Справа № 814/1818/16
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2016 р. Справа № 814/1818/16

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Кононенка Д.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
до за участю: представника позивача: ОСОБА_2 представника відповідача: ОСОБА_3Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області,
провизнання протиправною та скасування вимоги від 22.06.2016 р. № Ф-000021304,
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 22.06.16 №Ф-000021304 про визначення їй заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 76108,52 гривень.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що недоїмка з єдиного внеску обрахована на помилковому висновку податкового органу про необґрунтованість віднесення нею до витрат, які враховуються під час визначення обєкту оподаткування за 2015 рік 366752,46 гривень. В ОСОБА_2 перевірки не визначено переліку витрат, які, на думку податкового органу, не повязані з господарською діяльністю фізичної особи-підприємця, що були включені позивачем до складу витрат платника податків. Також, не зазначено в чому саме полягало порушення ст.177 ПК України, та не вказано, який саме із чотирьох підпунктів п.177.4 ст.177 було порушено.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свої заперечення обґрунтував посиланням на ОСОБА_2 перевірки від 22.06.16, відповідно до якого обраховано завищення сум витрат в 2015 році на суму 366752,46 гривень. Зазначена різниця утворилась в результаті включення позивачкою до витрат, сум сплачених за товар, які не були реалізовані в 2015 році, а тому не можуть вважатися такими що відносяться до господарської діяльності.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 20.09.07. Основним видом діяльності підприємця ОСОБА_1 є неспеціалізована оптова торгівля.

Протягом 2013-2014 років, підприємець ОСОБА_1 перебувала на спрощеній системі оподаткування та сплачувала єдиний податок.

З 01.01.15 ОСОБА_1 на загальній системі оподаткування.

В період з 25.05.16 по 07.06.16 ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва провела документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за результатами якої складно ОСОБА_2 №272/14-02-13-04- від 22.06.16.

Під час перевірки ревізором встановлено, що за період з 01.01.15 по 31.12.15 ОСОБА_1 задекларувала валових доходів на суму 915750 гривень. Порушень у формування зазначеної суми перевіркою не виявлено. За той же період ОСОБА_1 задекларовано валових витрат на суму 875731,00 гривень.

З суми 875731,00 гривень перевіркою визнано лише 508978,54 гривень, а саме: витрати на придбання товарів (послуг), що реалізовані або використані у діяльності на суму 435152,50 гривень, витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату, ЄСВ на суму 70826,04 гривень, інші витрати на суму 3000,00 гривень.

Суму в 366752,46 гривень перевіркою не визнано в якості витрат, оскільки, на думку відповідача, ці витрати не повязані з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

У ОСОБА_2 перевірки обраховано, що залишки товару станом на 01.01.15 на суму 693070,00 гривень. Протягом 2015 року закуплено товару на суму 555893,50 гривень. Залишок товару станом на 01.01.16 на суму 813811,00 гривень (т.1 арк.спр.17).

Таким чином, перевіркою обраховано, що з придбаного товару на загальну суму 1248963,5 гривень (693070,00+555893,50), протягом 2015 року ОСОБА_1 реалізовано лише на суму 435152,50 гривень (1248963,5-813811,00).

Лише цю суму придбаного та реалізованого товару протягом 2015 року, на думку позивача, можливо вважати витратами, повязаними з господарською діяльністю.

У звязку з цим перевіркою зменшено суми витрат позивачки за 2015 рік з 875731,00 до 508978,54 гривень, а на різницю 366752,46 гривень - збільшено дохід позивачки за 2015 рік та з нього обраховано недоїмку з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 76108,52 гривень.

22.06.16 уповноваженою особою ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва винесено Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- на адресу ОСОБА_1 на загальну суму 76108,52 гривень (т.1 арк.спр.8).

Відповідно до п.177.2. ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, відповідно до п.177.4.1 ПК України, окрім іншого, належать витрати, до складу яких включається вартість товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат.

Враховуючи, що основним видом діяльності ОСОБА_1 є оптова торгівля трикотажними виробами, суми, витрачені нею на придбання такого товару з метою подальшого продажу, безумовно відповідно до п. 177.4.1 ПК України відносяться до витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів.

Під час перевірки, податковим органом навіть не поставлено під сумнів, що придбані позивачкою товари на суму 366752,46 гривень передбачені для подальшого продажу. Відповідачем заперечується можливість віднесення цих товарів на суму 366752,46 гривень до валових витрат, лише з тих підстав, що вони не були реалізовані позивачкою під час звітного періоду та фактично залишилися у залишках на початок 2016 року.

Натомість суд з такою позицію відповідача погодиться не може. Податковий кодекс України відокремлює витрати фізичної особи-підприємця які можуть бути віднесенні до валових витрат, за їх метою направленістю на отримання доходу, а не за ефективністю та результату цих дій. Немає ніякого значення, чи реалізувала позивачка придбаний товар протягом поточного періоду, чи він залишився на складі, як не реалізований, у будь-якому випадку, мета його придбання була подальша реалізація, тобто отримання доходу, а тому ОСОБА_1 має право на врахування цих витрат під час визнання обєкту оподаткування.

Не може бути перешкодою і той факт, що частина товарів була придбана до 01.01.15, оскільки протягом 2013-2014 років позивачка перебувала на спрощеній системі оподаткування і ці суми у будь-якому випадку не враховувалися у попередніх звітних періодах та не вплинули на зменшення обєкту оподаткування.

Позов задовольнити повністю, визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- на адресу ОСОБА_1 на загальну суму 76108,52 гривень.

Судові витрати стягнути з відповідача на користь позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області № НОМЕР_1 від 22.06.2016 року.

3. Присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області судовий збір в сумі 762,00 гривень (сімсот шістдесят дві грн.).

4. Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі.

Суддя В. В. Біоносенко

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України постанова складена у повному обсязі 02.12.16

Суддя В.В. Біоносенко