Справа № 826/18587/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

02 грудня 2016 року справа №826/18587/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кузьменко В.А., ознайомившись із позовною заявою і доданими до неї матеріалами

за позовомОСОБА_1
доПрокуратури Шевченківського району міста Києва
прозобов'язання вчинити дії, визначення наявності складу злочину
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Прокуратури Шевченківського району міста Києва (далі по тексту - відповідач), в якому просить: 1) зобов'язати відповідача надати повний текст постанови про "закриття" кримінальної справи зриву меморіальної дошки; 2) визначити наявність складу кримінального злочину за статтею 356 Кримінального кодексу України "Самоправство" та зобов'язати відповідача надіслати до Шевченківського суду про наявність складу кримінального злочину за статтю 356 Кримінального кодексу України в діях адміністрації КНЕУ; 3) винести окрему ухвалу із скеруванням її до Вищої ради юстиції та Ради суддів щодо неправомірності діяння Шевченківської прокуратури, яка виступає на захист слідчого міліції Потолапа В.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Як вбачається зі змісту та матеріалів адміністративного позову, позивач оскаржує дії Прокуратури Шевченківського району міста Києва щодо закриття кримінального провадження №002338 за фактом демонтажу за вказівкою ректора Київського університету ім. В. Гетьмана Павленка А.Ф. меморіальної дошки з будівлі університету за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 Кримінального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Частина друга статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спори фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за виключенням спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю.

Таким чином, публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Водночас слід звернути увагу на те, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час перевірки заяви про злочин та її вирішення, виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції, про що зазначено у спільному інформаційному листі Вищого адміністративного суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 березня 2011 року №334/8/13-11 (від 11 березня 2011 року №259/0/4-11).

Згідно з частиною першою статті 214 Кримінального процесуального кодексу України (який чинний на сьогодні) слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Частина перша статті 303 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Таким чином, оскарження дій чи рішення, прокурора, пов'язані із закриттям кримінального провадження, здійснюється у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Вказана правова позиція підтримана Верховним Судом України в постанові від 23 грудня 2009 року у справі №21-2177 во 09.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини шостої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом до Прокуратури Шевченківського району міста Києва про зобов'язання вчинити дії, визначення наявності складу злочину та роз'яснити, що заявлені позовні вимоги належить розглядати відповідному районному, районному у місті, міському чи міськрайонному суду, за правилами Кримінального процесуального кодексу України.

При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року №761/27843/16-а, в якій зазначено, що позивач звернувся саме до Прокуратури Шевченківського району міста Києва, яка є органом державної влади, а тому на підставі правових положень пункту 1 частини другої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України даний позов підсудний Окружному адміністративному суду міста Києва, тому що у межах справи №761/27843/16-а позивач просив зобов'язати Прокуратуру Шевченківського району міста Києва надати відповідь на запит судді про наявність складу кримінального злочину в діях адміністрації КНЕУ, передбаченого статтею 356 Кримінального кодексу України.

Водночас, звертаючись із позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва, позивач не оскаржує дії чи бездіяльність відповідача щодо надання відповіді на запит судді.

На підставі вищенаведеного, пункту 1 частини першої статті 109, статті 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко