Справа № 686/20450/16-а
Суддя: Мороз В. О.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області у складі

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

представника відповідачів Мельник Кірієнко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

встановив :

18 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 064689 від 13.10.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно якої його оштрафовано на 255 грн. за те, що він о 13 год. 45 хв. 13 жовтня 2016 року, керуючи автомобілем «Форд Транзит» д.н.з. НОМЕР_1 у м. Хмельницькому по вул. Вінницьке шосе,23 (на території автостанції) не виконав вимогу дорожнього знаку п.3.2 ПДР «Рух механічних ТЗ заборонено», а саме здійснив рух в зоні дії знаку, допустивши порушення п. 8.4 «в» ПДР України.

Позивач посилається на те, що він дійсно 13 жовтня 2016 року знаходився на вул. Вінницьке шосе, 23 на автостанції № 1 м. Хмельницького. Йому необхідно було передати автобусом в м. Кам'янець- Подільський передачу. Оскільки сумка була дуже важка, а у нього травма ноги (що підтверджується довідкою з міського травматологічного центру Хмельницької міської лікарні від 10.10.2016 року), він змушений був під'їхати до самого автобуса, де він зупинився, щоб занести сумку в багажне відділення автобуса. Усе це він пояснив інспектору, що фізично не міг із стоянки, де дозволено зупинятися автомобілям, донести дану сумку та просив обмежитись усним зауваженням, оскільки правопорушення вчинив вперше. Проте інспектор на це звернув увагу та застосувати до нього адміністративне стягнення. Вважає, що накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу інспектором є занадто суворим і не відповідає статті 33 Кодексу України про адміністративне правопорушення, в якій зазначається, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Позивач в судове засідання не з'явився, направив клопотання про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, вказавши, що інспектором роти під час виконання своїх службових обов'язків, було встановлено, що позивач о 13 год. 45 хв. 13 жовтня 2016 року, керуючи автомобілем «Форд Транзит» д.н.з. НОМЕР_1 у м. Хмельницькому по вул. Вінницьке шосе,23 (на території автостанції) не виконав вимогу дорожнього знаку п.3.2 ПДР «Рух механічних ТЗ заборонено», а саме здійснив рух в зоні дії знаку, допустивши порушення п. 8.4 «в» ПДР України. Вказує, що оскаржувана постанова відповідає всім вимогам закону, її суть - обставинам правопорушення.

Заслухавши представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як встановлено судом, та як вбачається із постанови серії АР № 064689 від 13.10.2016 року інспектором роти № 3 Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_4 під час виконання своїх службових обов'язків, було встановлено, що позивач ОСОБА_3 о 13 год. 45 хв. 13 жовтня 2016 року, керуючи автомобілем «Форд Транзит» д.н.з. НОМЕР_1 у м. Хмельницькому по вул. Вінницьке шосе,23 (на території автостанції) не виконав вимогу дорожнього знаку п.3.2 ПДР «Рух механічних ТЗ заборонено», а саме здійснив рух в зоні дії знаку, допустивши порушення п. 8.4 «в» ПДР України.

Інспектор вбачаючи у діях ОСОБА_3 ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, притягнув його до адміністративної відповідальності, керуючись ст. 284, 283 КУпАП та застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Із схеми Автовокзалу та з переглянутого в судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери інспектора вбачається, що ОСОБА_3 о 13 год. 45 хв. 13 жовтня 2016 року, керуючи автомобілем «Форд Транзит» д.н.з. НОМЕР_1 у м. Хмельницькому по вул. Вінницьке шосе,23 (на території автостанції) не виконав вимогу дорожнього знаку п.3.2 ПДР «Рух механічних ТЗ заборонено», а саме здійснив заїзд на територію автостанції, де рух механічних ТЗ заборонено, а саме в зоні дії знаку п 3.2 ПДР (табличка 7.3.1 «Напрямок дії», допустивши порушення п. 8.4 «в» ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 8.4 Правил дорожнього руху дорожні знаки поділяються га групи: А.) Попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; Б.)Знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; В.)Заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; Г.)Наказові знаки. Показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; Г.)Інформаційно-вказівні. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила; Д.)Знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об'єктів обслуговування; Е.)Таблички для дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

При цьому, дорожній знак 3.2 додатку 1 ПДР України «рух механічних транспортних засобів заборонено», у відповідності до п.8.4 цих Правил відносить до заборонних знаків, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А саме, відповідно до ч.1 ст.23 ЗУ «Про національну поліцію» поліція вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях, а відповідно до п.8 ч.1 ст.23 ЗУ «Про національну поліцію» у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580).

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону № 580 Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону № 580).

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п.11 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліцейський, відповідно до ч.1 ст. 62 ЗУ «Про національну поліцію» під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. В свою чергу, інспектор є працівником Управління, тобто посадовою особою органів Національної поліції. Таким чином, інспектор має законні підстави здійснювати провадження у справі про адміністративне правопорушення та приймати рішення про застосування адміністративного стягнення за місцем його вчинення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП вказано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових, доказів, висновків експертів.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Таким чином, розглядаючи дану справу, інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачо Конституцією та КУпАП.

Із позовної заяви вбачається, що факт вчинення правопорушення позивачем не заперечується, однак останній не погоджується з видом застосованого адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Так, відповідно до ч. 3 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Проте, відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.12.2015 року у справі № 5-221кс15, на встановлення малозначності діяння жодні інші обставини, що відповідно до закону є правовими підставами для пом'якшення відповідальності, не впливають.

Крім того, санкція частини 1 статті 122 КУпАП не містить такого виду адміністративного стягнення як усне зауваження, а також не входить до переліку адміністративних стягнень, встановленого статті 24 КУпАП. Більш того, законодавство не містить переліку чи ознак малозначних правопорушень, що дозволяють застосовувати поняття малозначності правопорушення.

Шляхом співставлення зібраних по справі доказів, враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 о 13 год. 45 хв. 13 жовтня 2016 року, керуючи автомобілем «Форд Транзит» д.н.з. НОМЕР_1 у м. Хмельницькому по вул. Вінницьке шосе,23 (на території автостанції) не виконав вимогу дорожнього знаку п.3.2 ПДР «Рух механічних ТЗ заборонено», а саме здійснив рух в зоні дії знаку, допустивши порушення п. 8.4 «в» ПДР України, а тому, суд приходить до висновку, що постанова серії АР № 064689 від 13.10.2016 року є правомірною, складена з дотриманням вимог ст. 280 КУпАП, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

А тому, підстави для скасування даної постанови та закриття провадження по справі, відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 284 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 71, 86, 159, 160, 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 064689 від 13.10.2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, закриття провадження у справі, відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя