Справа № 806/2073/15
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2016 року м.Житомир справа № 806/2073/15
категорія 12.2
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гуріна Д.М.,
секретар судового засідання Коваль О.В.,
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника УМВС України в Житомирській області Шевчука В.О.,
представник Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області у судове засідання не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на попередній посаді, зобов`язання надати щорічну відпустку, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 6 жовтня 2016 року постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2015 року у справі №806/2073/15 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
18 жовтня 2016 року до Житомирського окружного адміністративного суду надійшла справа №806/2073/15 та після проведення автоматичного розподілу передана на розгляд судді Гуріну Д.М.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.
Під час нового розгляду справи позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, у якій позивач, крім раніше заявлених вимог, просить: визнати незаконним та скасувати наказ начальника Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області №67 від 27 січня 2015 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Житомирського МВ УМВС України в частині клопотання перед керівництвом УМВС щодо звільнення позивача із займаної посади та зобов`язати УМВС України в Житомирській області надати позивачу щорічну відпустку за 2015 2016 роки (Том №2 а.с.131-132). Заяву про збільшення позовних вимог прийнято судом (Том №2 а.с.195).
Представник відповідача - Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (Том №2 а.с.203).
Представник відповідача - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області у судовому засіданні та у письмових запереченнях на адміністративний позов (Том №2 а.с.184-193) проти заявленого позову заперечував з підстав, що викладені у письмових запереченнях. У судовому засіданні також пояснив, що прийняті накази є правомірними, винесені у межах повноважень та у порядку, що відповідає вимогам Конституції України та Законам України, а також із дотриманням вимог, що регламентовані Дисциплінарним статутом ОВС. Звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ було здійснено відповідно до положень законодавства, що підтвердив і Вищий адміністративний суд України, вказавши лише на те, що суди не дослідили питання переміщення позивача. Накази начальника УМВС про його звільнення з органів внутрішніх справ та накладення дисциплінарних стягнень є законними, а позов безпідставним, тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просив відмовити у повному обсязі. Щодо переміщення позивача представник відповідача вважає його законним, здійсненим керівником у відповідності до положень чинного законодавства у межах рівнозначних посад та у зв`язку з виробничою необхідністю про що надані відповідні документи та пояснення.
Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з`ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.
Встановлено, що капітан міліції ОСОБА_1 перебував на службі в органах внутрішніх справ з вересня 2003 року на різних посадах (Том №1 а.с.136-140).
З листопада 2013 року по квітень 2015 року ОСОБА_1 перебував на посаді старшого слідчого відділення розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого відділу Житомирського MB УМВС України в Житомирській області (Том №1 а.с.136-140).
За час служби позивач заохочувався 5 разів та покараний був - 6 разів.
Неналежне проведення досудового розслідування обставин ДТП виявилось в упередженому проведені допитів з виправдувальним ухилом, недолучення до матеріалів провадження відеозапису з камер зовнішнього спостереження, непроведення допитів всіх свідків та очевидців, непроведення за їх участю слідчих експериментів; крім того, позивач у всіх бланках процесуальних документів зазначив свою посаду як слідчий відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Житомирській області, в той час як його посада - старший слідчий відділення розслідування ДТП слідчого відділу Житомирського MB УМВС України в Житомирській області.
Наказом начальника УМВС України в Житомирській області від 10 квітня 2015 року №96 о/с капітана міліції ОСОБА_1 було призначено старшим дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ємільчинського PB УМВС України в Житомирській області, звільнивши його з посади старшого слідчого відділення розслідування дорожньо-транспортних пригод СВ Житомирського міського відділу цього ж УМВС (Том №1 а.с.16).
Позивач ознайомлений із зазначеним наказом 13 квітня 2015 року, однак від підпису про ознайомлення відмовився, про що складено відповідний акт (Том №1 а.с.74).
Підставою видання наказу УМВС України в Житомирській області від 10 квітня 2015 року №96 о/с було подання заступника начальника УМВС України в Житомирській області Лебедя Ю.М., у якому вказано, що у грудні 2014 року працівниками УМВС було здійснено комплексну перевірку стану оперативно-розшукової діяльності в Житомирському МВ УМВС, за результатами якої наказом начальника Житомирського МВ УМВС в Житомирській області від 27 січня 2015 року №67 за порушення службової та виконавчої дисципліни, допущення суттєвих недоліків у службовій діяльності, порушено клопотання перед керівництвом УМВС України щодо звільнення зокрема старшого слідчого відділення розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого відділу капітана міліції ОСОБА_1 із займаної посади (Том №1 а.с.143-149).
Крім того, підставою для видачі зазначеного наказу послугувало подання заступника начальника УМВС України в Житомирській області полковника міліції ОСОБА_35 , яке у свою чергу було видано у зв`язку у зв`язку із службовою необхідністю, яка викликана метою зменшення наявного некомплекту в службі дільничних інспекторів міліції, з врахуванням досвіду роботи капітана міліції ОСОБА_1 , набутого під час проходження служби в ОВС та на підставі пунктів 21, 42 "б" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення №114) запропоновано перемістити його по службі на посаду старшим дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ємільчинського PB УМВС України в Житомирській області (Том №1 а.с.150).
Після видання наказу від 10 квітня 2015 року №96 о/с у період з 10 квітня 2015 року до 16 червня 2015 року позивач на службу не з`являвся, про що були складені відповідні акти (Том №1 а.с.106, 108-113, 116, 118-121, 123-128) й факт своєї відсутності, зокрема, у період з 1 червня 2015 року до 16 червня 2015 року не заперечує, обґрунтовуючи таку свою поведінку тим, що, на його думку, переведення на посаду дільничного Ємільчинського РВ УМВС України в Житомирській області було незаконним.
Наказом УМВС України в Житомирській області від 22 червня 2015 року №815 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності за виявлену особисту недисциплінованість, низьку свідомість, систематичний невихід на роботу без поважних причин, безвідповідальне ставлення до виконання службових обов`язків, ігнорування вимог керівництва Житомирського МВ та Ємільчинського РВ, нетактовну поведінку при спілкуванні ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ України за пунктом 64 є (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим начальницьким складом ОВС (Том №1 а.с.135).
Вказаний наказ було реалізовано наказом УМВС України в Житомирській області від 3 липня 2015 року №172 о/с, в якому зазначено про звільнення позивача з 6 липня 2015 року (Том №1 а.с.30).
У свою чергу, факт невиходу на службу до Ємільчинського РВ УМВС України в Житомирській області капітана міліції ОСОБА_1 підтверджено висновком про результати службового розслідування цього факту від 16 червня 2015 року (Том №1 а.с.130).
Наказом УМВС України в Житомирській області від 31 серпня 2015 року №234 о/с внесено зміни до наказу від 3 липня 2015 року №172 о/с та датою звільнення позивача вказано 13 липня 2015 року, оскільки у період з 3 липня 2015 року до 10 липня 2015 року позивач перебував на лікарняному (Том №1 а.с.88).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 5 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.
Стосовно позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу УМВС України в Житомирській області №542 о/с від 17 червня 2014 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого слідчого ВР ДТП СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області капітана міліції ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
Порядок і умови проходження служби в міліції, відповідно до статті 18 Закону України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ "Про міліцію" (далі Закон України №565-ХІІ) регламентується "Положенням про проходження служби і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української PCP", затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української PCP №114 від 29 липня 1991 року (далі Положення №114). Цією ж статтею передбачено затвердження Верховною Радою України Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, яким визначається службової дисципліни, обов`язок осіб рядового і начальницького складу щодо їх дотримання, види дисциплінарних стягнень, порядок і права щодо їх застосування, а також порядок їх оскарження.
Крім того, статтею 17 Закону України №565-ХІІ та пунктом 11 Положення №114 визначено обов`язковість принесення (прийняття) працівниками міліції присяги. Пунктом 1 "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української PCP" передбачається що "7. Це Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ Української PCP, їх права і обов`язки".
Відповідно до пункту 10 Положення №114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов`язки громадян, передбачені Конституцією УРСР та іншими законодавчими актами, а їх права, обов`язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, Статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням ".
Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (далі - Дисциплінарний статут).
Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.
Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
Статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою.
Згідно з статтею 12 Дисциплінарного статуту наведений вичерпний перелік видів дисциплінарних стягнень, що можуть накладатись на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни. Серед таких стягнень: 1) усне зауваження, 2) зауваження, 3) догана, 4) сувора догана, 5) попередження про неповну посадову відповідність, 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.
Положеннями статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування; при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.
Строки притягнення до дисциплінарної відповідальності встановлені статтею 16 Дисциплінарного статуту ОВС, згідно до якої дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, провадження в кримінальній справі або справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, провадження в кримінальній справі чи справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку.
Відповідно до пункту 2.1 Інструкції №230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.
Пунктами 2.5, 2.6, 3.1 Інструкції №230 визначено, що підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку. Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника. Начальники ГУМВС, УМВС мають право призначати службові розслідування стосовно осіб РНС тих органів чи підрозділів внутрішніх справ, діяльність яких вони координують або контролюють.
Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.
Так наказом першого заступника начальника, начальником СУ УМВС полковником міліції Дячуком В.І. видано наказ від 12 червня 2014 року Про призначення та проведення службового розслідування №10/114 (Том №1 а.с.77).
За наслідками проведеного службового розслідування 12 червня 2014 року складено висновок, який затверджений начальником СУ УМВС України в Житомирській області (Том №81-83). Даним висновком безпосереднім керівником позивача відмічено про необхідність підготувати наказ про покарання слідчих, у діях яких виявлено порушення.
У зв`язку із переліченими недоліками у роботі працівників ОВС та на підставі висновку службового розслідування, начальником УМВС України в Житомирській області було видано наказ №542 від 17 червня 2014 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників СВ Житомирського, Коростенського та Новоград-Волинського МВ УМВС області", керуючись статтями 2, 12, 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про правомірність наказу УМВС України в Житомирській області №542 о/с від 17 червня 2014 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого слідчого ВР ДТП СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області капітана міліції ОСОБА_1 , який прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Дисциплінарним статутом, з дотриманням порядку накладення дисциплінарного стягнення, а тому підстави для його скасування або визнання протиправним відсутні.
Стосовно позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу начальника Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області №67 від 27 січня 2015 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Житомирського МВ УМВС України в частині клопотання перед керівництвом УМВС щодо звільнення позивача із займаної посади, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що 27 січня 2015 року наказом начальника, полковника міліції Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_36 за №67 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області за порушення службової та виконавчої дисципліни, допущення суттєвих недоліків у службовій діяльності та низький рівень знання вимог Закону України Про міліцію та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність органів внутрішніх справ, наказано клопотати перед керівництвом УМВС області щодо звільнення з займаної посади старшого слідчого слідчого відділу Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області, капітана міліції ОСОБА_1 (Том №1 а.с.143-149).
Позивач вважає вказаний наказ таким, що прийнятий без дотримання порядку накладення дисциплінарних стягнень. Так, відповідно до вимог статті 14 Дисциплінарного статуту ОВС з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. У ході проведення службового розслідування повинні відбиратись пояснення від порушника. Зміст наказу про накладення дисциплінарного стягнення доводиться до відома особи, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. Строки притягнення до дисциплінарної відповідальності встановлені статтею 16 Дисциплінарного статуту ОВС, згідно якої дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. З огляду на викладене позивач у судовому засіданні пояснив, що він не тільки не був ознайомлений з усіма оскаржуваними наказами, що свідчить на його думку про порушення порядку про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а й те, що Житомирським МВ УМВС України в Житомирській області порушено строк накладення на позивача дисциплінарного стягнення. Так, враховуючи наказ від 27 січня 2015 року №67 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області, звільнення з посади позивача на його думку мало б бути накладено до кінця лютого 2015 року, однак у порушення статті 16 Дисциплінарного статуту ОВС, воно було накладено наказом від 10 квітня 2015 року №96 о/с, який також винесений із грубим порушенням норм чинного законодавства.
Суд не погоджується із такими доводами позивача з огляду на наступне.
Як вбачається зі змісту наказу Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області незважаючи на підвищення вимог з боку керівництва УМВС та Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області щодо стану службової та виконавчої дисципліни, окремі співробітники міського відділу міліції продовжують ігнорувати вимоги наказів та інструкцій, що регламентують діяльність ОВС.
Так, виданню вказаного наказу передувала інспекторська перевірка оперативно-службової діяльності Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області, яку було проведено 29 грудня 2014 року працівниками УМВС області.
Під час вказаної перевірки було проведено інспектування наступних підрозділів міського відділу міліції, а саме: чергової частини, штабу, сектору кадрового забезпечення, слідчого відділу, відділу дільничних інспекторів міліції, відділу карного розшуку, режимно-секретного сектору, канцелярії Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області.
За результатами вказаної перевірки були виявлені суттєві порушення організації оперативно-службової діяльності вказаних відділів та секторів Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області.
Вказані порушення стали можливими внаслідок невиконання службових обов`язків окремими працівниками Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області, та відсутністю дієвого контролю за діяльністю підлеглих з боку окремих керівників міського відділу міліції, зокрема також і ОСОБА_1 .
З урахуванням вказаних обставин, начальник, підполковник міліції ОСОБА_36 вважав за необхідне через порушення службової та виконавчої дисципліни, допущення суттєвих недоліків у службовій діяльності та низький рівень знання вимог Закону України Про міліцію та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність органів внутрішніх справ, клопотати перед керівництвом УМВС області щодо звільнення з займаної посади старшого слідчого слідчого відділу Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області, капітана міліції ОСОБА_1
7 квітня 2015 року заступником начальника УМВС України в Житомирській області, полковником міліції ОСОБА_35 було внесено подання про переміщення по службі капітана міліції ОСОБА_1 на посаду старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ємільчинського РВ УМВС України в Житомирській області у зв`язку із службовою необхідністю, керуючись вимогами пункту 42 б Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, з метою зменшення наявного некомплекту у службі дільничних інспекторів міліції, ураховуючи досвід роботи капітана міліції ОСОБА_1 , набутий під час проходження служби в ОВС (Том №1 а.с.150).
Відповідно до статті 16 Дисциплінарного статуту ОВС дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що 29 грудня 2014 року було проведено комплексну перевірку стану оперативно-службової діяльності у Житомирському МВ УМВС України в Житомирській області, за результатами якої 27 січня 2015 року наказом начальника Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області №67 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області за порушення службової та виконавчої дисципліни, допущення суттєвих недоліків у службовій діяльності порушено клопотання перед керівництвом УМВС області щодо звільнення старшого слідчого відділення розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого відділу капітана міліції ОСОБА_1 з займаної посади.
Таким чином накладення дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни було накладено на ОСОБА_1 у межах одного місяця, з дня проведення комплексної перевірки діяльності Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області, тобто у період з 29 грудня 2014 року до 27 січня 2015 року, що повністю відповідає встановленому статтею 16 Дисциплінарного статуту строку накладення дисциплінарних стягнень.
Отже, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржуваний наказ начальник Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області №67 від 27 січня 2015 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Житомирського МВ УМВС України в частині клопотання перед керівництвом УМВС щодо звільнення позивача із займаної посади діяв на підставі і у межах наданих повноважень, та у спосіб визначений законом оскільки на момент прийняття наказу існували фактичні обставини для його прийняття. Крім цього, відповідачем дотримано передбачену процедуру притягнення особи до дисциплінарної відповідальності. Тому, у задоволенні вимог адміністративного позову про скасування наказу №67 від 27 січня 2015 року слід відмовити.
Стосовно позовних вимог про визнання незаконним наказу УМВС України в Житомирській області №96 о/с від 10 квітня 2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади старшого слідчого ВР ДТП СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області та призначення на посаду старшого дільничного Ємільчинського РВ УМВС України в Житомирській області, а також поновлення ОСОБА_1 на попередню посаду старшого слідчого ВР ДТП СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області, суд зазначає наступне.
Як вже було встановлено, капітан міліції ОСОБА_1 перебував на службі в органах внутрішніх справи з вересня 2003 року на різних посадах.
З листопада 2013 року по квітень 2015 року він займав посаду старшого слідчого відділення розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого відділу Житомирського MB УМВС України в Житомирській області.
Наказом начальника УМВС України в Житомирській області від 10 квітня 2015 року №96 о/с капітана міліції ОСОБА_1 було призначено старшим дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ємільчинського PB УМВС України в Житомирській області (Том № 1 а.с.87).
Підставою для видачі зазначеного наказу слугувало подання заступника начальника УМВС України в Житомирській області про службову необхідність, яка викликана метою зменшення наявного некомплекту в службі дільничних інспекторів міліції з врахуванням досвіду роботи капітана міліції ОСОБА_1 набутого під час проходження служби в ОВС та на підставі пунктів 21, 42 "б" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС (Том №1 а.с.150).
