Справа № 815/1256/16
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 р.м. ОдесаСправа № 815/1256/16

Категорія: 12.3Головуючий в 1 інстанції: Гусев О.Г.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції в Одеській області № 13, Апеляційної атестаційної комісії Південного регіону № 1 про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування висновку і рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2, за результатом якого (з урахуванням уточненого адміністративного позову), позивач просив: визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо визнання позивача - начальника відділення слідчого відділу Приморського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області капітана поліції ОСОБА_2 - поліцейським, що підлягає атестуванню на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 29 січня 2016 року № 133 «Про організацію проведення атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Одеській області»; визнати протиправним проведення Головним управлінням Національної поліції в Одеській області атестації позивача на підставі наведеного наказу; визнати протиправним та скасувати висновок Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції в Одеській області № 13 від 24.02.2016 року щодо позивача, визначений п.п. 4 п. 15 Розділу IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року № 1465: « 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність»; визнати протиправним та скасувати рішення апеляційної атестаційної комісії південного регіону Національної поліції № 1 - про відхилення скарги ОСОБА_2 на висновок Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції в Одеській області № 13 від 24.02.2016 року, про визнання позивача таким, що « 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність».

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року вказаний позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідач - Головне управління Національної поліції в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям по справі нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог, наголошуючи на порушенні судом першої інстанції, зокрема, норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з квітня 2010 року проходив службу в органах внутрішніх справ.

З 07.11.2015 року, на підставі заяви позивача, відповідно до пунктів 9 та 12 Розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», позивача призначено начальником відділення слідчого відділу Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в області, присвоївши йому спеціальне звання капітан поліції, що підтверджено наказом ГУНП в Одеській області № 95 о/с від 07.11.2015 року.

Також, судом першої інстанції встановлено, що 23 листопада 2015 року Національною поліцією України видано наказ № 102 «Про організацію заходів з тестування особового складу Національної поліції України».

Зазначеним наказом Національної поліції України наказано керівникам структурних підрозділів Національної поліції України: забезпечити реєстрацію всіх без винятку осіб, які виявили бажання пройти атестування у єдиній централізованій відомчій телекомунікаційній мережі (ЄЦВТМ) за адресою: http//10.0.1.105/attestat/form.php у період з 24 до 26 листопада 2015 року; проінформувати особовий склад про те, що особи, які не зареєстровані у ЄЦВТМ, не будуть допущені до участі в атестуванні та не зможуть продовжити службу в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 29.01.2016 року № 133 з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри, можливості вирішення питання щодо призначення на вищу посаду, переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, відповідно до ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України від 17.11.2015 року № 1465, було призначено проведення атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Одеській області та підпорядкованих йому підрозділів, починаючи з 19.02.2016 року.

Відповідно до п. 3, п. 5 наказу ГУНП в Одеській області № 133, наказано: ВК (ОСОБА_2.) довести до поліцейських інформацію про проведення атестування шляхом розміщення на офіційному веб-сайті ГУНП інформації про час та місце проведення атестування (п. 3); керівникам структурних підрозділів скласти списки поліцейських, які підлягають атестуванню (п. 5).

Пунктом 2 цього ж наказу утворено атестаційні комісії ГУНП № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 10.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області № 285 від 18.02.2016 року затверджений персональний склад атестаційних комісій, у тому числі № 13.

24.02.2016 року Атестаційною комісією № 13 ГУНП в Одеській області була проведена атестація позивача, за результатами якої було прийняте рішення, яке міститься в протоколі ОП№15.00003756.0027030, в якому в розділі VI «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» зазначено: « 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність».

Позивач подав до Апеляційної атестаційної комісії Південного регіону скаргу на висновок Атестаційної комісії № 13 ГУНП в Одеській області, в якій просив його скасувати.

Згідно з протоколом від 03.03.2016 року засідання Апеляційної атестаційної комісії членами комісії відхилено скаргу позивача.

