Справа № 826/27719/15
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

20 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» до Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.09.2015 року №, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Нобл Ресорсіз Україна» звернулося до Окружного адміністративного суду міста з адміністративним позовом до Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників, в якому просило суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 14.09.2015 року № , яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 3 759 363,00 грн.

У судовому засіданні 02.06.2016 року позивачем подано заяву про зміну найменування та місцезнаходження юридичної особи, а саме, замінити Товариство з обмеженою відповідальністю «Нобл Ресорсіз Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кофко Агрі Ресорсіз Україна».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Відповідачем, Міжрегіональним Головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників, подано апеляційну скаргу, у Відповідач просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року та прийняти нову постанову про повне задоволення позовних вимог.

Свої вимоги апелянти аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям відповідача щодо неправомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки, на думку скаржника судом не взято до уваги протокол допиту посадових осіб ТОВ «Воздес», в якому директором контрагента ОСОБА_4 зазначалось, що вона ніколи не була засновником та керівником жодного підприємства, в тому числі ТОВ «Воздес» та їй нічого не відомо про існування даного підприємства, крім того вона ніколи не підписувала договори та інші фінансові документи ТОВ «Воздес», на думку податкового органу, вказана обставина свідчить про те, що первинні документи по взаємовідносинах Позивача з вказаним контрагентом підписані невстановленими особами, що свідчить про нікчемність укладених договорів, а також, відсутність реальності господарських операцій.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, ознайомившись із наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що у покупця наявні всі належно оформлені первинні документи, які відповідно до закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, а відносно посадових осіб ТОВ «Воздес» вирок суду відсутній, тобто посилання на протокол допиту свідків не є належним доказом відсутності реальності здійснення господарських операцій, крім того враховано принцип індивідуальної відповідальності за порушення податкового законодавства.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі направлення від 07.08.2015 року №543 виданого Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників (далі по тексту, МГУ ДФС - Центральний офіс з ОВП) ОСОБА_5, головним державним ревізором-інспектором відділу податкового супроводження підприємств агропромислового комплексу управління податкового супроводження підприємств сфери матеріального виробництва МГУ ДФС - Центрального офісу з ОВП, на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, зі змінами та доповненнями, (далі по тексту - Податковий кодекс України), згідно постанов від 09.02.2015 року та від 23.03.2015 року про призначення документальної позапланової перевірки старшого слідчого СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області підполковника міліції ОСОБА_6 та відповідно до наказу МГУ ДФС - Центрального офісу з ОВП від 07.08.2015 року №721 проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Нобл Ресорсіз Україна» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Кофко Агрі Ресорсіз Україна») з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з TOB «Воздес» (код ЄДРПОУ 3891085 І) за період з 01.01.2012 року по 23.03.2015 року.

Направлення та копія наказу МГУ ДФС - Центрального офісу з ОВП вручені під розписку ОСОБА_7 - головному бухгалтеру Товариства з обмеженою відповідальністю «Кофко Агрі Ресорсіз Україна».

Перевірку проведено з відома генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» ОСОБА_8 та в присутності головного бухгалтера - ОСОБА_7.

В Журналі реєстрації перевірок зроблено запис від 07.08.2015 року за №41, перевірка проводилась з 07.08.2015 року по 20.08.2015 року.

За результатами проведеної перевірки складено Акт про результати документальної позапланової перевірки ТОВ «Нобл Ресорсіз Україна» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Воздес», за висновками акту перевірки виявлено такі порушення:

П. 138.2 ст. 138, пп.. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, яке привело до неправомірного віднесення до складу валових витрат в 2014 році витрат, пов'язаних з придбанням товарів у ТОВ «Воздес» (), які не спричиняють реального настання правових наслідків, в результаті чого ТОВ «Нобл Ресорсіз Україна» () було завищено витрати на суму 3 759 363 грн., що призвело до завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2014 рік у сумі 3 759 363 грн.

16.09.2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» було отримано податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 14.09.2015 року № , яким TOB «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 3 759 363,00 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Позивач оскаржив до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України) податкове повідомлення-рішення від 14.09.2015 року № .

26 листопада 2015 року TOB «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» отримано поштою рішення ДФС України від 23.11.2015 року № 24947/6/99-99-10-01-04-25 про результати розгляду скарги, відповідно до якого ДФС України залишає без змін податкове повідомлення-рішення від 14.09.2015 року № , а скаргу - без задоволення.

Встановивши обставини справи колегія суддів апеляційної інстанції переходить до визначення правового регулювання спірних правовідносин та оцінки доказів.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

У пункті 61.1 статті 61 Податкового кодексу України визначено, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин, (підпункт 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 ПК України).

Відповідно до приписів статті 75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п. 78.4. п. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Абзацами 1, 2 п.п. 82.2. п. 82 ПК України встановлено, що тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів.

Приписами п.86.1 ст. 86 Податкового кодексу встановлено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно із п. 58.1 ст. 58 та п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, встановлено, що витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України. Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.01.2011 у справі №21-37а10.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

В листі Вищого адміністративного суду України №742/11/13-11 від 02.06.2011 з цього приводу зазначається, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Колегія суддів зазначає, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, в даному випадку правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень повинен довести відповідач як суб'єкт владних повноважень.

В той же час, обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами покладається на платника, адже саме він виступає суб'єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, а також зменшує об'єкт оподаткування податку на прибуток за фактом понесення витрат.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Позивач, у період, який перевірявся податковим органом, мав правовідносини з ТОВ «Воздес» за договорами поставки №22764 від 21.07.2014 року, №22765 від 21.07.2014 року, №22905 від 24.07.2014 року, №23512 від 15.08.2014 року, №23621 від 19.08.2014 року, №23655 від 21.08.2014 року, №23656 від 21.08.2014 року, №23657 від 21.08.2014 року, №23752 від 26.08.2014 року, №23785 від 28.08.2014 року, №23945 від 03.09.2014 року.

Так, за договором поставки № 22764 від 21.07.2014 року: предмет договору - поставка української пшениці другого класу групи А врожаю 2014 року на умовах EXW (франко - елеватор постачальника, TOB «Белгравія»). Загальна кількість товару в заліковій вазі 300 тон (+/- 5%).

Загальна вартість товару 690 000,00 грн. (+/- 5%). Строк дії договору - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

На підтвердження виконання умов договору надані: видаткова накладна № 4 від 21.07.2014 року; податкова накладна № 4 від 21.07.2014 року; рахунок-фактура № 4 від 21.07.2014 року на оплату 378 874,40 грн.; дебетове повідомлення № 4093 від 22.07.2014 року; складська квитанція № 991 від 31.07.2014 року; видаткова накладна № 7 від 22.07.2014 року; податкова накладна № 7 від 22.07.2014 року; рахунок-фактура № 7 від 22.07.2014 року на оплату 178 848,00 грн.; дебетове повідомлення № 4142 від 23.07.2014 року; складська квитанція № 1022 від 31.07.2014 року; видаткова накладна № 9 від 24.07.2014 року; податкова накладна № 9 від 24.07.2014 року; рахунок-фактура № 9 від 24.07.2014 року на оплату 49 910,00 грн.; дебетове повідомлення № 4274 від 25.07.2014 року; складська квитанція № 1040 від 31.07.2014 року; видаткова накладна № 14 від 28.07.2014 року; податкова накладна № 14 від 28.07.2014 року; рахунок-фактура № 14 від 28.07.2014 року на оплату 71 709,40 грн.; дебетове повідомлення № 4431 від 29.07.2014 року; складська квитанція № 1086 від 31.07.2014 року.

За договором поставки № 22765 від 21.07.2014 року: предмет договору - поставка української пшениці третього класу групи А врожаю 2014 року на умовах EXW (франко - елеватор постачальника, TOB «Белгравія»). Загальна кількість товару в заліковій вазі 87 тон (+/- 5%).

Загальна вартість товару 190 530,00 грн. (+/- 5%).Строк дії договору - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

До договору додані: видаткова накладна № 5 від 21.07.2014 року; податкова накладна № 5 від 21.07.2014 року; рахунок-фактура № 5 від 21.07.2014 року на оплату 191 738,88 грн.; дебетове повідомлення № 4110 від 22.07.2014 року; складська квитанція № 990 від 31.07.2014 року.

За договором поставки № 22905 від 24.07.2014 року: предмет договору - поставка української пшениці третього класу групи А врожаю 2014 року на умовах EXW (франко - елеватор постачальника, TOB «Белгравія»). Загальна кількість товару в заліковій вазі 60 тон (+/- 5%). Загальна вартість товару 129 300,00 грн. (+/- 5%). Строк дії договору - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

На підтвердження реальності здійснених операцій за вказаним договором додані: видаткова накладна № 10 від 24.07.2014 року; податкова накладна № 10 від 24.07.2014 року; рахунок-фактура № 10 від 24.07.2014 року на оплату 69 222,91 грн.; дебетове повідомлення № 4273 від 25.07.2014 року; складська квитанція № 1041 від 31.07.2014 року; видаткова накладна № 11 від 25.07.2014 року; податкова накладна № 11 від 25.07.2014 року; рахунок-фактура № 11 від 25.07.2014 року на оплату 61 546,80 грн.; дебетове повідомлення № 4335 від 28.07.2014 року; складська квитанція № 1049 від 31.07.2014 року.

Також, надано договір поставки № 23512 від 15.08.2014 року, за яким предмет договору - поставка української пшениці третього класу групи А врожаю 2014 року на умовах EXW (франко - елеватор постачальника, TOB «Токмак-Агро»). Загальна кількість товару в заліковій вазі 250 тон (+/- 5%). Загальна вартість товару 592 500,00 грн. (+/- 5%). Строк дії договору - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

На підтвердження виконання умов договору надані: видаткова накладна № 4 від 18.08.2014 року; податкова накладна № 4 від 18.08.2014 року; рахунок-фактура № 4 від 18.08.2014 року на оплату 426 600,00 грн.; дебетове повідомлення № 5594 від 19.08.2014 року; складська квитанція № 211 від 18.08.2014 року; видаткова накладна № 9 від 19.08.2014 року; податкова накладна № 9 від 19.08.2014 року; рахунок-фактура № 9 від 19.08.2014 року на оплату 142 200,00 грн.; дебетове повідомлення № 5616 від 19.08.2014 року; складська квитанція № 215 від 19.08.2014 року.

За договором поставки № 23621 від 19.08.2014 року: предмет договору - поставка української пшениці третього класу групи А врожаю 2014 року на умовах EXW (франко - елеватор постачальника, TOB «Токмак-Агро»). Загальна кількість товару в заліковій вазі 80 тон (+/- 5%). Загальна вартість товару 193 200,00 грн. (+/- 5%). Строк дії договору - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

До договору додані: видаткова накладна № 10 від 21.08.2014 року; податкова накладна № 10 від 21.08.2014 року; рахунок-фактура № 10 від 21.08.2014 року на оплату 183 540,00 грн.; дебетове повідомлення № 5686 від 21.08.2014 року; складська квитанція № 221 від 21.08.2014 року.

За договором поставки № 23655 від 21.08.2014 року, предмет договору - поставка української пшениці третього класу групи А врожаю 2014 року на умовах EXW (франко - елеватор постачальника, TOB «Токмак-Агро»). Загальна кількість товару в заліковій вазі 60 тон (+/- 5%). Загальна вартість товару 145 200,00 грн. (+/- 5%). Строк дії договору - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

На підтвердження виконання умов договору надані: видаткова накладна № 15 від 22.08.2014 року; податкова накладна № 15 від 22.08.2014 року; рахунок-фактура № 15 від 22.08.2014 року на оплату 83 056,82 грн.; дебетове повідомлення № 5748 від 22.08.2014 року; складська квитанція № 226 від 22.08.2014 року.

Для аналізу надано також договір поставки № 23656 від 21.08.2014 року, за яким, предмет договору - поставка української пшениці третього класу групи А врожаю 2014 року на умовах EXW (франко - елеватор постачальника, TOB «Белгравія»). Загальна кількість товару в заліковій вазі 115 тон (+/- 5%). Загальна вартість товару 274 850,00 грн. (+/- 5%). Строк дії договору - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

На підтвердження виконання договору надані: видаткова накладна № 12 від 21.08.2014 року; податкова накладна № 12 від 21.08.2014 року; рахунок-фактура № 12 від 21.08.2014 року на оплату 145 273,76 грн.; дебетове повідомлення № 5721 від 22.08.2014 року; складська квитанція № 1213 від 21.07.2014 року; видаткова накладна № 14 від 22.08.2014 року; податкова накладна № 14 від 22.08.2014 року; рахунок-фактура № 14 від 22.08.2014 року на оплату 141 526,24 грн.; дебетове повідомлення № 5783 від 26.08.2014 року; складська квитанція № 1221 від 22.08.2014 року.

За договором поставки № 23657 від 21.08.2014 року: предмет договору - поставка української пшениці другого класу групи А врожаю 2014 року на умовах EXW (франко - елеватор постачальника, TOB «Белгравія»). Загальна кількість товару в заліковій вазі 30 тон (+/- 5%). Загальна вартість товару 74 550,00 грн. (+/- 5%). Строк дії договору - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

На підтвердження реальності господарський операцій, здійснених на виконання умов зазначеного договору, Позивачем надані: видаткова накладна № 11 від 21.08.2014 року; податкова накладна № 11 від 21.08.2014 року; рахунок-фактура № 11 від 21.08.2014 року на оплату 74 480,42 грн.; дебетове повідомлення № 5722 від 22.08.2014 року; складська квитанція № 1214 від 21.08.2014 року.

Для аналізу надано договір поставки № 23752 від 26.08.2014 року, за яким предмет договору - поставка української пшениці другого класу групи А врожаю 2014 року на умовах EXW (франко - елеватор постачальника, TOB «Токмак-Агро»). Загальна кількість товару в заліковій вазі 250 тон (+/- 5%). Загальна вартість товару 647 500,00 грн. (+/- 5%). Строк дії договору - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

На підтвердження виконання умов договору надані: видаткова накладна № 16 від 27.08.2014 року; податкова накладна № 16 від 27.08.2014 року; рахунок-фактура № 16 від 27.08.2014 року на оплату 155 400,00 грн.; дебетове повідомлення № 5901 від 27.08.2014 року; складська квитанція № 235 від 27.08.2014 року; видаткова накладна № 17 від 28.08.2014 року; податкова накладна № 17 від 28.08.2014 року; рахунок-фактура № 17 від 28.08.2014 року на оплату 320 877,69 грн.; дебетове повідомлення № 5931 від 28.08.2014 року; складська квитанція № 241 від 28.08.2014 року; видаткова накладна № 19 від 29.08.2014 року; податкова накладна № 19 від 29.08.2014 року; рахунок-фактура № 19 від 29.08.2014 року на оплату 203 574,00 грн.; дебетове повідомлення № 6011 від 29.08.2014 року; складська квитанція № 246 від 29.08.2014 року.

Для дослідження наданий також договір поставки № 23785 від 28.08.2014 року, за яким предмет договору - поставка української пшениці другого класу групи А врожаю 2014 року на умовах EXW (франко - елеватор постачальника, TOB «Токмак-Агро»). Загальна кількість товару в заліковій вазі 250 тон (+/- 5%). Загальна вартість товару 640 000,00 грн. (+/- 5%). Строк дії договору - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

На підтвердження виконання умов договору надані: видаткова накладна № 1 від 01.09.2014 року; податкова накладна № 1 від 01.09.2014 року; рахунок-фактура № 1 від 01.09.2014 року на оплату 591 447,04 грн.; дебетове повідомлення № 6109 від 02.09.2014 року; складська квитанція № 255 від 01.09.2014 року.