Позивач у судовому засіданні пояснив, що він не погоджується із вищевказаним наказом УМВС України в Житомирській області із посиланням на те, що вказаним наказом позивач був звільнений із посади старшого слідчого ВР ДТП СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області та призначений на нижчу посаду, ніж обіймав, без попередження про переміщення та без отримання від нього згоди на таке переміщення. Крім того позивач посилається на те, що його посадовий оклад як старшого слідчого ВР ДТП СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області становив 850 грн 00 коп., тобто він є більшим ніж посадовий оклад старшого дільничного Ємільчинського РВ УМВС України в Житомирській області, що на думку позивача також свідчить про переміщення його на нижчу посаду, а не рівнозначну, оскільки рівнозначною є посада, яка належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу. Крім того на думку позивача його переміщення на іншу посаду відбулось із порушенням істотних умов праці, а саме: на дільничного інспектора покладені зовсім інші посадові обов`язки, інші умови оплати праці, окрім того особа яку призначено на посаду дільничного інспектора міліції повинна мати стаж на посаді дільничного інспектора не менше трьох років, що також не було дотримано при переміщенні позивача, оскільки він такого стажу не має, бо раніше ніколи не працював на вказаній посаді. Окрім того позивач також посилається, що місце роботи за незаконним переміщенням (смт.Ємільчино), розташоване на відстані близько 120 км від місця проживання позивача (м.Житомир). Також у матеріалах справи, на думку позивача, відсутні належні підстави, що б свідчили про належні підстави для застосування до нього заходів дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади. Позивачем також зауважено, що спірний наказ про переміщення його на нижчу посаду не містить умов, передбачених пунктами 40, 42, 45 Положення про проходження служби, за яких можливе проведення цього переміщення, з урахуванням того, що у відповідача були відсутні підстави для звільнення його з займаної посади, а також прийнятий без його згоди та без врахування думки прямого начальника ОСОБА_5 та колективу слідчого ВР ДТП СВ Житомирського МВ Кирилюка Є.Е. Окрім того оскаржуваним наказом було також переміщено ряд інших працівників ОВС, однак підставою для такого переміщення в усіх окрім ОСОБА_1 був рапорт з добровільною згодою на переміщення. Крім того у матеріалах справи відсутній будь який документ про наявний некомплект в службі дільничних інспекторів міліції Ємільчинського РВ УМВС України в Житомирській області. У той же час позивач заявляє, що у ВР ДТП СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області був явний некомплект слідчих, оскільки після його переміщення у даному відділенні лишився один слідчий Кирилюк Є.Е., хоча згідно штатного розпису має працювати 4 слідчих, без врахування посади начальника відділу, що на думку позивача свідчить про упередженість до нього з боку керівництва (відповідачів).
Суд не погоджується із такими доводами позивача з огляду на наступне.
Стосовно доводів позивача щодо рівнозначності посади на яку його переведено, суд зазначає наступне.
Як вбачається з копії наказу №96 о/с від 10 квітня 2015 року по особовому складу, позивача було переміщено на рівнозначну посаду, хоча розмір окладу різний і залежить від характеру виконуваної роботи. Як пояснив представник УМВС України в Житомирській області, відповідно до довідки УМВС України в Житомирській області від 8 грудня 2016 року №5099/12-2016 (Том №2 а.с.223), хоча старший слідчий міського (районного) відділу має розмір посадового окладу вищий (800-850 грн) ніж посадовий оклад старшого дільничного інспектора міліції міського (районного) відділу (700-750 грн), однак граничне спеціальне звання яке міг би отримати позивач перебуваючи як на займаній раніше так і на посаді на яку він переміщувався є майор міліції.
Стосовно доводів позивача щодо відсутності у наказі від 10 квітня 2015 року №96 о/с умов, за яких згідно з пунктом 42 Положення №114 можливе таке переміщення, а саме: наявність службової необхідності та доцільності такого переміщення, суд зазначає наступне.
Відповідно до роз`яснення Верховного Суду України №1-4/83 від 23 березня 1998 року проходження служби рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України регулюється не Кодексом законів про працю України, а законодавством про ці органи, у тому числі Законом України №565-ХІІ та Положенням №114.
Вступаючи на службу в органи внутрішніх справ ОСОБА_1 склав присягу виконувати свій службовий обов`язок, вимоги статутів і наказів.
Порядок і умови проходження служби в міліції, відповідно до статті 18 Закону України Про міліцію регламентується Положенням №114.
За змістом пункту 2 Положення №114 звання капітана міліції віднесено до середнього начальницького складу.
Відповідно до пункту 21 Положення №114 особи рядового і начальницького складу зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників. Направлення для проходження служби за межами республіки здійснюється за згодою працівника в порядку, встановленому законодавством.
Згідно з пунктом 40 а Положення №114 призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції. При цьому враховується, що при призначенні на посади і переміщенні по службі осіб рядового і начальницького складу має забезпечуватися використання їх за основною чи спорідненою спеціальністю або згідно з набутим досвідом, а при необхідності використання на посадах за новою для них спеціальністю призначенню має передувати відповідна перепідготовка.
Пунктом 42 Положення №114 встановлено, що переміщення по службі осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу провадиться: а) на вищі посади - в порядку просування по службі; б) на рівнозначні посади - у разі службової необхідності, проведення планової заміни в місцевостях, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, а також для доцільнішого використання з урахуванням їх ділових і особистих якостей, стану здоров`я, віку та підготовки за новою спеціальністю; в) у зв`язку з початком навчання у закладах Міністерства внутрішніх справ - при звільненні зі штатної посади, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання; г) на нижчі посади - за підставами, передбаченими пунктом 45 цього Положення.
Крім того, відповідно до пункту 42 Положення №114 переміщення по службі лише середнього, старшого і вищого начальницького складу на рівнозначні посади приймається відповідним начальником з урахуванням думки їх прямих начальників і колективу працівників.
Службово-трудові відносини працівників органів внутрішніх справ мають складну структуру й специфічний суб`єктивний склад внаслідок існування відносин влади - підпорядкування. Ротація персоналу органів внутрішніх справ України, який за Законом України "Про міліцію" проходить державну службу в озброєному органі виконавчої влади, є не лише можливою, а й життєво необхідною.
Саме тому законодавець у пункті 21 Положення №114 вказав, що особи рядового і начальницького складу зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників.
Представник відповідача в судовому засіданні зауважив, що прийняття наказів про переміщення по службі віднесене законодавством до компетенції відповідних начальників при цьому не передбачено їх обов`язок попереджати про переміщення за будь-який строк.
Суд критично оцінює твердження позивача, що в оскаржуваному наказі відсутні підстави для переведення, як того вимагається законодавством з огляду на те, що у наказі від 10 квітня 2015 року №96 о/с зазначено, що підставою для його винесення слугувало подання заступника начальника УМВС - начальника міліції громадської безпеки.
Так, у поданні заступника начальника УМВС України в Житомирській області полковника міліції Ю.В.Лебедя (яке містяться в особовій справі позивача), зазначено, що "У зв`язку із службовою необхідністю, керуючись вимогами пункту 42 "б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, з метою зменшення наявного некомплекту в службі дільничних інспекторів міліції, ураховуючи досвід роботи капітана міліції ОСОБА_1 , набутий під час проходження служби в органах внутрішніх справ, працівник подається до переміщення по службі на посаду старшого дільничного інспектора сектору дільничних інспекторів міліції Ємільчинського РВ УМВС України в Житомирській області".
Відтак, за наявності потреби укомплектування інших посад або для доцільнішого їх використання з урахуванням ділових і особистих якостей, стану здоров`я, віку та підготовки за новою спеціальністю керівник УМВС має право приймати рішення про переміщення працівника на рівнозначну посаду, що відповідає вимогам пункту 21 Положення №114.
Як вбачається із оскаржуваного наказу, переміщення здійснювалось у межах області, а тому отримання згоди на таке переміщення законодавством не встановлено.
Стосовно доводів позивача про явний некомплект слідчих у ВР ДТП СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області, оскільки після його переміщення у даному відділенні лишився один слідчий Кирилюк Є.Е., хоча згідно штатного розпису має працювати 4 слідчих, без врахування посади начальника відділу, суд зазначає наступне.
З наданої на запит суду представником відповідача УМВС України в Житомирській області довідки від 22 листопада 2016 року №4656/12/01-2016 вбачається, що станом на 9 квітня 2015 року штатна чисельність посад слідчий у відділенні розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого відділу Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області становила 2 одиниці. Станом на 9 квітня 2015 року на даних посадах перебували: капітан міліції ОСОБА_1 та лейтенант міліції ОСОБА_6 (Том №2 а.с.180). Вказані відомості повністю спростовують доводи позивача щодо наявності некомплекту у слідчому відділі Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області, через брак слідчих, оскільки згідно штатного розпису кількість слідчих вказаного відділу становить 2 особи, а не 4, як зазначав позивач.
Стосовно доводів позивача щодо неознайомлення його із наказом від 10 квітня 2015 року №96 о/с, суд зазначає наступне.
У матеріалах справи міститься акт від 13 квітня 2015 року, складений про відмову капітана міліції ОСОБА_1 із наказом УМВС України від 10 квітня 2015 року №96 о/с. Зі змісту акта вбачається, що начальником сектору кадрового забезпечення Житомирського МВ майором міліції ОСОБА_34 спільно із заступником начальника слідчого відділу підполковником міліції ОСОБА_37 та начальником відділення розслідування ДТП СВ лейтенантом міліції ОСОБА_5 було ознайомлено капітана міліції ОСОБА_1 із наказом УМВС України в Житомирській області від 10 квітня 2015 року №96 о/с, в частині його призначення на посаду старшого дільничного інспектора сектору дільничних інспекторів міліції Ємільчинського РВ УМВС. Одночасно позивачу було наголошено на передачу керівництву слідчого відділу матеріалів кримінальних проваджень, які перебувають у його провадженні. Проте ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення з вищевказаним наказом УМВС України в Житомирській області та передачі матеріалів кримінальних проваджень категорично відмовився, про що і складено відповідний акт (Том №1 а.с.74).
Суд критично ставиться до доводів позивача про фальсифікацію наведеного документа, оскільки позивачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження своїх доводів. Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що за зверненням позивача проводилась прокурорська перевірка і не було встановлено факту підробки документа.
Окрім того, у зв`язку з невиходом ОСОБА_1 на службу у Ємільчинський РВ УМВС України в Житомирській області, під час проведення службового розслідування по даному факту, 30 квітня 2015 року заступник начальника райвідділу майор міліції ОСОБА_38 зателефонував на мобільний номер телефону ( НОМЕР_1 ) та повідомив позивача, що у відповідності до наказу УМВС України в Житомирській від 10 квітня 2015 року №96 о/с, за поданням заступника начальника УМВС України в Житомирській області він призначений на посаду старшого дільничного інспектора сектору дільничних інспекторів міліції Ємільчинського РВ УМВС в Житомирській області, а також запитав коли останній вийде на службу.
15 травня 2015 року на мобільний номер ОСОБА_1 зателефонувала помічник начальника РВ з кадрового забезпечення майор міліції ОСОБА_39 , яка повідомила позивачу про те, що 18 травня 2015 року працівники райвідділу складають службову перевірку із професійної підготовки, на яку він має прибути.
