Справа № 623/2446/16-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 р.Справа № 623/2446/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання Дудки О.А.

за участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15.11.2016р. по справі № 623/2446/16-а

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, в якому просила: визнати неправомірними та протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку розміру її пенсії з більшого заробітку та зобов'язати відповідача провести їй, з 01.12.2015 р. перерахунок пенсії державного службовця, з урахуванням підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям з 01 грудня 2015 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р, № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно- правових актів» на підставі наданої до суду довідки відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», в редакції, що діяла на момент призначення їй пенсії виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку та здійснити відповідні виплати.

Постановою Ізюмського міськрайонного суд Харківської області від 15.11.2016 р. відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Ізюмського міськрайонного суд Харківської області від 15.11.2016 р. та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Конституції України, Закону України Про державну службу, КАС України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги

Судовим розглядом встановлено, що позивачка з 11.04.2008 р. одержує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Згідно довідки № 01-15/429 ОСОБА_3 державної райдержадміністрації від 02.09.2016 р. ОСОБА_2 працювала в Управлінні агропромислового розвитку ОСОБА_3 райдержадміністрації, заробітна плата за посадою заступника начальника управління агропромислового розвитку, з якої призначено пенсію, для її перерахунку з 01.12.2015 р. становить: посадовий оклад - 1632 грн., надбавка за ранг - 80 грн., надбавка за вислугу років - 513,60 грн., надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи - 1162,80 грн., премія - 734,40 грн.

02.09.2016 р. позивачка звернулася до ОСОБА_3 об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про перерахунок пенсії.

ОСОБА_3 об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за № 221/З-14 від 13.09.2016 р., позивачці відмовлено в проведенні відповідного перерахунку, оскільки відсутні підстави для перерахунку, який був передбачений статтею 37-1 Закону України «Про державну службу».

Позивачка, зазначену відмову вважає необґрунтованою у зв'язку із чим звернулася до суду із цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача є обґрунтованими та відповідають діючому законодавству.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції, що діяла на момент виходу позивачки на пенсію), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-XII у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія позивачці призначена з 11.04.2008 р.

До 01.05.2016 р. пенсійне забезпечення державних службовців було врегульоване зазначеними вище нормами Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-XII.

З 01.05.2016 р. набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-VIII.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-VIII, положення Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р., яка набрала чинності з 01.05.2016 р., пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Таким чином, з 01.05.2016 р. Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 01.01.2004 р. не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи приписи ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 01.01.2004 р., з 01.05.2016 р. відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Судовим розглядом встановлено, що позивачка 02.09.2016 р. звернулася до відповідача із заявою про перерахунок її пенсії, в задоволенні якої їй було відмовлено листом відповідача від 13.09.2016 р.

Таким чином, виходячи з того, що заяву про перерахунок пенсії подано позивачкою після 01.05.2016 р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем обґрунтовано прийнято рішення про відмову в проведенні такого перерахунку.

Згідно положень ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду Ізюмського міськрайонного суд Харківської області від 15.11.2016 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15.11.2016р. по справі № 623/2446/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 19.12.2016 р.