Не погоджуючись із такими діями та рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з яких виходив останній задовольняючи заявлені вимоги, з огляду на викладене.

02.07.2015 року прийнято Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VІІІ, який, згідно з його преамбулою, визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно з пунктом 1 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закон № 580-VІІІ набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування; 2) ч. 7 ст. 15 та ч. 5 ст. 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

Закон опублікований 06.08.2015 року та набрав чинності 07.11.2015 року.

Згідно з пунктом 9 розділу ХІ вказаного Закону працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до пункту 12 працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції відповідно до схеми співвідношення спеціальних звань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, позивач скористався таким правом та 07.11.2015 року був призначений на посаду начальника відділення слідчого відділу Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в області з присвоєнням йому спеціального звання «капітан поліції».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що тим самим Головне управління Національної поліції в Одеській області визнало позивача таким, що відповідає вимогам до поліцейських, визначеним Законом України «Про Національну поліцію».

Статтею 59 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

Згідно з приписами статті 58 Закону України «Про Національну поліцію» призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Таким чином, оскільки позивач прийнятий на службу до поліції на умовах, визначених пунктом 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», шляхом видання наказу про призначення за його згодою, він вважається відповідно до статті 58 цього Закону призначеним безстроково.

З аналізу пункту 9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» вбачається, що вказана норма не визначає будь-якого окремого порядку прийняття на службу в поліцію, а визначає порядок прийняття на службу в поліцію осіб, які проходили службу в органах міліції, у зв'язку з ліквідацією цих органів - суб'єктів публічного права та утворення органів поліції.

Законом України «Про національну поліцію» також визначені мета та підстави атестування поліцейських.

Відповідно до частини 1 статті 57 цього Закону атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Наведені у частині 2 статті 57 Закону підстави для проведення атестації є вичерпними.

Зі змісту наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області № 133 від 29.01.2016 року вбачається, що він не містить посилань на підстави для атестування позивача, встановлених частиною 2 статті 57 Закону України «Про національну поліцію».

Наказ містить посилання лише на мету проведення атестації, яка визначена в частині 1 статті 57 Закону України «Про національну поліцію». На цю мету проведення атестування посилався і апелянт у судовому засіданні, обґрунтовуючи правомірність проведення атестації позивача на підставі зазначеного наказу.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визначив таке обґрунтування безпідставним, оскільки мета проведення атестації та підстави для її проведення не є тотожними поняттями, оскільки мета це те, що необхідно досягнути проведенням атестування поліцейського, а підстава - це причина, достатній привід для її проведення.

Безпідставним є посилання відповідача щодо правомірності проведення атестації позивача на підставі наказу № 133 від 29.01.2016 року на те, що з'ясування під час проведення атестування рівня професійних якостей, мотивації, що спонукає до поведінки на досягнення цілей у службі мало основним завданням визначення відповідності особи, як колишнього працівника органів внутрішніх справ оновленим вимогам суспільства до професії поліцейського, оскільки вимоги до поліцейського визначені самим Законом України «Про національну поліцію», а проведення атестування поліцейських (як колишніх працівників органів внутрішніх справ так і тих, які вперше прийняті на службу безпосередньо в органи поліції) можливо при наявності на це встановлених Законом підстав.

Колегія суддів зазначає, що кожна з трьох підстав для проведення атестування, встановлених частиною 2 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», повинна бути пов'язана з певними передумовами в залежності від самої підстави проведення цього атестування, зокрема, атестування яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби.

Відповідно такі підстави повинні бути визначені відносно конкретного поліцейського.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, жодної з трьох підстав для проведення атестування позивача не існувало. Позивач не претендував на призначення на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу, що встановлено пунктом 1 частини 2 статті 57 Закону України «Про національну поліцію України».

Щодо наявності підстав встановлених пунктом 2 та пунктом 3 частини 2 цієї статті (для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність), представник відповідача не зазначив жодних обставин та не надав жодних належних і допустимих доказів щодо їх наявності для атестування позивача, тобто наявності відповідних передумов для призначення атестації з цих підстав (неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби).

