Справа № 614/640/16-а
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 р.Справа № 614/640/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Бегунца А.О. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 комітету Ізюмської міської ради Харківської області на постанову Борівського районного суду Харківської області від 12.10.2016р. по справі № 614/640/16-а

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 комітету Ізюмської міської ради Харківської області третя особа Ізюмський міський голова

про визнання протиправних дій, щодо невиконання рішення суду та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Борівського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до ОСОБА_1 комітету Ізюмської міської ради Харківської області, третя особа Ізюмський міський голова, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії ОСОБА_1 комітету Ізюмської міської ради Харківської області щодо не нарахування та не виплати компенсації втрати частини заробітної плати ОСОБА_2 у звязку з несвоєчасним виконанням постанови Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 р.;

- стягнути з ОСОБА_1 комітету Ізюмської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_2 компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з несвоєчасним виконанням постанови Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 р. у сумі 60963 (шістдесят тисяч девятсот шістдесят три) грн. 80 коп.;

- зобовязати ОСОБА_1 комітет Ізюмської міської ради Харківської області в особі його керівника ОСОБА_3 у термін до 10.11.2016 року подати звіт про виконання прийнятого рішення.

Постановою Борівського районного суду Харківської області від 12.10.2016р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії ОСОБА_1 комітету Ізюмської міської ради Харківської області щодо не нарахування та не виплати компенсації втрати частини заробітної плати ОСОБА_2 у звязку з несвоєчасним виконанням постанови Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 р.

Стягнуто з ОСОБА_1 комітету Ізюмської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_2 компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з несвоєчасним виконанням постанови Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 р. у сумі 60963 (шістдесят тисяч девятсот шістдесят три) грн. 80 коп.;

Зобовязано ОСОБА_1 комітет Ізюмської міської ради Харківської області в особі його керівника ОСОБА_3 у термін до 10.11.2016 року подати звіт про виконання прийнятого рішення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач в своїх запереченнях на апеляційну скаргу просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Постановою Борівського районного суду Харківської обл. від 18.12.2012 р. (з урахуванням ухвали Борівського районного суду Харківської області від 29.01.2015 року про виправлення описки), яка набула чинності 11 грудня 2014 року на підставі ухвали Вищого адміністративний суду України визнано неправомірними дії ОСОБА_1 комітету Ізюмської міської ради, Ізюмської міської ради, Ізюмського міського голови з приводу скликання та проведення 44 сесії Ізюмської міської ради 5 скликання у відповідності до її регламенту.

Визнано незаконним та скасовано рішення Ізюмської міської ради 44 скликання сесії 5 скликання №2551 від 12.09.08 р. "Про звільнення першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства ОСОБА_2Ф.".

Поновлено ОСОБА_2 на посаді першого заступника Ізюмського міського голови з питань управління житлово-комунального господарства з 31 липня 2008 р.

Стягнуто з ОСОБА_1 комітету Ізюмської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 липня 2008 р. станом на день звільнення (по 5350,46 грн. щомісяця) з урахуванням виплаченої суми за розпорядженням по Виконкому Ізюмської міської ради №175-К від 11.09.2008 р.

17.09.2015 року заявника фактично поновлено на роботі.

11.07.2016 року ОСОБА_1 комітет Ізюмської міської ради платіжним дорученням №294 провів виплату частини незаконно утриманого, з встановленої постановою Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 року середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, військового збору у сумі 4498,17 грн.

25.07.2016 року Ізюмське управління Державної казначейської служби України Харківської області провело списання з рахунків боржника ОСОБА_1 комітету Ізюмської міської ради, згідно виконавчого листа від 16.02.2015 року по справі №2005/1595/12, не виплачену, у відповідності до постанови Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 року, середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 91 119,13 грн.

Таким чином в липні 2016 року ОСОБА_1 комітетом Ізюмської міської ради виплачено середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 95617,30 грн. = (4498,17+91119,13).

Крім того, Ізюмське управління Державної казначейської служби України Харківської області 31.03.2016 року провело списання з рахунків боржника ОСОБА_1 комітету Ізюмської міської ради, індексацію заробітної плати у відповідності до постанови Борівського районного суду Харківської області від 11.01.2016 року у сумі 46579,12 грн.

Згідно з ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ст. 236 КЗпП у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Вказана вище правова норма не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Разом з тим, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами.

Згідно ч. 2 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 9 ст. 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Згідно з пунктами 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі "ОСОБА_4 проти України" (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги беззаперечне право особи на працю та її оплату, колегія суддів дійшла висновку, що навіть за наявності порушеного позивачем (належно не вибраного) способу порядку звернення до адміністративного суду із позовом або заявою (у даній категорії справ) не може стати наслідком продовження зловживання її правом на судовий захист у правовідносинах, де вже право на працю визнане судом.

З матеріалів справи вбачається, що заявник, звертаючись до суду з заявою, порушив питання, що стосуються здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі, порядок розгляду якого визначений в ст. 267 КАС України.

Відповідно до ст. 267 КАС України встановлено повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах з метою забезпечення їх повного, правильного і своєчасного виконання.

Згідно з ч. 9. ст. 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду. Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду.

КАС України передбачає загальні і спеціальні способи судового контролю. Загальні способи контролю мають усі суди, незалежно від спеціалізації, і вони полягають у розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність державних виконавців. Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому ст. 181 КАС. Спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачені ст. 267 КАС, зокрема до них належать: зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення; накладання штрафу за невиконання судового рішення; визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або на порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Таким чином, особа, яка бере участь у справі, може звернутися до суду із заявою про вирішення питання щодо судового контролю за виконанням судового рішення в будь-який час після проголошення постанови. Така заява (клопотання) передається судді, який розглядав справу і розглядається в межах того самого провадження. Нова адміністративна справа не оформлюється. У цьому випадку строк для надання звіту встановлюється ухвалою суду. Цією ухвалою може одночасно призначатися судове засідання для розгляду звіту суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до положень ст. 34 Закону України "Про оплату праці", ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", п. 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 р. № 1427, передбачена компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати яка провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати громадянам доходів (пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати та інших), якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.

Верховний Суд України в постанові Пленуму від 24.12.1999 р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" та постанові від 21.05.2014 р. у справі № 6-43цс14 висловив правову позицію, згідно з якою за наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації і компенсації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як субєкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються доводи апеляційної скарги, і не довів правомірності своїх дій.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 комітету Ізюмської міської ради Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Борівського районного суду Харківської області від 12.10.2016р. по справі № 614/640/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст ухвали виготовлений 19.12.2016 р.