Справа № 352/1594/16-а
Суддя: Хоминець М. М.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 352/1594/16-а
Провадження № 2-а/352/99/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Пилипів М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Тисменицької РДА Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій, -

в с т а н о в и в:

Позивач 03.11.2016 р. звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій.

Свій позов обґрунтовував тим, що він має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 02.06.2015 р. Відповідно до ст.12 Закону України ''Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту'' йому належить право на отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Вказана норма була змінена згідно Закону України від 28.12.2007 р. "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України'' та визначено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Ця зміна, яка обмежувала виплату допомоги, визнана неконституційною Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 р. № 10рп/ 2008. Таким чином, з 22.05.2008 р. відновлена дія ч.5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції від 25.12.1998 р., згідно якої розмір допомоги становить п'ять мінімальних пенсій за віком. Водночас постановою КМУ від 02.03.2016 р. № 141 встановлено, що у 2016 р. виплата разової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 грн., саме таку суму допомоги йому виплачено замість 5650 грн., виходячи з мінімальної пенсії у 1130 грн., недоплата склала 4730 грн. На час виплати йому допомоги у 2016 р. одночасно діяли Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-ХП і постанова КМУ № 141, тому підлягав застосуванню Закон № 3551-ХП, який має вищу юридичну силу. Саме така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України у справі № 21-6508а15 від 10.02.2016 р. Просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому ст.12 ЗУ ''Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту'' та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня у розмірі, встановленому ст.12 ЗУ ''Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту'' у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 ЗУ ''Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування'', з урахуванням проведеної виплати.

Позивач у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, у письмовому запереченні посилався на необгрунтованість заявлених позивачем вимог, оскільки виплата допомоги позивачу проведена у розмірі 920 грн., визначеному постановою КМУ від 02.03.2016 р. № 141. З 01.01.2015 р. набрав чинності Закон України від 28.12.2014 р. № 79-VШ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбеюджетних відносин", яким внесені доповнення до розд.VІ Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України від 28.07.2010 р., а саме п.26 встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 р. № 3-рп/2012 надано тлумачення, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема принципом законності, який передбачає застосування судами законів України та нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі та на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Просив у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо захисту порушеного права на отримання разової грошової допомоги як учаснику бойових дій відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 від 02.06.2015 р. (а.с.6), якому відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідач щорічно до 5 травня повинен виплачувати разову грошову допомогу у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Вказана норма закону була змінена відповідно до пп.1"б" п.20 розділу П Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. визнані неконституційними положення пп.1"б" п.20 розділу П Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Таким чином, з 22.05.2008 р. відновлена дія ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII у редакції від 25.12.1998 р., згідно якої розмір допомоги становить п'ять мінімальних пенсій за віком.

Згідно вимог ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Тобто, разова щорічна грошова допомога до 5 травня для учасників бойових дій є формою соціального забезпечення громадян. Фактично ця допомога є формою реалізації конституційного права громадян, які є учасниками, ветеранами чи інвалідами війни на соціальний захист.

Відповідно до Закону України ''Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати'' розміри державних соціальних гарантій, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Статтею 7 Закону України ''Про державний бюджет України на 2016 рік'' з 01 травня 2016 р. встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, у розмірі 1130 грн.

Отже, виходячи з даного розміру, позивач мав би отримати допомогу у розмірі 5650 грн., а отримав лише 920 грн., недоплата складає 4730 грн.

Судом встановлено, що на час виникнення спірних відносин діяла редакція частини п'ятої статті 12 Закону № 3551-XII, згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Водночас Кабінет Міністрів України у постанові № 141 від 02.03.2016 р. визначив, що у 2016 р. виплата щорічної разової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій проводиться у розмірі 920 грн.

Відповідно до п.26 розд.VІ Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України від 28.07.2010 р. (у редакції ЗУ № 79-VШ від 28.12.2014 р.) встановлено, що норми і положення статей 12-16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Отже, на час виплати позивачеві у квітні 2016 р. щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон № 3551-XII і постанова КМУ № 141.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України.

Керуючись принципом законності та виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 КАС загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2016 році слід застосовувати не постанову № 141, а Закон № 3551-XII, який має вищу юридичну силу.

Саме до цього зводиться правова позиція, яка висловлена у постанові Верховного Суду України від 10.02.2016 р. у справі № 21-6508а15. У відповідності з вимогами ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та застосовує принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини.

Так, згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, а стаття 64 Конституції встановлює, що конституційні права і свободи людини та громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Аналогічно за нормою ст.22 Основного Закону конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Також, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою ст.46 Конституції України передбачено, що право на соціальний захист гарантується, у тому числі, загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату грошової допомоги учасникам бойових дій - ветеранам війни це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватись вказана пільга. У своєму рішенні «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини, зазначив, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Позивач, являючись учасником бойових дій, який наділений державою певним правовим статусом, має право на певний вид соціального захисту, зокрема право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. У такий спосіб держава взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є, зокрема, учасниками бойових дій.

Керуючись принципом верховенства права, враховуючи, що Закон України ''Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту'', як спеціальний закон щодо громадян з таким статусом (діюча редакція статті 12), передбачає розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у п'ять мінімальних пенсій за віком, з урахуванням того, що учасники бойових дій, які набули такого статусу після участі в АТО, не повинні бути, на переконання суду, обмежені у розмірі вказаної допомоги, яка є формою їх соціального забезпечення, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 8, 19, 22, 46, 58, 64 Конституції України, ст.12 Закону України ''Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту'', ст.7 Закону України ''Про державний бюджет України на 2016 рік'', керуючись ст.ст. 159-163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність управління соціального захисту населення Тисменицької РДА Івано-Франківської області щодо перерахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому ст.12 Закону України ''Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту''.

Зобов'язати управління соціального захисту населення Тисменицької РДА Івано-Франківської області здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік у розмірі, встановленому ст.12 Закону України ''Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту'', а саме у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеному ст.7 Закону України ''Про державний бюджет України на 2016 рік'', з урахуванням виплаченої суми.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуюча М.М.Хоминець

Постанова у повному обсязі виготовлена 19 грудня 2016 року.