Також, безпідставними є посилання апелянта на наявність у начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області права на призначення атестації працівників поліції, йому підпорядкованих, яке передбачено частиною 4 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», як на достатню підставу для проведення атестації. Таке право керівника не є абсолютним і таким, яке може реалізовуватись ним на власний розсуд. Його реалізація можлива лише у системному зв'язку з іншими вимогами статті 57 Закону України «Про національну поліцію» щодо мети та підстав для проведення атестування і лише за їх наявності у сукупності.

Крім того, колегія суддів зазначає, що апелянтом жодним чином не спростовані встановлені судом першої інстанції обставини, що пунктом 2 наказу ГУНП в Одеській області від 29.01.2016 року № 133 утворено атестаційні комісії ГУНП № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 10. Доказів щодо утворення атестаційної комісії ГУНП № 13 до суду не надано.

Також, в порушення п.п. 2 п. 2 Розділу ІІ Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських від 17.11.2015 року № 1465 (далі - Інструкція №1465) до суду відповідачами не надано належних доказів щодо погодження із Національною поліцією України персонального складу атестаційної комісії № 13 ГУНП в Одеській області.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що згідно з пунктом 11 розділу IV наведеної Інструкції № 1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Тому, саме атестаційний лист є основним документом, який розглядається атестаційними комісіями.

Зазначене підтверджується також вимогами Інструкції щодо осіб, які складають вказані атестаційні листи та до їх змісту.

Пунктами 3 та 4 розділу IV Інструкції № 1465 визначено, що атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники. Безпосередній керівник складає атестаційний лист на підлеглого за умови спільної служби в одному підрозділі з ним не менше 3 місяців. Якщо на час складання атестаційного листа керівник не має тримісячного строку спільної служби з поліцейським, який атестується, то такий лист складається заступником керівника або прямим керівником, який має строк спільної служби понад 3 місяці.

При цьому за змістом пунктів 7-9 Розділу ІV Інструкції №1465 керівники, які складають атестаційний лист, зобов'язані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

В атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації.

Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Крім того, згідно з пунктом 10 Розділу ІV Інструкції № 1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

Пунктом 16 Розділу ІV Інструкції № 1465 визначено, що атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Згідно з пунктом 15 Розділу ІV Інструкції № 1465 атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Проте, у рішенні атестаційної комісії щодо атестації позивача відсутні обґрунтування та мотиви прийняття рішення щодо службової невідповідності позивача, не зазначено обставини, на підставі яких прийняте таке рішення, відсутнє посилання на будь-які фактичні обставини для такого висновку, а також докази в обґрунтування цих тверджень.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції помилково для надання належної оцінки висновкам атестаційної комісії не допитані в якості свідків члени цієї комісії, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, колегія суддів зазначає, що за правилами ч.ч. 1, 4 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно вимог п.п. 20, 21 Розділу ІV Інструкції № 1465 усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення.

У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу.

Відповідно до вимог п. 24 Розділу ІV Інструкції № 1465 за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

З наведеного вбачається, що за результатами атестування відповідний висновок/рішення атестаційної комісії відображається в протоколі засідання такої комісії та заноситься до атестаційного листа.

Саме вказані документи і повинні містити прийняте рішення за результатами проведеної атестації та обґрунтування/підстави для прийняття відображеного у них рішення відносно особи, що проходила атестування, та саме ці документи містять інформацію щодо предмету доказування у даній справі.

В свою чергу, за відсутності відповідних обґрунтувань висновку/рішення прийнятого атестаційною комісією щодо службової невідповідності атестуємої особи у наведених документах, обставини щодо правомірності такого висновку/рішення не можуть бути доведені показання свідків - членів атестаційної комісії.

