Справа № 810/3008/16
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3008/16 Головуючий у 1-й інстанції: Харченко С.В.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І,

при секретарі Скаленку Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 23.09.2016 у справі за поданням Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, -

В С Т А Н О В И В:

Білоцерківська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області звернулась до суду першої інстанції із поданням, в якому просила: підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, накладеного рішенням Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 21.09.2016 № 3.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 23.09.2016 подання задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні подання відмовити.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця 25.03.2016 та здійснює господарську діяльність, пов'язану, зокрема, з роздрібною торгівлею в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, що підтверджується відомостями, наведеними у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 8-10).

Як платник податків відповідач перебуває на податковому обліку в Миронівському відділенні Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами контролюючого органу на підставі пункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 та статті 80 Податкового кодексу України, згідно наказу від 31.08.2016 № 499 та направлень на проведення перевірки від 15.09.2016 № 5258 та 15.09.2016 № 5259, з метою контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), здійснено вихід за адресою господарської одиниці (магазину) фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, а саме: АДРЕСА_1.

З пояснень, викладених у поданні, вбачається, що до початку проведення фактичної перевірки посадовими особами контролюючого органу особі, яка фактично проводила розрахункові операції в магазині відповідача, пред'явлено наступні документи: наказ, службові посвідчення та направлення на перевірку.

Із вказаними вище документами уповноважена особа відповідача ознайомилась, однак розписатися у направленнях на перевірку від 15.09.2016 № 5258 та 15.09.2016 № 5259 відмовилась, у зв'язку з чим посадовими особами контролюючого органу складено акт від 21.09.2016 про відмову від підпису.

Крім того, уповноважена особа відповідача, за наявності законних підстав для проведення фактичної перевірки господарської одиниці фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, відмовилась від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки. Факт відмови зафіксовано контролюючим органом в акті від 21.09.2016 № 2486/1000/14/НОМЕР_1 (а.с. 16).

Зважаючи на наведені вище обставини 21.09.2016 виконуючим обов'язки заступника начальника Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на підставі приписів підпункту 94.2.3 пункту 94.2, абзацу 3 пункту 94.5 та пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України, застосовано умовний адміністративний арешт майна відповідача, про що прийнято рішення від 21.09.2016 № 3 (а.с. 19), та подано до суду дане подання з метою підтвердження судом обґрунтованості його застосування.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що заявником доведено обставини, що мають наслідком підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, в свою чергу відповідач не надав належних та беззаперечних доказів, які б спростовували доводи заявника, а тому, виходячи із системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, подання Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області підлягає задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що ні з актів про відмову, ні з рішення про застосування умовного арешту не вбачається в чому саме полягають дії, які б свідчили про недопущення до перевірки працівників податкового органу платником податків чи її уповноваженою особою. Також, апелянт зазначає, що вихід за адресою господарської одиниці (магазину) фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, а саме: АДРЕСА_1 посадовими особами контролюючого органу здійснено 15.09.2016, а не 21.09.2016, як зазначає Білоцерківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 94.1 статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Таким чином, адміністративний арешт майна платника податків у разі відмови такого платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу для проведення документальної перевірки може бути застосовано виключно за наявності законних підстав для її проведення.

Підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлює, що контролюючі органи мають право проводити перевірки і звірки платників податків.

Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити зокрема документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлює, що документальна перевірка проводиться відповідно до плану-графіка.

Відповідно до пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних перевірок встановлені статтею 81 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що посадовими особами контролюючого органу, з метою контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), здійснено вихід за адресою господарської одиниці (магазину) фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, а саме: АДРЕСА_1 саме 15.09.2016, а не 21.09.2016, як зазначає Білоцерківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

Для повного, всебічного та об'єктивного вирішення судом апеляційної інстанції справи № 810/3008/16 судом апеляційної скарги було складено судовий запит з проханням у найкоротші строки надати Миронівському відділлу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області довідку про факт можливого звернення 15.09.2016 посадових осіб Головного управління ДФС у Київській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до поліції з заявою про те, що їх закрили в магазині за адресою АДРЕСА_1.

Висновком Миронівського відділлу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 03.10.2016 встановлено, що 15.09.2016 о 14-37 годин до Миронівського ВП зі служби « 102» надійшло повідомлення від головних державних ревізорів інспекторів ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 жит. АДРЕСА_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 жит. АДРЕСА_2, про те, що власниця магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4» закрила працівників фіксальної служби в магазині та не випускає їх. В ході опитування гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 вказують, що 15.09.2016 згідно наказу № 499 від 31.08.2016 року «Про проведення фактичних перевірок» отримали направлення № 5258 про проведення фактичної перевірки ФОП «ОСОБА_2», «ЄДРПО НОМЕР_1», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Приїхавши до даного суб'єкта господарювання, вони війшли до магазину та придбали о 14-27 годин дві пачки цигарок на загальну суму 52 грн. 50 копійок, за що пред'явили даній невідомій особі, яка здійснила продаж товару власні службові посвідчення та інші документи. Після цього продавець відмовилась виконувати законі вимоги посадових осіб органів податкової служби, а саме відмовилась від підписів в направлені, та в отримані копій наказу. На їх запитання про пред'явлення документів які засвідчують її особу, на невідома жінка відмовилась, та повідомила, що в неї обідня перерва та замкнула приміщення з середини, а сама вийшла через запасний вихід. Таким чином вони залишилися в середині магазину одні, і тим самим їхнє право на вільне пересування було обмежено. Крім цього в середині магазину розташований відео-нагляд, чим видно, що вони жодного товару до рук не брали.

Колегія суддів звертає увагу, що даний висновок Миронівського відділлу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 оскаржено не було.

Наведене свідчить про те, що посадовими особами контролюючого органу здійснено вихід за адресою господарської одиниці (магазину) фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, з метою контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), саме 15.09.2016.

Таким чином, оскільки позивач встановив обставини (здійснив перевірку) 15.09.2016, то початком відліку права на звернення з поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту до суду першої інстанції є 15.09.2016.

Відповідно до ч. 3 ст. 183-3 КАС України подання подається до суду першої інстанції протягом двадцяти чотирьох годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі та повинно містити: 1) найменування адміністративного суду; 2) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв'язку заявника; 3) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв'язку, якщо такий відомий, відносно сторони, до якої застосовуються заходи, передбачені частиною першою цієї статті; 4) підстави звернення з поданням, обставини, що підтверджуються доказами, та вимоги заявника; 5) перелік документів та інших матеріалів, що додаються; 6) підпис уповноваженої особи суб'єкта владних повноважень, що скріплюється печаткою.

Колегія суддів звертає увагу, що з даним поданням до суду першої інстанції позивач звернувся 22.09.2016, тобто з пропуском двадцяти чотирьох годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що Білоцерківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області звернулась з даним поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту поза межами строку, визначеного ч. 3 ст. 183-3 КАС України, а тому в задоволенні даного подання слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт надав до суду докази, що спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив її скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. З квитанцій від 07.10.2016, від 12.10.2016 вбачається, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 сплачено судовий збір: за подачу апеляційної скарги в сумі 1 516 грн., які слід стягнути з Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 23.09.2016 - скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні подання Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків відмовити.

Стягнути з Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1 516 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.