За договором поставки № 23945 від 03.09.2014 року, предмет договору - поставка української пшениці третього класу групи А врожаю 2014 року на умовах EXW (франко - елеватор постачальника, TOB «Токмак-Агро»). Загальна кількість товару в заліковій вазі 120 тон (+/- 5%). Загальна вартість товару 282 000,00 грн. (+/- 5%). Строк дії договору - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

На підтвердження реальності, здійснених господарських операцій на виконання вказаного договору надані: видаткова накладна № 2 від 05.09.2014 року; податкова накладна № 2 від 05.09.2014 року; рахунок-фактура № 2 від 05.09.2014 року на оплату 115 511,90 грн.; дебетове повідомлення № 6422 від 08.09.2014 року; складська квитанція № 267 від 05.09.2014 року; видаткова накладна № 3 від 05.09.2014 року; податкова накладна № 3 від 08.09.2014 року; рахунок-фактура № 3 від 08.09.2014 року на оплату 174 024,55 грн.; дебетове повідомлення № 6500 від 08.09.2014 року; складська квитанція № 270 від 08.09.2014 року.

Транспортування товару здійснювалося за рахунок TOB «Воздес» на умовах: «EXW - Франко-елеватор» TOB «Белгравія, 52433, Дніпропетровська обл., Солонянський р-н, с. Єлізарове, вул. Провокзальна, буд. 1, згідно Інкотермс 2010 або «EXW -Франко-елеватор» TOB «Токмак-Агро», 71700, Запорізька обл., м. Томак, вул. Щави, буд. 84, згідно Інкотермс 2010.

Відповідно до видаткових накладних товар отримували: представник торгівельний ОСОБА_10, за довіреністю № 14977 від 21.08.2014 року; № 14978 від 21.08.2014р., № 14222 від 24.07.2014 року; № 14093 від 21.07.2014 року; № 14094 від 21.07.2014 року та представник торгівельний ОСОБА_11, за довіреністю №15108 від 28.08.2014 року; № 15272 від 03.09.2014р., № 15073 від 26.08.2014 року; № 14976 від 21.08.2014 року; № 14831 від 15.08.2014 року, № 14941 від 19.08.2014 року.

Колегія суддів звертає увагу, що подані TOB «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» до перевірки первинні бухгалтерські документи є належними, допустимими, є прямими і достатніми доказами, які відповідають вимогам п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України щодо необхідності документального підтвердження визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток в податковому обліку та правомірності формування TOB «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» суми витрат за перевіряємий період.

Також, реальність здійснених у 2014 році фінансово-господарських операцій між позивачем та TOB «Воздес» також підтверджується використанням TOB «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» придбаної продукції у власній господарській діяльності.

Зокрема, подальший рух товару придбаного TOB «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» у ПП «Воздес» підтверджують наступні документи: контракт від 16.07.2014 року № 51462/522338, укладений між TOB «Кофко Агрі Ресорсіз Україна» та компанією Noble Resources S.A. про купівлю-продаж української пшениці 1, 2, 3 класу групи А та 4, 5 класів групи Б та 6 класу насипом врожаю 2014 року та додаткова угода № 1 від 30.08.2014 року; повідомлення-експертний висновок ДП «Держзовнішінформ» від 12.09.2014 року №998; митна декларація від 22.08.2014 року № 504020000/2014/002953; підтвердження про перетин кордону; інвойс № 1 від 08.09.2014 року; здаточний акт № Н-18; митна декларація від 22.08.2014 року № 504020000/2014/003214; підтвердження про перетин кордону; здаточний акт № Н-50; інвойс від 10.09.2014 року № 51462/522338/СОМ/1; акт прийому-передачі товару від 29.08.2014 року; акт прийому-передачі товару від 29.08.2014 року; інвойс від 29.09.2014 року № 51462/522338/СОМ/2; акт прийому-передачі товару від 29.09.2014 року; акт прийому-передачі товару від 29.09.2014 року.

Допитані у судовому засіданні, в суді першої інстанції, у якості свідків ОСОБА_12, торгівельний представник позивача у Запорізькій області, ОСОБА_13 торгівельний представник відповідача у Херсонській області, підтвердили факт існування фінансово - господарських взаємовідносин між позивачем та ТОВ «Воздес», а також факт перевірки наявності в останнього всіх необхідних документів для здійснення поставки пшениці. ОСОБА_13 також зазначив про те, що він особисто спілкувався з директором ТОВ «Воздес» ОСОБА_14

Відповідачем доказів, які б спростовували пояснення позивача та наданні ним докази суду не надано. Зокрема, відповідачем не надано доказів того, що ТОВ «Воздес» не відобразило у своїй податковій звітності операції з позивачем, а також, що ним не було сплачено податок на додану вартість з вказаних операцій. Відтак, відповідачем не спростовано доводів позивача та доказів, наявних у матеріалах справи, які доводять реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами ТОВ «Воздес».

Згідно із частиною четвертою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Відтак, посилання відповідача на матеріали кримінального провадження № 0000854 від 27.11.2014 року, а саме, постанови від 09.02.2015 року та від 23.03.2015 року про призначення документальної позапланової перевірки старшого слідчого СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області підполковника міліції ОСОБА_15 та матеріали отримані листом №8/ек- від 08.04.2015 року від старшого слідчого СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області підполковника міліції ОСОБА_15 : постанову від 05.03.2015 року про призначення перевірки TOB «Воздес» (код за ), повідомлення № 22643 від 16.12.2014 року про відсутність юридичної особи (TOB «Воздес») за місцезнаходженням, протокол допиту свідка від 29.11.2014 року, копію паспорту ОСОБА_14, постанову від 29.11.2014 року про відібрання зразків для проведення експертизи, протокол від 29.11.2014 року отримання зразків для експертизи, висновок експерта №62/04-11 від 06.04.2015 року, протокол від 24.12.2014 року тимчасового доступу до речей і документів та інші матеріали, судом приймається критично, оскільки вказані в постанові відомості та обставини, встановлені в ході досудового слідства, повинні бути підтверджені виключно судовим рішенням, винесеним в порядку Кримінального процесуального кодексу України з перевіркою і підтвердженням їх відповідності фактам та вимогам процесуального законодавства, однак такого рішення суду надано не було.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи мас індивідуальних характер, тому Позивач не може нести відповідальності за можливі протиправні дії інших юридичних осіб, оскільки вони перебувають поза межами його впливу.

З огляду на викладене, поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням контрагентами контрагента правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами його контрагента податкових зобов'язань.

Вказана правова позиція викладена в ухвалі ВАС України від 26.09.2012 року у справі № К/9991/5398/12 та інших.

Відповідно обов'язкових до застосування, в силу приписів ст. 244-2 КАС України, правових висновків Верховного Суду України, викладених в постановах від 31.01.2011 у справі № 21-47а10. від 09.09.2008 у справі № 21-500во08, від 01.06.2010 у справі № 21-573во10 чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту.

Наведена правова позиція Верховного Суду України узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Булвес» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03. рішення від 22.01.2009) Суд зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

В свою чергу, реальність господарської операції визначається фактом руху активів та зміною стану зобов'язань суб'єкта господарювання, а не повноваженнями осіб із складання первинних документів, що засвідчують здійснення господарської операції.

Аналогічна правова позиція викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03 листопада 2015 року № К/800/33480/15.

В свою чергу в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо узгоджених дій Позивача з його контрагентом , які б вказували на вчинення умисного порушення податкового законодавства, так само як і відсутні докази того, що Позивач міг знати про порушення, які вчиняються його контрагентом.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження оскаржувана постанова прийнята судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, не враховано всі обставини справи, тому існують підстави для задоволення апеляційної скарги.

Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. 160, 195, 196,198, 200, 205, 207, 254, 265 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст ухвали виготовлений 21 грудня 2016 року)

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.