Неодноразові повідомлення позивача про переведення по телефону керівництвом та кадровою службою також свідчать про те, що позивачу було відомо про наявність наказу УМВС України в Житомирській області від 10 квітня 2015 року №96 о/с.
Стосовно доводів позивача, що під час прийняття наказу від 10 квітня 2015 року №96 о/с не враховано думки його прямого начальника ОСОБА_5 та колективу слідчого ВР ДТП СВ Житомирського МВ Кирилюка Є.Е., суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 3 Дисциплінарного статуту начальник - особа начальницького складу, яка має право віддавати накази та розпорядження, застосовувати заохочення і накладати дисциплінарні стягнення або порушувати клопотання про це перед старшим прямим начальником. Начальники, яким особи рядового і начальницького складу підпорядковані по службі хоча б тимчасово, якщо про це оголошено наказом, вважаються прямими. Найближчий до підлеглого прямий начальник є його безпосереднім начальником. Особи рядового і начальницького складу, які займають рівні посади та не підпорядковані одна одній по службі, можуть бути старшими чи молодшими, що визначається згідно із спеціальним званням. У разі спільного виконання службових обов`язків особами рядового і начальницького складу, які не підпорядковані одна одній по службі, старшою вважається особа, яка визначена начальником або займає вищу посаду. При рівних посадах начальником є старший за спеціальним званням. У разі тимчасового виконання обов`язків, якщо про це оголошено наказом, начальник користується дисциплінарною владою, передбаченою посадою, яку він обіймає тимчасово. Начальники в межах наданих їм повноважень можуть видавати накази, які є обов`язковими для виконання.
Згідно вимог Дисциплінарного статуту, оскільки вищестояща особа є начальником, то відповідно думка його прямого начальника ОСОБА_5 не відіграє ролі, оскільки наказ від 10 квітня 2015 року №96 о/с видав вищестоящий за нього керівник.
Решта доводів, наведених позивачем на обґрунтування заявлених ним позовних вимог, судом не приймаються до уваги через їхню необґрунтованість та безпідставність.
Приймаючи до уваги зазначене, при виданні оспорюваного наказу від 10 квітня 2015 року 96 о/с про переведення ОСОБА_1 на іншу посаду та звільнення, начальник УМВС України в Житомирській області діяв правомірно, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України, а також Дисциплінарним статутом.
Стосовно позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу УМВС України в Житомирській області №172 о/с від 3 липня 2015 року про звільнення з органів внутрішніх справ на підставі пункту є статті 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України (за порушення дисципліни), наказу №815 від 22 червня 2015 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення та наказу № 234 від 31 серпня 2015 про внесення змін до пункту наказу УМВС №172 від 3 липня 2015 року, суд зазначає наступне.
Як вже зазначалось, згідно положень статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Одночасно статтею 2 Дисциплінарного статуту визначено поняття дисциплінарного проступку, що являє собою невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
У дисциплінарному наказі УМВС України в Житомирській області від 22 червня 2015 року №815 вказано наступне формулювання "За виявлену особисту недисциплінованість, низьку свідомість, систематичний невихід на роботу без поважних причин, безвідповідальне ставлення до виконання службових обов`язків ігнорування вимог керівництва Житомирського МВ та Ємільчинського РВ, нетактовну поведінку при спілкуванні, керуючись статтями 2, 12, 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV, старшого дільничного інспектора сектору дільничних інспекторів міліції Ємільчинського РВ України в Житомирській області капітана міліції ОСОБА_1 звільнити з органів внутрішніх справ України за пунктом 64 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС (Том №1 а.с.135).
Відповідно до частини 5 статті 18 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.
На виконання вказаної норми Дисциплінарного статуту наказом №172 о/с УМВС України в Житомирській області від 3 липня 2015 року по особовому складу позивача було звільнено з органів внутрішніх справ у запас (з постановленням на військовий облік) за пунктом 66 є (за порушення дисципліни) (Том №1 а.с.45).
Підставами для видачі вказаних вище наказів слугував висновок службового розслідування від 16 червня 2015 року (Том №1 а.с.101-102), що було призначене наказом начальника Ємільчинського РВ УМВС України в Житомирській області від 30 квітня 2015 року №173 та проведене працівниками Ємільчинського РВ УМВС України в Житомирській області, за фактом систематичного не виходу на службу позивача.
Під час проведення службового розслідування працівниками Ємільчинського РВ УМВС України в Житомирській області було встановлено, що позивач протягом часу з 10 квітня 2015 року до 16 червня 2015 року без поважних причин не виходив на службу та не виконував свої службові обов`язки.
З метою з`ясування причини відсутності на службі старшого дільничного інспектора сектору дільничних інспекторів міліції Ємільчинського РВ УМВС України в Житомирській області капітана міліції ОСОБА_1 , працівниками сектору кадрового забезпечення проводилась звірка з поліклінікою УМВС України в Житомирській області. Звіркою було встановлено, що у період часу з 28 квітня 2015 року до 14 травня 2015 року позивач перебував на лікуванні у поліклініці УМВС.
Під час проведення службового розслідування було встановлено, що 30 квітня 2015 року на ім`я начальника Ємільчинського РВ надійшов рапорт від заступника начальника - начальника міліції громадської безпеки майора міліції ОСОБА_38 про те, що старший дільничний інспектор сектору дільничних інспекторів міліції Ємільчинського РВ УМВС України в Житомирській капітан міліції ОСОБА_1 не виходить на службу, про причини ні його, ні начальника сектору дільничних інспекторів міліції не повідомляв (Том №1 а.с.105).
Як вже було встановлено судом, 30 квітня 2015 року заступник начальника райвідділу майор міліції ОСОБА_38 зателефонував на мобільний номер телефону та повідомив позивача, що він призначений на посаду старшого дільничного інспектора сектору дільничних інспекторів міліції Ємільчинського РВ УМВС в Житомирській області, а також запитав коли останній вийде на службу, після чого йому позивач повідомив, що він не знає ні про ніякі його призначення в Ємільчинський РВ УМВС та станом на 30 квітня 2015 року працює на посаді старшого ВР ДТП СВ Житомирського МВ УМВС. Дана розмова відбувалась у присутності начальника Ємільчинського РВ УМВС України в Житомирській області.
15 травня 2015 року на мобільний номер ОСОБА_1 зателефонувала помічник начальника РВ з кадрового забезпечення майор міліції ОСОБА_39 , яка повідомила позивачу про те, що 18 травня 2015 року працівники райвідділу складають службову перевірку із професійної підготовки, на яку він має прибути. Однак останній поводячи себе грубо та зухвало під час телефонної розмови, на підвищеному тоні сказав, що майор міліції ОСОБА_39 є психічно - не врівноваженою особою, і пояснювати йому тисячний раз про те, що він призначений до Ємільчинського РВ УМВС не варто, так як він працює на посаді старшого слідчого ВР ДТП СВ Житомирського МВ УМВС. На що ОСОБА_39 роз`яснила, що він має прибути до Ємільчинського РВ УМВС та надати грошовий атестат для виплати йому грошового забезпечення та всі необхідні документи, тоді позивач перервав розмову з ОСОБА_39 , після чого відключив телефон.
Окрім того, за інформацією Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області встановлено, що 13 квітня 2015 року начальника сектору кадрового забезпечення Житомирського МВ майором міліції ОСОБА_34 , спільно із заступником начальника слідчого відділу підполковником міліції Лисаком Ю.В. та начальником відділення розслідування ДТП СВ лейтенантом міліції Юрчуком В.В., було ознайомлено капітана міліції ОСОБА_1 з наказом УМВС України в Житомирській області від 10 квітня 2015 року №96 о/с, в частині його призначення на посаду старшого дільничного інспектора сектору дільничних інспекторів міліції Ємільчинського РВ УМВС. Одночасно позивачу було наголошено на передачу керівництву слідчого відділу матеріалів кримінальних проваджень, які перебувають у його провадженні. Проте ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення з вищевказаним наказом УМВС України в Житомирській області та передачі матеріалів кримінальних проваджень категорично відмовився, про що складено відповідний акт (Том №1 а.с.74).
Станом на 15 червня 2015 року позивач ні у Житомирському МВ УМВС України в Житомирській області ні у Ємільчинському РВ УМВС України в Житомирській області не з`являвся.
Крім цього, позивач 15 червня 2015 року під час розгляду даної справи у суді заявив, що він на службу не виходить у зв`язку із тим, що не згоден з наказом начальника УМВС України в Житомирській області №96 о/с від 10 квітня 2015 року. Обґрунтовуючи свій позов від 6 червня 2015 року позивач разом з позовом надав довідку від 29 травня 2015 року про те, що він у період часу з 15 травня 2015 року до 29 травня 2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні №1 ЦМЛ №1 м.Житомира (Том №1 а.с.7).
У подальшому збільшуючи свої позовні вимоги до заяви від 27 липня 2015 року разом з заявою надав суду довідки від 27 квітня 2015 року, від 1 липня 2015 року та виписку з амбулаторної картки амбулаторного хворого про те що він у період часу з 10 квітня 2015 року до 27 квітня 2015 року, з 24 червня 2015 року до 1 липня 2015 року та з 3 липня 2015 року до 10 липня 2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні №1 ЦМЛ №1 та амбулаторному лікуванні в обласному шкіро-венерологічному диспансері (Том №1 а.с.43-44).
Відповідно до Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №455 від 13 листопада 2001 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 4 грудня 2001 року №1005/6196, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.
Згідно пунктів 2.7, 2.13 Порядку звільнення від службових обов`язків тимчасову непрацездатність осіб рядового та начальницького складу внутрішніх справ і військовослужбовців внутрішніх військ МВС України, затвердженого наказом МВС України від 29 січня 2004 року №851/Пв, документи, що посвідчують непрацездатність, видані державними та комунальними закладами охорони здоров`я, підлягають реєстрації в амбулаторно-клінічних закладах МВС України при наявності їх в даному населеному пункті або в медичному пункті військової частини протягом 1 доби після закінчення лікування. Після відновлення працездатності в листку звільнення від служби зазначається дата виходу на службу. В зазначений строк працівник зобов`язаний пред`явити безпосередньому начальнику листок звільнення від служби.
При цьому, надані позивачем до суду вищевказані довідки в амбулаторно-поліклінічному закладі МВС України зареєстровані не були, тобто доказів перебування позивача на лікуванні у період з 10 квітня 2015 року до 27 квітня 2015 року, 15 червня 2015 року до 1 липня 2015 року та з 3 липня 2015 року до 10 липня 2015 року у Ємільчинському РВ УМВС України в Житомирській області та у Житомирському МВ України в Житомирській області відсутні. Зокрема, відповідно до Порядку звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - Порядок), затвердженого заступником Міністра внутрішніх справ України від 27 січня 2004 року, про факт перебування співробітника на лікуванні, він повинен повідомити свого керівника рапортом, а при отриманні у лікувальному закладі листка про тимчасову непрацездатність, зобов`язаний протягом 1 доби зареєструвати його в службі медичного забезпечення УМВС.
З огляду на викладене, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що наказ УМВС України в Житомирській області від 3 липня 2015 року №172 о/с про звільнення позивача з органів внутрішніх справ був виданий під час його тимчасової непрацездатності, оскільки ОСОБА_1 всупереч встановленому Порядку звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України не повідомив керівництво про перебування на лікуванні, не надав листок непрацездатності, а довідки про своє перебування на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні №1 ЦМЛ №1 та на амбулаторному лікуванні в обласному шкіро-венерологічному диспансері надав лише під час розгляду справи у судовому засіданні.
Відповідно до наданих довідок, ОСОБА_1 знаходився на лікуванні з 10 квітня 2015 року до 27 квітня 2015 року, з 28 квітня 2015 року до 14 травня 2015 року, з 24 червня 2015 року до 1 липня 2015 року та з 3 липня 2015 року до 10 липня 2015 року.
Позивач з 10 квітня 2015 року до 10 липня 2015 року на службу не вийшов та надав довідки від 27 квітня 2015 року, від 1 липня 2015 року та виписку із медичної картки амбулаторного хворого про те, що він у період часу з 10 квітня 2015 року до 27 квітня 2015 року, з 24 червня 2015 року до 1 липня 2015 року та з 3 липня 2015 року до 10 липня 2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні №1 ЦМЛ №1 та на амбулаторному лікуванні в обласному неврологічному диспансері вже після його звільнення з органів внутрішніх справ.
Таким чином, на думку суду, надані позивачем медичні документи не можуть слугувати підтвердженням поважності не виходу позивача на службу з 10 квітня 2015 року до 10 липня 2015 року. А за період з 1 червня 2015 року до 16 червня 2015 року взагалі будь-яких документів що пояснювали б причину відсутності на службі позивачем не надано.
З огляду на що доводи позивача щодо його неправомірного звільнення під час тимчасової непрацездатності є безпідставними, крім того, статтею 18 Дисциплінарного статуту передбачено накладення таких дисциплінарних стягнень, як звільнення з посади та звільнення внутрішніх справ осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні.
Така правова позиція колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України (постанова ВСУ від 8 жовтня 2013 року), у якій міститься висновок про те, що на осіб рядового і начальницького складу за вчинення порушень службової дисципліни наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади видається з дотриманням строків, передбачених статтею 16 Дисциплінарного статуту, у тому числі й щодо осіб, які тимчасово непрацездатні. Подальше виконання такого наказу відповідно до статті 18 Дисциплінарного статуту здійснюється після прибуття їх до місця проходження служби.
У той же час, акти, видані із порушенням вимог, які до них ставляться, є дефектними. Залежно від характеру і ступеня дефектності такі акти (накази) поділяються на нікчемні (які не спричиняють правових наслідків без їх скасування або скасовуються в судовому порядку) та заперечні. Останні - це такі, що містять окремі незаконні положення.
Анулювати (скасувати) такий акт (наказ) в частині незаконних положень може і орган, що прийняв його.
Оскільки довідки про хворобу позивачем були надані лише у судовому засіданні під час розгляду даної справи, і свідчили про хворобу останнього у період видачі оскаржуваного наказу про звільнення, то керівництвом УМВС України Житомирській області було вирішено внести зміни до вказаного наказу шляхом видачі наказу УМВС України в Житомирській області від 31 серпня 2015 року №234 о/с, яким було внесено зміни в оскаржуваний наказ УМВС України в Житомирській області від 3 липня 2015 року №172 о/с в частині дати звільнення позивача з органів внутрішніх справ та вважати його звільненим з 13 липня 2015 року (Том №1 а.с.88).
Вказані дії УМВС України в Житомирській області повністю узгоджується з позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 30 січня 2012 року у справі №21-216а11.
Таким чином, враховуючи встановлені по справі обставини суд робить висновок про те, що відсутні правові підстави для визнання незаконними та скасування наказу УМВС України в Житомирській області від 22 червня 2015 року №815 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності, наказу УМВС України в Житомирській області від 3 липня 2015 року №172 о/с про звільнення з органів внутрішніх справ за пунктом 64 є (за порушення дисципліни) капітана міліції ОСОБА_1 та наказу УМВС України в Житомирській області від 31 серпня 2015 року №234 о/с про внесення змін до наказу №172 о/с від 3 липня 2015 року.
Стосовно позовних вимог про зобов`язання УМВС України в Житомирській області надати ОСОБА_1 щорічні відпустки за 2014-2016 роки, суд зазначає наступне.
Позивачем до позовної заяви додано копії рапортів про надання йому чергової відпуски за 2014, 2015 та 2016 роки (Том №1 а.с.8-10, 142), однак на вказаних рапортах відсутні резолюції начальника Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області, щодо надання ОСОБА_1 відпустки або відмови у наданні вказаної відпустки. Окрім цього на рапортах відсутні реєстраційні номери канцелярії про надходження рапортів до Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області. Таким чином рапорти начальнику Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області не надходили, крім того вказані рапорти відсутні у секторі кадрового забезпечення Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області, тому позивачу не було надано відповідних відпусток. Наведені обставини жодним чином не можуть підтверджувати факт звернення позивача до керівництва у встановленому законом порядку. Судом не заперечується право позивача на визначені законодавством відпустки. Разом з тим, загально відомо, що відповідне рішення власника або уповноваженого органу про надання відпустки повинно бути оформлено відповідним розпорядчим документом (наказом), який і дає право працівнику вибути у відпустку.
З огляду на наведене та на те, що суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування усіх оскаржуваних позивачем наказів та зобов`язання Житомирського МВ УМВС в Житомирській області для вчинення дій щодо надання ОСОБА_1 щорічної відпустки за 2014-2016 роки, а тому немає підстав для задоволення позову у вказаній частині.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Керуючись статтями 71, 86, 94, 128, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України,
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Постанова набирає законної сили у порядку встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Гурін

Повний текст постанови виготовлено: 19 грудня 2016 р.