Справа № 813/3938/16
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

14 грудня 2016 року № 813/3938/16
Львівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий-суддя Кедик М.В.
секретар судового засідання Харів М.Ю.,
представник позивача ОСОБА_2,
представник відповідача-1 ОСОБА_3,
представник відповідача-2 не прибув,
розглянув у судовому засіданні клопотання представника відповідача-1 про залишення адміністративного позову без розгляду в частині позовних вимог про скасування рішення атестаційної комісії № 11 від 20.09.2016 оформлене протоколом від 20.09.2016 № 15.00036094.0091260 у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, атестаційної комісії № 11 Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними і скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1І.) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, атестаційної комісії № 11 Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дій Головного управління Національної поліції у Львівській області та атестаційної комісії № 11 ГУ Національної поліції у Львівській області щодо проведення атестування позивача;
- визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) атестаційної комісії від 20.09.2016 щодо невідповідності позивача займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність;
- визнати протиправним та скасувати наказ від 21.10.2016 № 311 о/с в.о. Головного управління Національної поліції у Львівській області в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону;
- поновити ОСОБА_1 на посаді сержанта поліції, поліцейського Залізничного відділу поліції ГУНП;
- стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 22.10.2016 по день винесення судом рішення у справі без урахування обовязкових податків та зборів.
Представник відповідача-1 подав клопотання, у якому просить позовну заяву залишити без розгляду в частині позовних вимог про скасування рішення атестаційної комісії № 11 від 20.09.2016 оформлене протоколом від 20.09.2016 № 15.00036094.0091260 у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування зазначеного клопотання, представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду, встановлений ст. 99 КАС України, а також не надав доказів поважності причин пропуску такого строку. Стверджує, що позивач ознайомлений із результатами атестування 07.10.2016, про що свідчить проставлений ним особистий підпис у графі прізвище та підпис поліцейського що атестується. Таким чином, останнім днем звернення до суду було 07.11.2016, однак, із позовною заявою позивач звернувся 09.11.2016, тобто з пропущенням місячного строку.
Позивач, представник позивача у судовому засіданні щодо клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог - заперечили, просили суд відмовити в задоволенні такого.
Суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з такого.
Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.
Згідно з ст. 8 КАС України, адміністративний суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.
Отже, як свідчить позиція Європейського Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.
Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).
Отже, суд враховує практику Європейського Суду, спрямовану на ефективний доступ особи до суду для захисту її порушеного права та дійшов висновку про те, що в задоволенні клопотання представника відповідача-1 про залишення адміністративного позову без розгляду у зв'язку із пропуском строку звернення до суду необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 99, 100, 158-160, 165, 167 КАС України, суд -
У задоволенні клопотання представника Головного управління Національної поліції у Львівській області - відмовити.
Ухвала набирає законної сили негайно після постановлення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя Кедик М.В.

Ухвала у повному обсязі складена 20.12.2016.