2.; п.2.3. Проводити щорічні звірки особистих карток Т-2 військовозобов`язаних з обліковими даними військових комісаріатів; п.2.12. Вести журнал перевірки стану обліку і бронювання військовозобов`язаних і призовників підприємства, а також вказаною інструкцією на ОСОБА_1 покладені також інші посадові обов`язки (а.с. 52-54).
Згідно оскаржуваної позивачем постанови № 41 у справі про адміністративне правопорушення від 07 листопада 2016 року суть правопорушення вказано наступним чином:
1. Журнал звірки облікових карток ф.П-2 з обліковими даними військових комісаріатів в наявності але ведеться невірно.
2.Звірка карток ф.П-2 з обліковими даними військових комісаріатів проводиться не повністю та невідповідно до плану.
3. Під час перевірки було виявлено 2 (двох) осіб, що ухиляються від призову на строкову військову службу, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та не подано в повному обсязі звітність за результатами оповіщення призовників.
Щодо 1-го пункту змісту вчиненого правопорушення, а саме - Журнал звірки облікових карток ф.П-2 з обліковими даними військових комісаріатів в наявності але ведеться невірно, слід зазначити наступне.
У судовому засіданні представник військового комісаріату ОСОБА_8 , який склав протокол про адміністративне правопорушення № 41 від 27.10.2016 року, зазначив, що вказаний ним пункт правопорушення є його суб`єктивною думкою, а на запитання суду стосовно того, які норми законодавства порушенні у цьому випадку позивачем, відповіді не надав.
Судом встановлено, що позивачем ведеться на підприємстві журнал звірки облікових карток ф.П-2 з обліковими даними військових комісаріатів (а.с. 60-63).
Згідно вказаного журналу встановлено, що позивачем він ведеться відповідно до затвердженого плану звірок з військоматами, всі наявні в ньому графи заповнені належним чином, у журналі містяться відмітки представників військових комісаріатів про проведення звірки з проставленням печатки військового комісаріату та підпису уповноважених на це осіб.
За таких обставин слід дійти висновку, що відповідачем не доведено факту ведення позивачем Журналу звірки облікових карток ф.П-2 з обліковими даними військових комісаріатів неналежним чином. А твердження представника відповідача про те, що вказаний журнал ведеться невірно, спростовується наявними в матеріалах справи доказами.
Щодо 2-го пункту змісту вчиненого правопорушення, а саме - Звірка карток ф.П-2 з обліковими даними військових комісаріатів проводиться не повністю та невідповідно до плану, слід зазначити наступне.
Згідно плану звірок карток форми П-2 на 2016 рік з райвійськоматами міста, затвердженого начальником відділу кадрів М.І. Зарубіним, на підприємстві був затверджений план звірок (а.с. 64).
На час проведення військовим комісаріатом перевірки ДП «КБ «Південне», а саме на 11 жовтня 2016 року, позивачем було проведено дві заплановані згідно плану звірки.
Перша звірка була проведена 05.02.2016 року з Красногвардійсько-Кіровським військоматом, а друга 05.07.2016 року з Ленінським військоматом, що підтверджується відмітками у журналі звірки облікових карток ф.П-2 з обліковими даними військових комісаріатів (а.с. 61-62).
Також слід зазначити, що факт проведення звірки у лютому 2016 року згідно запланованого графіку підтверджується і самим відповідачем, та наданою ним книги результатів звірки облікових карток, у якій міститься відмітка про проведення звірки, та відмітка про те, що при перевірці 12.02.2016 року ДКБ «Південне», вул.Криворізька, 3, відповідальна особа ОСОБА_1 , в графі щодо виявлених недоліків при звірці, вказано, що зауважень не має. (а.с. 40-41).
Також слід зазначити, що згідно вказаного плану звірок на 4 квартал 2016 року, а це три місяці: жовтень, листопад та грудень, у жовтні та листопаді планувалося проведення чотирьох звірок, однак оскільки станом на дату проведення перевірки ДП «КБ «Південне», а саме на 11 жовтня 2016 року, четвертий квартал 2016 року ще тривав, висновку представника військового комісаріату ОСОБА_8 , про порушення плану звірки, слід вважати передчасними та необґрунтованими.
В чому саме полягає проведення звірки не повністю та не відповідно до плану представник військового комісаріату ОСОБА_8 , який склав протокол про адміністративне правопорушення № 41 від 27.10.2016 року, пояснити суду не зміг.
За таких обставин слід дійти висновку, що відповідачем не доведено факту ведення звірки карток ф.П-2 з обліковими даними військових комісаріатів не повністю та не відповідно до плану.
Щодо 3-го пункту змісту вчиненого правопорушення, а саме - Під час перевірки було виявлено 2 (двох) осіб, що ухиляються від призову на строкову військову службу, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та не подано в повному обсязі звітність за результатами оповіщення призовників, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, військовий комісаріат листом від 16.08.2016 року за №3697, з посиланням на пункт 9 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пункт 3.4. п.3 Наказу Міністерства оборони України №660 від 15 грудня 2010 року звернувся до директора ДП «КБ «Південне» з проханням оповістити військовозобов`язаних та призовників, які працюють на підприємстві, про виклик до Центрально-Чечелівського ОРВК о 08.30 22 серпня 2016 року (а.с. 55). До листа додано список працівників, підлягаючих призову восени 2016 року (а.с. 56).
