Справа № 826/5043/16
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5043/16 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Губська Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

14 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.

Оксененка О.М.,

при секретарі: Нікітіній А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 12 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Генеральної прокуратури України про поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати наказ виконуючого обов'язки Генерального прокурора України від 02.03.2016 року №253-ц про її звільнення з посади та запис №27 від 02.03.2016 року у трудовій книжці, поновити її в органах прокуратури на посаді заступника начальника управління організації ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та статистичної інформації - начальника відділу організації ведення Єдиного реєстру Генеральної прокуратури України з 03.03.2016 року та стягнути з Генеральної прокуратури України на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також зобов'язати Генеральну прокуратури України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_3 заборони, передбаченої ч.3 с.1 Закону України "Про очищення влади".

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 12 жовтня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позов.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що 23.08.2012 року наказом Генеральної прокуратури України №3455-ц старшого радника юстиції ОСОБА_3 призначено заступником начальника управління статистики, організації та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань - начальником відділу організації та ведення Єдиного реєстру Генеральної прокуратури України.

21.07.2014 року наказом №1604ц Генеральної прокуратури України старшого радника юстиції ОСОБА_3 призначено заступником начальника управління організації ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та статистичної інформації - начальником відділу організації та ведення Єдиного реєстру Генеральної прокуратури України.

20.01.2016 року ОСОБА_3 попереджено про вивільнення у зв'язку реорганізацією структури та скороченням кількості прокурорів на виконання вимог ч.1 ст. 14 Закону України «Про прокуратуру» наказами Генеральної прокуратури України від 16.07.2015 №55шц та №56шц, якими затверджено нову структуру та штатний розпис Генеральної прокуратури України. Позивачці запропоновано вакантні посади, після чого вона надала згоду на призначення її на посаду заступника начальника управління організаційного забезпечення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи - начальником відділу організаційного забезпечення Єдиного реєстру Генеральної прокуратури України.

02.03.2016 року наказом №253-ц Генеральної прокуратури України позивачку звільнено з посади заступника начальника управління організації ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та статистичної інформації - начальника відділу організації та ведення Єдиного реєстру Генеральної прокуратури України на підставі довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначає Закон України «Про очищення влади» від 19.09.2014 №1682-VII (далі - Закон №1682-VII).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №1682-VII очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону №1682-VII очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_4, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Частиною третьою ст. 1 цього Закону встановлено, що протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 3 Закону №1682-VII заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року керівника, заступника керівника самостійного структурного підрозділу центрального органу (апарату) Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 3 Закону №1682-VII заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали посаду (посади) у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року та не були звільнені в цей період з відповідної посади (посад) за власним бажанням керівника, заступника керівника самостійного структурного підрозділу центрального органу (апарату) Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції.

У відповідності до ст. 5 Закону №1682-VII та згідно з Планом проведення перевірок, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №1025-р, посадові і службові особи Генеральної прокуратури України проходили відповідну перевірку з листопада 2014 року.

Згідно з розпорядженням Генерального прокурора України від 04.11.2014 №358 з 21.11.2014 розпочато перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених ч.3.4 ст. 1 Закону №1682-VII, стосовно посадових та службових осіб Генеральної прокуратури України.

При цьому, згідно із ст. 4 Закону №1682-VII особи, які перебувають на посадах, визначених у п.п. 1-10 ч. 1 ст. 2 цього Закону, подають керівнику, зазначеному у ч. 4 ст. 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені ч.ч. 3 або 4 ст. 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону.

Так, 24.11.2014 позивачкою подано заяву про надання згоди на проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», у якій зазначено, що заборони, визначені ч. ч. 3 або 4 ст. 1 Закону №1682-VII, до неї не застосовуються.

Однак, перевіркою встановлено, що ОСОБА_3 у період з 23.08.2012 по 22.02.2014 обіймала посаду заступника начальника управління організації ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та статистичної інформації - начальника відділу організації та ведення Єдиного реєстру Генеральної прокуратури України (керівника самостійного структурного підрозділу центрального апарату Генеральної прокуратури України), яка передбачена п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону, а також обіймала вказану посаду у період з 21.11.2013 по 22.02.2014 та не була звільнена з неї за власним бажанням (п. 3 ч. 2 ст. 3 Закону), у зв'язку з чим до неї застосовується заборона, передбачена ч. 3 ст. 1 Закону.

Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» 1991 року наказом Генерального прокурора України від 12.04.2012 № 35 затверджено Регламент Генеральної прокуратури України, яким визначено організацію роботи структурних підрозділів Генеральної прокуратури України

Згідно з п. п. 2.1, 2.2 Регламенту самостійний структурний підрозділ Генеральної прокуратури - це Головне управління, управління, відділ, що відповідно до затвердженої структури Генеральної прокуратури України не входять до складу інших підрозділів і підпорядковуються безпосередньо заступнику Генерального прокурора України або Генеральному прокурор) України. Завдання і функції самостійного структурного підрозділу, права та обов'язки його працівників визначаються у Положеннях, які затверджуються наказами Генерального прокурора України.

Враховуючи вищенаведене та відповідне Положення, затверджене наказом Генерального прокурора України від 30.08.2012 № 81, судом першої інстанції встановлено, що управління статистики, організації та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань Генеральної прокуратури України, заступником начальника якого була ОСОБА_3, вважається самостійним структурним підрозділом.

Таким чином, висновок про наявність підстав для звільнення ОСОБА_3 ґрунтується на результатах вивчення її особової справи в частині перебування на посаді, яку віднесено до категорії «керівника, заступника керівника самостійного структурного підрозділу центрального органу (апарату) Генеральної прокуратури України» (п. 7 ч. 1 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. З Закону).

Відповідно до п.2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про очищення влади», впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб:

1) звільняє цих осіб з посад або надсилає керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення з посади таких осіб, відповідні документи для їх звільнення не пізніше ніж на 10 робочий день з дня отримання таких документів;

2) інформує Міністерство юстиції України про їх звільнення з посад та надає відповідні відомості про застосування до таких осіб заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону, для їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", у порядку та строки, визначені цим Законом.

Як вірно зазначає суд першої інстанції, Законом не передбачено заборону звільнення на підставі п. 7-2 ст. 36 КЗпП України після спливу встановленого 10-денного терміну осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в ч. 3 ст. 1 Закону.

Відповідно до п.7-2 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади».

При цьому, Закон не містить вимог щодо встановлення будь-яких обставин чи фактів відносно таких осіб для вирішення питання про їх звільнення на підставі пункту 7-2 статті 36 КЗпП України.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено, що оскільки ОСОБА_3 у зазначений в Законі період сукупно більше одного року обіймала посади, що визначені п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону, наказом в.о. Генерального прокурора України від 02.03.2016 № 253-ц її звільнено зв'язку з припиненням трудового договору відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України.

Крім того, суд апеляційної інстанції наголошує, що Законом України «Про очищення влади» не передбачається встановлення будь-яких виключень або преференцій для посадових осіб, зазначених в ч.1 ст.3 цього Закону, що давали б їм змогу звільнитися від люстраційної процедури або її відтермінування.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст.41,195,196,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 12 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Ухвала в повному обсязі складена 16 грудня 2016 року.

Головуючий суддя: Л.В.Губська

Судді: Ю.А.Ісаєнко

О.М.Оксененко

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Оксененко О.М.

Ісаєнко Ю.А.