Справа № 815/3437/16
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3437/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про скасування наказу № 77 від 15.02.2016 року та податкового-повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 30 березня 2016 року з дати його прийняття, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та, уточнивши позовні вимоги, просить суд скасувати наказу № 77 від 15.02.2016 року про проведення позапланової виїзної документальної перевірки винесений Державною податковою інспекцією у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.03.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що податковий орган в акті перевірки № 890/15-54-13-04/НОМЕР_2 від 14.03.2016 року необґрунтовано дійшов висновку про порушення позивачем п.44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п.198.2, п. 198.3, п. 198.5, 198.6 ст. 198, пп. 201.1, 201.2, 201.4, п. 201.6 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого нараховано грошові зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 74000, 00 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 37000,00 грн.

Позивач зазначає, що у звязку з наявністю усіх первинних бухгалтерських документів, що підтверджують реальність здійснення операцій ТОВ «ІТС-Торг» з реалізації послуг ФОП ОСОБА_2 в серпні, жовтня та листопаді 2014 року загальною вартістю 444000,00 грн. з ПДВ, ФОП ОСОБА_2 вважає, що суми податку на додану вартість у розмірі 74000,00 грн. були правомірно ним включені до податкового кредиту відповідних періодів.

Також позивач зазначає, що висновки відповідача ґрунтуються на припущеннях щодо відсутності ТОВ «ІТС-Торг» за місцезнаходженням, начебто дефектах оформлення первинних документів, а також припущенні щодо неможливості здійснення ТОВ «ІТС-Торг» господарської діяльності, які зроблені у зв'язку з тим, що у податкового органу відсутній доступ до документації контрагента, внаслідок чого робить висновок і про неможливість надання ТОВ «ІТС-Торг» позивачу транспортно-експедиторських послуг.

Разом з тим, позивач зазначив, що він не повинен нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства його контрагентом.

Крім того, позивач вказав, що 10.08.2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03.11.2015 року по справі №815/6063/15, якою було задоволено позов ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області та призначено документальну позапланову перевірку ФОП ОСОБА_2 З огляду на це, на думку позивача, проведена відповідачем перевірка є безпідставною та протиправною, оскільки скасована підстава для її проведення.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без участі позивача за наявними доказами у справі.

Представник відповідача у судовому засіданні з позовом не погодився, проти його задоволення заперечував. Проти продовження розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.

В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що перевірка проведена на підставі Закону та в межах повноважень. Також посилається на наявність податкової інформації стосовно контрагента позивача, а саме ТОВ «ІТС-Торг», згідно якої операції TOB «ITC -ТОРГ» (код за ) не можливо підтвердити стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів. В зв'язку з цим TOB «ITC -ТОРГ» (код за ) не могли фактично здійснювати господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного.

Також, в ході проведення аналізу даних згідно підсистеми АС «Податковй блок» «АС Перегляд результатів співставлення» «Архів електронної звітності» не встановлено факт передачі товарів (послуг) ТОВ «ІТС-Торг» за серпень листопад 2014 року контрагентам-покупцям, у зв'язку з відсутністю (не наданням до перевірки) договорів про господарську діяльність, актів приймання-передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, а також інших первинних документів.

Крім того представник відповідача зазначив, що на всіх оригіналах податкових накладних, наданих до перевірки за серпень, жовтень, листопад 2014 року, отриманих від постачальника послуг TOB «ITC-ТОРГ» () в порушення вимог п.201.1ст.201 ПКУ відсутні ініціали та прізвище особи, яка склала податкову накладну. До перевірки також надані акти виконаних робіт, перелічені на стор. 16 акту перевірки. На всіх актах надання послуг між TOB «ITC -ТОРГ» та ФОП ОСОБА_2 за серпень, жовтень та листопад 2014року в порушення ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (із змінами та доповненнями) відсутні посади та П.І.Б. осіб (від виконавця), відповідальних за здійснення господарської операції, також відсутній повний зміст, маршрут перевезення від початкового та кінцевого місця, а вказано лише «Транспортно-експедиторське обслуговування...» та вказані номера транспортних засобів та П.І.Б. водіїв, які здійснювали перевезення.

До перевірки ФОП ОСОБА_2 були надані Міжнародні товарно-транспортні накладні( CMR), перелік яких наведено на сторінці 18-19 акту перевірки.

Однак,у наданих до перевірки актах надання послуг та Міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) вказані прізвища, ініціали водіїв та номери транспортних засобів, які здійснювали перевезення всупереч інформації, яку містить ІС „Податковий блок» ДФС Ураїни, згідно якої TOB «ITC -ТОРГ» не має найманих працівників для здійснення транспортно-експедиторського обслуговування.

За таких обставин податковим органом зроблений висновок, що позивачем занижено податок на додану вартість за період серпень листопад 2014 року на загальну суму ПДВ 74000,00 грн.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України адміністративна справа розглянута в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

28.04.2009 року проведено державну реєстрацію ФОП ОСОБА_2 за № 0079286 (а.с. 162 т. 1)

Судом встановлено, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03.11.2015 року по справі №815/6063/15 за адміністративним позовом ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про призначення документальної позапланової виїзної перевірки позов задоволено частково та призначено документальну позапланову перевірку фізичної особи підприємця ОСОБА_2 Станіславовичапо взаємовідносинам із товариством з обмеженою відповідальністю «ІТС-Торг» (39196797) за період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року, з 01.10.2014року по 30.11.2014 року.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2016 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03.11.2015 року у справі №815/6063/15 залишено без змін.

Фахівцями ДПІ у Суворовському районі міста ОСОБА_1 управління ДФС в Одеській області на підставі наказу № 77 від 15.02.2016 року, направлення №15/15-54-13-04 від 29.02.2016 року, згідно ст. 20, пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ, постанови Одеського окружного адміністративного суду від 03.11.2015 року №815/6063/15 «Про призначення позапланової документальної виїзної перевірки», проведено документальну позапланову виїзну перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «ІТС-Торг» за період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року з 01.10.2014 по 31.11.2014 року, за результатом якої складений акт від 14.03.2016 року № 890/15-54-13-04/НОМЕР_2. (т. 1 а.с. 12-37).

Проаналізувавши положення законодавства, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами п.п. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку встановленому Податковим кодексом України.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Підпункт 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України визначає, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, однією з підстав проведення документальної позапланової виїзної перевірки є отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Зі змісту зазначеного акту перевірки від 14.03.2016 року № 890/15-54-13-04/НОМЕР_2 вбачається, що ФОП ОСОБА_2, в порушення вимог:

- п. 44. ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5, 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.2, п. 201.4 та п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ, занижено податок на додану вартість в сумі 74000,00 грн., що підлягає донарахуванню, в т.ч.: серпень 2014 25000,00 грн., жовтень 2014 23833,33 грн., листопад 2014 25166,67 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки, ДПІ у Суворовському районі міста ОСОБА_1 управління ДФС в Одеській області прийнято податкові повідомлення рішення від 30.03.2016 року № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 74000,00 грн., штрафні санкції 37000,00 грн. (а.с. 38 т. 1).

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 10.08.2016 року скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03.11.2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2016 року та закрито провадження по справі №815/6063/15.

Таким чином, оскільки підставою для проведення перевірки позивача була постанова суду, яка скасована ухвалою ВАСУ від 10.08.2016 року, то наказ №77 винесений ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУДФС в Одеській області від 15.02.2016 року підлягає скасуванню.

Що стосується позовної вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 30.03.2016 року № НОМЕР_3, суд зазначає наступне.

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду. Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем. Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.4 ПК України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 року № 996-XIV на даних бухгалтерської звітності базуються фінансова, податкова та інші види звітності.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи) врегульовано Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (далі Положення).

Відповідно до п. п. 2.1., 2.2 п. 2 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Підпунктами 2.4, 2.5, 2.13, 2.14 п. 2 Положення встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Керівник підприємства, установи забезпечує фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій, що були проведені, у первинних документах та виконання всіма підрозділами, службами і працівниками правомірних вимог головного бухгалтера щодо порядку оформлення та подання для обліку відомостей і документів. Керівником підприємства, установи затверджується перелік осіб, які мають право давати дозвіл (підписувати первинні документи) на здійснення господарської операції, пов'язаної з відпуском (витрачанням) грошових коштів і документів, товарно-матеріальних цінностей, нематеріальних активів та іншого майна. Кількість осіб, які мають право підписувати документи на здійснення операцій з видачею особливо дефіцитних товарів і цінностей, бланків суворої звітності, повинно бути обмежено. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці первинні документи.

Так, в акті перевірки від 14.03.2016 року № 890/15-54-13-04/НОМЕР_2 зазначено, що перевіркою встановлено взаємовідносини ФОП ОСОБА_2 із ТОВ «ІТС-Торг».

Так, між ФОП ОСОБА_2 (замовник) та ТОВ «ІТС-Торг» (перевізник) було укладено договір на транспортно-експедиторське обслуговування від 25.08.2014 року № 25082014, відповідно до п.1.1 якого перевізник, який діє за дорученням та за рахунок замовника, приймає на себе зобовязання по організації перевозок, узгодженим видом транспорту, перевалки, зберігання, транспортно-експедиторського обслуговування (ТЕО) зовнішньоторгових та транзитних вантажів замовника через південні порти України (ОСОБА_1, Іллічівськ), а також надання інших послуг за взаємним узгодженням.

Згідно з п. 1.2 спеціальні умови перевезення, перевалки, зберігання, ТЕО вантажів, вартість послуг «експедитора», вартість витрат, повязаних з обробленням вантажів оговорюються в кожному окремому випадку та вважаються узгодженими шляхом оплати замовником рахунку на послуги та підтверджуються актом виконаних робіт.