Згідно листа заступника генерального директора ДП «КБ «Південне» ОСОБА_9 від 22.08.2016 року за №35/465, (у відповідь на лист від 16.08.2016 року за №3697), повідомлено відповідача про оповіщення працівників ДП «КБ «Південне» призовного віку про їх виклик до військового комісаріату: ознайомлені під розпис: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 (а.с.31).
Після цього військовий комісаріат листом від 18.10.2016 року за № 4406, з посиланням на пункт 9 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пункт 3.4. п.3 Наказу Міністерства оборони України №660 від 15 грудня 2010 року звернувся до керівника ДП «КБ «Південне» з проханням продовжити оповіщення та забезпечити явку 14 осіб, що не були раніше оповіщені з різних причин, про виклик до Центрально-Чечелівського ОРВК о 09.00 31 жовтня 2016 року (а.с.57).
Листом заступника генерального директора ДП «КБ «Південне» ОСОБА_9 від 07.11.2016 року за №35/643 (у відповідь на лист від 18.10.2016 року за № 4406), повідомлено відповідача про оповіщення працівників ДП «КБ «Південне», яке проводилося 28.10.2016 року про явку в райвійськкомат 31.10.2016 року: оповіщені під розпис: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , також зазначений перелік осіб не ознайомлених у зв`язку із відсутністю на роботі та з інших причин (а.с.58).
Таким чином суд вважає встановленим той факт, що на час проведення перевірки у ДП «КБ «Південне» та складання протоколу про адміністративне правопорушення № 41 від 27.10.2016 року, позивачем було виконано вимоги законодавства щодо сповіщення призовників та подано до військового комісаріату звітність про їх оповіщення.
Посилання представника військового комісаріату на те, що позивачем не було забезпечено явку призовників до військового комісаріату, суд до уваги не бере та відхиляє як необґрунтовані та безпідставні, оскільки на позивача не покладено обов`язків щодо забезпечення явки призовників до військомату, а згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за неподання звітності про їх оповіщення.
Також слід звернути увагу на те, що у вказаній постанові зазначено, що дії ОСОБА_1 призвели до порушення вимог статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», статті 34, 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», статті 16 Закону України «Про оборону України», Постанови Кабінету Міністрів України №377 від 09.06.1994 року «Про затвердження положення про військовий облік військовозобов`язаних та призовників», пункту 3.4. Інструкції з організації ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників в органах місцевого самоврядування, на підприємствах в установах, організаціях і навчальних закладах, затверджену наказом Міністра оборони України №660 від 15.12.2010 року.
Однак, вказуючи у оскаржуваній постанові статті Законів України, які на думку відповідача були порушені позивачем, відповідач не зазначає пункт чи частину цих статей, та не розкриває суті вчиненого правопорушення.
За таких обставин суд вважає встановленим той факт, що відповідачем при винесенні вказаної постанови, не визначена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.210-1 КУпАП, та не зазначено в чому саме полягає порушення позивачем ОСОБА_1 тих чи інших норм законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Суд вважає, що відповідач при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення не врахував всі обставини для правильного вирішення справи. В порушення законодавчих положень відповідачем не з`ясовано всіх обставин справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не враховано того, що доказів вчинення правопорушення не здобуто та не встановлено складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 210-1 КУпАП, що в свою чергу унеможливлює початок провадження у справі про адміністративне правопорушення згідно приписів ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення, які б свідчили про те, що під час розгляду ним справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови, ним були враховані всі істотні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Підсумовуючи вказане, приходжу до висновку, що порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої КУпАП, недотримання вимог щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, що є підставою для визнання дій відповідача неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 41 від 07.11.2016 року, винесеної військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.
Водночас, щодо вимоги позивача про закриття провадження у справі суд зауважує наступне.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб`єктами владних повноважень (крім суду).
Відповідно до припису пункту 2 частини першої статті 18 КАС, який кореспондується з положеннями пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП, оскарження рішень (постанов) суб`єктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення здійснюється шляхом подання адміністративного позову до місцевого загального суду як адміністративного суду.
Статтею 221 Глави 17 КУпАП «Підвідомчість справ про адміністративне правопорушення» закріплено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, серед яких відсутня ст.122 КУпАП.
Системний аналіз норм КУпАП та КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє суду дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст.221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, що є наслідком закриття провадження у цій частині вимог у відповідності до п.1.ч.1.ст.157 КАС України.
Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, а постанова № 41 від 07 листопада 2016 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.
На підставі ст.210-1, 245, 251, 268, 280, 288 КУпАП, та керуючись ст.ст. 1, 2, 11, 69, 71, 80, 86, 94, 159-163 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військового комісара Центрально-Чечелівського об`єднаного районного військового комісаріату Міщенко Володимира Володимировича, третя особа: Державне підприємство «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» про скасування постанови № 41 за справою про адміністративне правопорушення від 07 листопада 2016 року задовольнити частково.
Визнати незаконними дії військового комісара Центрально-Чечелівського об`єднаного районного військового комісаріату Міщенко Володимира Володимировича щодо винесення постанови № 41 у справі про адміністративне правопорушення від 07 листопада 2016 року.
Постанову № 41 у справі про адміністративне правопорушення від 07 листопада 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. скасувати.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Д.Л. Черкез