Справа № 826/24449/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 грудня 2016 року № 826/24449/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергія Павловича
третя особаПублічне акціонерне товариство «Дельта Банк»
про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 13498779 від 03.06.2014 03:42:07 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 13498781 від 03.06.2014 03:53:39, прийняте Приватним нотаріусом Київською міського нотаріальною округу Ковальчуком Сергієм Павловичем щодо заміни умов обтяження нерухомого майна: житлової квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1».

Позовні вимоги мотивовані відсутністю у відповідача права на реєстрацію на момент вчинення реєстрації, відсутністю вчинення нотаріальної дії, вчинення дій без наявних для цього документів та іншим порядком передачі у власність майна, встановленим договором.

Під час розгляду справи в судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Представники відповідача в судове засідання не з'явились, заперечень проти позову та витребуваних судом документів не надали. Представником третьої особи позовні вимоги заперечуються з огляду на правомірність дій реєстратора.

Судом ухвалою від 18 лютого 2016 року було витребувано від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича та Головного територіального управління юстиції у м. Києві копію реєстраційної справи на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою від 23.03.2016 року судом було прийнято рішення про тимчасове вилучення у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича та Головного територіального управління юстиції у м. Києві копії реєстраційної справи на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Тимчасове вилучення доказів доручено Головному управлінню Національної поліції у м. Києві.

Проте, матеріалів реєстраційної справи та жодних пояснень відповідачем та Головним управлінням Національної поліції у м. Києві суду не надано, у зв'язку з чим справа розглядається на підставі наявних доказів, в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства, за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з наданих позивачем документів, 14 листопада 2007 року між Позивачем та Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» було укладено іпотечний договір № 41/22/І22/07-СС, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О.А., зареєстровано в реєстрі за № 2541. Предметом іпотеки є: житлова квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

03 червня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком Сергієм Павловичем (далі - Відповідач) прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 13498779, про внесення змін до запису про іпотеку 5874469 (спеціальний розділ), згідно якого іпотекодержателем належного ОСОБА_1 (далі - Позивач) на праві приватної власності майна (житлової квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1) зазначено ПАТ «Дельта Банк» , м. Київ, вул. Щорса, буд. 36 Б.

При цьому підставою для винесення зазначеного рішення зазначено договір 41/22/07-СС від 16.07.2007р.

26 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" (далі по тексту - продавець) та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (далі по тексту - покупець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстровано в реєстрі за №1441.

Відповідно до пункту 2.1 вищезазначеного договору продавець цим погоджується продати (відступити) Права вимоги та передати їх покупцю, а покупець цим погоджується купити Права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну.

Згідно пункту 2.3 договору купівлі-продажу від 26 червня 2013 року Права вимоги переходять від продавця до покупця та обов'язки продавця передати Права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі Прав вимоги.

Пунктом 1.1 договору купівлі-продажу від 26 червня 2013 року передбачено визначення термінів та тлумачення.

Так, "Акт приймання-передачі Прав вимоги" означає письмовий акт, який укладається між сторонами та яким документально оформлюється фактична передача Прав вимоги від продавця до покупця.

Термін "Права вимоги" відповідно до пункту 1.1 договору від 26 червня 2013 року означає всі права вимоги продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення, за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі прав вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю, щодо виконання позичальниками та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов'язків за кредитними договорами та договорами забезпечення.

"Договір забезпечення" означає кожний договір застави та/або договір поруки та/або іпотечний договір, якщо такі укладалися.

"Дата відступлення" означає дату підписання акту приймання-передачі прав вимоги.

"Іпотечний договір" означає кожний з іпотечних договорів, якщо такий укладався, з усіма доповненнями, додатковими договорами та додатками до них (якщо такі є), які зазначені в акті приймання-передачі прав вимоги.

"Кредитний договір" означає кожний договір про надання кредиту у будь-які формі між позичальником та продавцем у якості кредитора, зазначений у Додатку І (Перелік договорів та купівельна ціна за права вимоги), разом з усіма доповненнями, додатковими договорами та додатками до нього (якщо такі є).

Відповідно до пункту 7.5. договору від 26 червня 2013 року всі додатки та договори про внесення змін (додаткові договори) до цього договору складають його невід'ємну частину. В якості додатку до цього договору додається перелік договорів та купівельна ціна за права вимоги, визначений як Додаток І.

Представником третьої особи додатку І та акту приймання - передачі надано не було, натомість було надано витяг з додатку, в якому датою укладення кредитного договору зазначено 16.07.2031р.

Таким чином ні відповідачем, ні третьою особою не було надано суду доказів отримання права вимоги до позивача, передбачених договором від 26.06.2013р.

Окрім того, 26 червня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., який посвідчував договір відступлення прав вимоги від 26 червня 2013 року, державну реєстрацію іпотеки та обтяження на підставі іпотеки не здійснено.

Заява про державну реєстрацію іпотеки та обтяження на підставі договору від 26 червня 2013 року подано не приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., а відповідачу.

Таким чином, в порушення положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та відповідного Порядку державна реєстрація прав на підставі договору відступлення прав вимоги від 26 червня 2013 року здійснено іншим приватним нотаріусом - відповідачем майже через рік після посвідчення відповідного договору на підставі якого такі права виникли.

Окружний адміністративний суд міста Києва також звертає увагу на наступне.

Відповідно до абзацу першого та другого частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Згідно частини першої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до частини четвертої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до частини третьої статті 16 Закону України Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Згідно частини п'ятої статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" при отриманні заяви та документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, проводиться реєстрація заяви у базі даних про реєстрацію заяв та запитів із зазначенням дати і часу реєстрації.

Частиною сьомою статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. згідно частини другої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: 1) встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; 2) рішень судів, що набрали законної сили; 3) ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; 4) накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; 5) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 6) інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; 7) договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Статтею 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачені випадки, при яких у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, а саме, у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 51) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 52) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 53) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 54) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 55) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 56) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Окрім того, відповідно до пункту 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно пункту 67 вищезазначеного Порядку для проведення державної реєстрації відступлення прав за іпотечним договором заявник також подає укладений в установленому законом порядку договір, відповідно до якого відбувається відступлення прав.

Пунктом 74 вищезазначеного Порядку встановлено, що для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком.

Відповідачем не надано жодних доказів отримання ним документів, достатніх для реєстрації прав на нерухоме майно.

Таким чином, виходячи з поняття державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

В частині дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Про наявність оскаржуваних рішень позивачу стало відомо 8 вересня 2015 року, а саме під час отримання копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, № 43491639, яку сформовано 8 вересня 2015 року.

Докази, які б спростовували вищезазначене твердження позивача, відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов у межах спірних правовідносин подано з дотриманням строку звернення, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірних рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 13498779 від 03.06.2014 03:42:07 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 13498781 від 03.06.2014 03:53:39, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріальною округу Ковальчуком Сергієм Павловичем щодо заміни умов обтяження нерухомого майна: житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О.Іщук