На підтвердження виконання умов зазначеного договору, сплати позивачем податку на додану вартість у складі ціни за послуги, до матеріалів справи надано всі необхідні первинні та бухгалтерські документи, зокрема, податкові накладні, акти надання послуг, рахунки на оплату, міжнародні товарно-транспортні накладні (СMR) (т. 1, а. с. 60-127)

Сплата послуг з ТЕО підтверджується наданими до матеріалів справи банківськими виписками. (а.с.128-165, т.1)

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо того, що в актах надання послуг відсутній повний зміст, що полягає в не зазначенні маршруту перевезення, оскільки акти надання послуг складались за результатом здійснення декількох перевозок на підставі складених товарно-транспортних накладних (CMR), в яких зазначені відомості про пункти навантаження, розвантаження, та стоять відмітки в графі 24 коли та ким отриманий вантаж. Разом з тим, в актах надання послуг крім зазначення транспортно-експедиторське обслуговування, перелічені ТТН (CMR) з даними про автомобілі та водіїв.

Доводи відповідача щодо того, що надані позивачем до перевірки первинні документи не підтверджують фактичного перевезення товару та факту передачі товару контрагентам покупцям спростовується зазначеними в гр. 24 СMR відомостями про отримання товару підприємствами вказаними в гр.2 CMR, а також відмітками про проходження митного контролю.

Також, що стосується зауваження податкового органу стосовно того, що в податкових накладних за наявності печатки ТОВ «ІТС-Торг» та підпису особи не вказано прізвища та ініціалів особи яка її підписала, то з огляду на усі досліджені документи у сукупності, суд вважає, що такі недоліки не свідчать про те, що господарські операції фактично не відбулись.

Отже, реальність здійснення господарських операцій між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «ІТС-Торг» щодо надання останнім послуг з ТЕО підтверджено наявними в матеріалах справи всіма необхідними первинними документами.

Посилання відповідача в акті перевірки, в обґрунтування висновків про порушення позивачем податкового законодавства, на інформацію, викладену в податковій інформації від ДПІ у Києво-Святошинському районі ОСОБА_1 управління ДФС у Київській області по ТОВ «ІТС-Торг» «щодо спектру фінансово-господарської діяльності ТОВ «ІТС-Торг» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.08.2014 року по 30.11.2014 року» № 266/10-13-22-05/39196797, згідно якої податковим органом встановлено неможливість фактичного здійснення ТОВ «ІТС-Торг» господарських операцій через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу; відсутність необхідних умов дл досягнення результатів економічної діяльності у зв'язку з відсутністю трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів; те, що контрагент станом на дату надання податкової інформації має стан « 9» (направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням), суд вважає необґрунтованим, оскільки цей документ свідчить лише про те, що станом на 15.05.2015 року контрагент має стан (9), а також що жодних документів, крім наявної у податкового органу податкової інформації, ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області не досліджувалось, що не може свідчити про неможливість здійснення господарської діяльності в серпні, жовтні-листопаді 2014 року.

Таким чином посилання відповідача в акті перевірки в обґрунтування висновків про порушення позивачем податкового законодавства, на те, що зазначений контрагент позивача не знаходиться за місцезнаходженням, відсутність у нього необхідних умов для здійснення господарської діяльності, суд вважає необґрунтованими, оскільки ці обставини стосуються не позивача, а його контрагента. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у його постановах від 09.09.2008 у справі N 21-500во08, від 01.06.2010 у справі N 21-573во10, постанові від 31.01.2011 у справі 21-47а10, а також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини.

Ані актом перевірки, ані іншими матеріалами справи не встановлено фактичного порушення саме ФОП ОСОБА_2 вимог законодавства, яким регламентується порядок формування валових витрат та податкового кредиту, яке б позбавляло його права на їх формування по взаємовідносинах з ТОВ «ІТС-Торг».

Чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов'язань у платника податків в залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх.

Отримання податковим органом акту перевірки чи довідки зустрічної звірки, в котрих викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або висновки про відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону. Посилання податкового органу на те, що порушення, вчинені контрагентом позивача тягнуть за собою, як наслідок, порушення з боку позивача, не відповідають нормам чинного законодавства.

Відповідно до вимог податкового законодавства України необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Витрати для цілей визначення обєкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Податковий орган, не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивачем було порушено податкове законодавство, а також не зазначено інших обставин, які могли б свідчити про порушення позивачем законодавства України.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 30.03.2016 року № НОМЕР_1, прийняте ДПІ у Суворовському районі міста ОСОБА_1 управління ДФС в Одеській області прийнято необґрунтовано та підлягає скасуванню.

Згідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених фактів, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, ч.6 ст. 128, 159 - 163, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати наказ Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області №77 від 15 лютого 2016 року.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № НОМЕР_1 від 30.03.2016 року.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 1661,20 грн. (одна тисяча шістсот шістдесят одна гривня двадцять копійок).

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд у строки та в порядку встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 КАС України.

Суддя О.А. Левчук