Також, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено про те, що відповідно до атестаційного листка позивача, підписаного його керівником, позивач, службу в органах внутрішніх справ проходив з квітня 2010 року, в органах поліції працює з листопада 2015 року. За період служби в органах внутрішніх справ та в органах поліції зарекомендував себе з позитивного боку, відповідальним, дисциплінованим, професійно грамотним та досвідченим співробітником, вимогливим та принциповим керівником. Порушень дисципліни та законності не припускає тощо.

Атестаційний лист підписаний заступником начальника відділу поліції начальником СВ Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області. Висновок прямого керівника (розділ ІІ атестаційного листа), підписаний начальником Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області, «займаній посаді відповідає».

Матеріали справи не містять доказів притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності в поліції.

Також, згідно атестаційного листа позивача, за результатами тестування він отримав: 36/60 балів за тестування загальних навичок; 38/60 балів за професійне тестування.

Довідка результатів складання заліків з професійної підготовки свідчить, що позивач всі дисципліни (тактико-спеціальна підготовка, функціональна підготовка, вогнева, фізична підготовка) склав на задовільно.

Довідка про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», свідчить, що позивачем указані достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав).

Будь-яка інформація щодо ганебних вчинків позивача на службі чи в побуті, причетність до протиправної діяльності, корупції, невідповідність образу життя офіційним доходам та інше, в атестаційному листі та в інших матеріалів, які були зібрані на поліцейського, відсутні.

В рішенні атестаційної комісії не вказано, з яких підстав не взято до уваги відомості, зазначені в атестаційному листі позивача, та яким критеріям, визначеним пунктом 16 розділу IV (Порядок організації, підготовки, проведення атестування) Інструкції № 1465, не відповідає позивач.

За викладених обставин у їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність підстав для їх задоволення.

Що стосується доводів апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду із даним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

За правилами ч. 3 ст. 99 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За змістом ч. 3 ст. 99 КАС України строк звернення до суду, визначений ч. 3 ст. 99 цього Кодексу, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням вищевикладеного, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, враховуючи наведені положення ст. 99 КАС України, моментом початку перебігу строку звернення до суду з вимогою про визнання протиправними дій із включення особи до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, є дата ознайомлення такої особи із цим списком.

В свою чергу, перебіг строку звернення до суду з вимогою про скасування рішення (висновку) атестаційної комісії у разі, якщо поліцейський подав скаргу до апеляційної атестаційної комісії, потрібно відраховувати від дня, коли він був ознайомлений з рішенням апеляційної атестаційної комісії, прийнятим за результатами розгляду його скарги.

Аналогічна позиція викладена в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 року № 11 «Про судову практику оскарження рішень атестаційних комісій органів (закладів, установ) Національної поліції України про звільнення працівників поліції внаслідок непроходження ними атестації».

В поданій апеляційній скарзі, в обґрунтування підстав пропуску строку звернення позивачем із заявленим позовом, апелянт послався на те, що позивач проходив атестацію з лютого по 03.03.2016 року, з висновками атестаційної комісії ознайомився 19.02.2016 року, тому, на думку апелянта, саме з цієї дати позивачу було достеменно відомо про включення його посади до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, та про незаконні, на його думку, дії атестаційної комісії відносно нього, що визначені в п.п. 2, 3, 4, 5 заявленого ним позову. За таких обставин, апелянт вважає, що позивач 23.03.2016 року звернувся до суду з даним позовом із пропуском строку звернення до суду.

Водночас, колегія суддів зазначає, що наведені апелянтом обставини щодо дати ознайомлення позивача із висновками атестаційної комісії 19.02.2016 року не відповідають дійсності.

Так, за наданими самим відповідачем протоколом засідання атестаційної комісії від 24.02.2016 року та атестаційного листа, складеного відносно ОСОБА_2, атестація позивача проводилась 24.02.2016 року та атестаційною комісією прийнято рішення про невідповідність позивача займаній посаді 24.02.2016 року. Таким чином, раніше вказаної дати позивач не міг дізнатись про прийняте відносно нього атестаційною комісією рішення про його невідповідність займаній посаді. