Справа № 826/20700/13-а
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 грудня 2016 року № 826/20700/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомІнспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області
доОСОБА_1
прозобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

15.08.2013 р. до Херсонського окружного адміністративного суду звернулась Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області (надалі - Позивач) з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі - Відповідач/ОСОБА_1), в якому просить суд постановити рішення про знесення житлового будинку розміром 7,5 м2 х 15,5 м2, який знаходиться по АДРЕСА_1.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 16.08.2013 р. провадження по справі №821/3128/13-а було відкрито. Однак 02.10.2013 р. ухвалою суду матеріали вказаної справи за даним позовом передано за територіальною підсудністю на розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.10.2013 р. справа №810/5698/13-а за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити певні дії була прийнята до провадження, однак ухвалою суду від 29.10.2013 р. справу передано за територіальною підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.12.2013 р. провадження по справі було відкрито та призначено справу до судового розгляду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2014 року у справі №826/20700/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року, позовні вимоги задоволено.

При ухваленні рішень суди першої та апеляційної інстанцій виходили з доведеності позивачем своїх вимог, оскільки ОСОБА_1 у визначеному законом порядку не було отримано дозволу Державної архітектурно-будівельної інспекції України або територіальних органів на будівництво об'єкта містобудування на початок виконання будівельних робіт, а також комплексного висновку та проекту рішення про дозвіл на будівництво.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 липня 2015 року вищезазначені судові рішення скасовано, справу передано на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Вищезазначена ухвала суду касаційної інстанції містить вказівки про необхідність дослідження: чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкта та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

В судовому засіданні суд за згодою сторін ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

10.06.2013 р. Прокуратура Калачанського району Херсонської області листом №97-1299вих-13 просила Позивача провести перевірку, щодо додержання фізичними та юридичними особами вимог чинного законодавства при забудові земель, в тому числі і щодо житлового будинку, який знаходиться на земельній ділянці наданій у власність згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 18.06.2008 р. гр. ОСОБА_1, АДРЕСА_1.

Пунктом 8 Порядку №553 передбачено, що за результатами перевірки суб'єкта господарювання, який провадить господарську діяльність, пов'язану з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності, складається відповідний акт у двох примірниках. Крім того, в п.16 Порядку №553 передбачено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком

18.06.2013 р. за результатами проведеної перевірки головним державним інспектором Позивача було складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, в якому зафіксовано, що «за адресою АДРЕСА_1 проведені будівельні роботи по будівництву житлового будинку розміром приблизно 7,5м х 15,5 м. На час перевірки будівельні роботи не проводилися, забудовник або його уповноважена особа відсутні. Дозвіл на будівництво не видавався, замовник з цього питання до сільської ради не звертався. В Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області повідомлення щодо проведення будівельних робіт ОСОБА_1 не зареєстровано, що є порушенням п.1 ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".»

18.06.2013 р. позивачем було складено Протокол про адміністративне правопорушення щодо відповідача. Додатково, 18.06.2013 р. позивачем винесено Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил в якому вимагалось привести у відповідність до вимог чинного містобудівного законодавства у термін до 28.06.2013 р., у разі не оформлення житлового буднику відповідно до вимог законодавства України здійснити демонтаж зазначеного об'єкту.

Під час попереднього розгляду справи представник відповідача зазначив, що вимоги припису не виконані, оскільки відповідачем не отримано Постанову про адміністративне правопорушення та Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 18.06.2013 р.

З припису про усунення вимог законодавства від 18.06.2013р. вбачається, що даним приписом від відповідача вимагається «привести у відповідність до вимог чинного містобудівного законодавства в термін до 28.06.2013р.». Судом вбачається, що зазначений припис не містить посилання на порушення з боку відповідача будь - яких будівельних норм, не містить таких визначень і акт від 18.06.2013р.

Суд вважає, що вимоги про знесення будинку є такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: 1) безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) видавати обов'язкові для виконання приписи щодо:

а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт;

4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації;

41) проводити перевірку відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що використовуються під час будівництва об'єктів, вимогам державних стандартів, норм і правил згідно із законодавством;

5) здійснювати контроль за додержанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів містобудування та архітектури;

6) залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій, які пройшли у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, державну атестацію в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архітектури;

7) одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

8) вимагати у випадках, визначених законодавством, вибіркового розкриття окремих конструктивних елементів будинків і споруд, проведення зйомки і замірів, додаткових лабораторних та інших випробувань будівельних матеріалів, виробів і конструкцій;

9) забороняти за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію;

10) здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням аудіо- та відеотехніки.

Отже, позивач наділений повноваженнями щодо проведення перевірки відповідності виконання робіт, які виконувалися позивачем, вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до частини 1 статті 38 вищезазначеного Закону передбачає, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

Суд доходить висновків, що вищезазначеною правовою нормою підставою для видання такого припису є відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотне порушення будівельних норм.

Натомість, акт перевірки від 18.06.2013р. не містить жодної інформації щодо порушення відповідачем вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, такої інформації позивачем під час розгляду справи також не надано.

Відповідно до частини 4 статті 376 Цивільного кодексу України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Частиною сьомою вказаної правової норми визначено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Норми Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та інших законів України не містять визначення права позивача на звернення до суду з позовом про зобов'язання знести об'єкт самочинного будівництва.

Суд доходить висновків, що така вимога з боку позивача може бути заявлена тільки у зв'язку з порушенням будівельних правил та норм, оскільки контроль за дотриманням саме цих норм покладено на позивача.

При цьому судом вбачається, що позивача не наділено повноваженнями щодо контролю за використанням земель чи захистом прав фізичних осіб у сфері цивільних правовідносин. Такі функції покладено на осіб, які виконують повноваження щодо розпорядження земельними ділянками та контролю за їх використанням. Передумовою для реалізації таких функції є будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці, а підставою для звернення з позовом - наявність прав щодо земельної ділянки чи функцій з її охорони.

Натомість, для реалізації функцій позивача щодо відповідача необхідною передумовою є порушення саме будівельних правил та норм. Саме порушенням цих норм має обґрунтовуватися вимога про усунення таких порушень. Оскільки жодних доказів порушення відповідачем будівельних правил та норм позивачем не доведено позов задоволенню не підлягає.

При цьому, судом не приймаються посилання позивача на порушення відповідачем норм Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" щодо отримання відповідних документів перед початком будівництва, оскільки норми даного Закону не є будівельними нормами, а за їх порушення передбачено відповідальність.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення містобудівної діяльності" суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем припису про усунення порушень, що є передумовою для висунення будь - яких вимог до відповідача.

З огляду на викладене суд дійшов висновків про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86, 158-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук