Справа № 820/5586/16
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 р.Справа № 820/5586/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

представника позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2016р. по справі № 820/5586/16

за позовом ОСОБА_2

до секретаря судового засідання Вищого адміністративного суду України ОСОБА_3

про визнання протиправною бездіяльності та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2, позивачка) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до секретаря судового засідання Вищого адміністративного суду України ОСОБА_3, в якому просила:

- визнати протиправними бездіяльність відповідача у невиконанні ухвали ВАС України від 05.03.2015 р. щодо її повідомлення про дату, час і місце розгляду заяви про роз'яснення судового рішення; своїх посадових обов'язків під час проведення 19.03.2015 р. судового засідання ВАС України по розгляду її заяви про роз'яснення судового рішення, визначених ст.ст.63 ч. 1 п.п.1-4 КАС та п.п.2.1 і 2.2 своєї посадової інструкції, а саме: здійснення судових повідомлень; перевірка наявності та з'ясування причин відсутності осіб, яких було викликано до суду, доповідь про це головуючому; доповідь судові, чи вручено судові повідомлення тим, хто не прибув; забезпечення контролю за повним фіксуванням судового засідання технічними засобами; ведення журналу судового засідання; зобов'язання при виконанні своїх службових обов'язків не допускати порушень прав громадянина;

- постановити окрему ухвалу про можливу наявність в діях відповідача ознак посадових злочинів, передбачених ст.ст.364 ч. 1, 367 ч.І та 382 ч.2 КК України, яку направити Генеральному Прокурору України для проведення перевірки та прийняття рішення згідно КПК України;

- стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування за завдану моральну шкоду 250000 грн. та витрати, з урахуванням інфляції, понесені під час досудового намагання притягнути відповідача до дисциплінарної відповідальності, витребування з ВАС України необхідних документів, з'ясування підсудності розгляду позову та судового розгляду справи.

Харківський окружний адміністративний суд ухвалою від 17.10.2016 року на підставі пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України відмовив у відкритті провадження, оскільки заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі та постановити окрему ухвалу з приводу порушення суддею Харківського окружного адміністративного суду Тітовим О.М. процесуальних вимог, положень та приписів ст.ст. 5 ч.ч. 1 і 2, 7 ч.1 п. 4, 9 ч.1 а.1 і п.2, 11 ч.4, 109 ч.6, 159 та 165 ч.1 п.3 КАС України, яке призвело до неправомірної відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, незаконним позбавленням у доступі до правосуддя, у зв'язку з чим позивач має намір скаржитися з приводу неправомірної поведінки вказаного судді до Вищої ради правосуддя (повноваження якої до її формування в теперішній час виконує Вища рада юстиції).

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі та постановити окрему ухвалу з приводу порушення суддею Харківського окружного адміністративного суду Тітовим О.М. процесуальних вимог, положень та приписів ст.ст. 5 ч.ч. 1 і 2, 7 ч.1 п. 4, 9 ч.1 а.1 і п.2, 11 ч.4, 109 ч.6, 159 та 165 ч.1 п.3 КАС України.

У судове засідання суду апеляційної інстанції відповідач не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином.

Неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки, переглянувши в межах апеляційної скарги ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України ( надалі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи із загального розуміння правового спору, публічно-правовий спір - це відносини, які виникають внаслідок реального або уявного порушення прав, свобод та інтересів учасників публічно-правових відносин.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України).

Отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Під час розгляду справи встановлено, що позивачка оскаржує бездіяльність секретаря судового засідання Вищого адміністративного суду України ОСОБА_3, яка, на думку позивачки, полягає у невиконанні ухвали ВАС України від 05.03.2015 р. щодо її повідомлення про дату, час і місце розгляду заяви про роз'яснення судового рішення; своїх посадових обов'язків під час проведення 19.03.2015 р. судового засідання ВАС України по розгляду її заяви про роз'яснення судового рішення, визначених ст.ст.63 ч. 1 п.п.1-4 КАС та п.п.2.1 і 2.2 своєї посадової інструкції, а саме: здійснення судових повідомлень; перевірка наявності та з'ясування причин відсутності осіб, яких було викликано до суду, доповідь про це головуючому; доповідь судові, чи вручено судові повідомлення тим, хто не прибув; забезпечення контролю за повним фіксуванням судового засідання технічними засобами; ведення журналу судового засідання; зобов'язання при виконанні своїх службових обов'язків не допускати порушень прав громадянина.

Статтею 63 КАС України визначено, що секретар судового засідання: 1) здійснює судові виклики і повідомлення; 2) перевіряє наявність та з'ясовує причини відсутності осіб, яких було викликано до суду, і доповідає про це головуючому; 3) забезпечує контроль за повним фіксуванням судового засідання технічними засобами; 4) веде журнал судового засідання; 5) оформляє матеріали адміністративної справи; 6) виконує інші доручення головуючого у справі.

Таким чином, секретар судового засідання - це працівник суду, на якого покладається організаційне забезпечення судового процесу.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 33 КАС України, судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями. Повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі, з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Згідно з ч. 1, ч.2 ст 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду.

За приписами ч.1, ч.3 ст. 42 КАС України, одночасно із технічним записом судового засідання секретарем судового засідання ведеться журнал судового засідання. Журнал судового засідання ведеться секретарем судового засідання та підписується ним невідкладно після судового засідання і приєднується до справи.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 43 КАС України особи, які беруть участь у справі, мають право ознайомитися із технічним записом і журналом судового засідання та протягом семи днів з дня проголошення рішення у справі подати до суду письмові зауваження щодо їхньої неповноти або неправильності. Головуючий розглядає зауваження щодо технічного запису і журналу судового засідання, про що постановляє відповідну ухвалу.

Отже, що секретар судового засідання не є самостійною процесуальною особою і виконує всі процесуальні дії за рішенням колегії, що розглядає справу, або судді-доповідача при підготовці справи до розгляду.

Таким чином, враховуючи визначений статтею 63 КАС України процесуальний статус секретаря судового засідання, останній не є суб`єктом владних повноважень у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, оскільки виконує виключно процесуальні функції, пов`язані з відправленням судом правосуддя, та не має жодних владних управлінських функцій.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що секретар судового засідання не є суб'єктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції і не може бути відповідачем у справі про оскарження його дій чи бездіяльності, вчинені під час організаційного забезпечення судового процесу.

Доводи апелянта про те, що відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції достатнім чином не мотивував свого рішення та не роз'яснив позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи, колегія суддів вважає необгрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів зазначає, що дотримання порядку належного повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи може перевірятися тільки судом вищої інстанції в межах передбаченого законом процесуального контролю.

Відповідно до частини другої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Тобто при оскарженні рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень особа має право також заявити і вимоги про відшкодування шкоди, завданої цим рішенням.

Вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди є похідними від першої вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача.

Враховуючи, що предмет заявленого спору не відноситься до компетенції адміністративних судів, тому вимога про стягнення моральної шкоди також не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Щодо вимоги ОСОБА_2 про постановлення окремої ухвали відносно судді Харківського окружного адміністративного суду Тітова О.М. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 208 КАС України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 166 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Згідно з ч. 1 ст. 166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

З огляду на положення статті 166 КАС України та обставини справи підстав для постановлення окремої ухвали суд не вбачає.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції винесено законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв'язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2016р. по справі № 820/5586/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 21.12.2016 р.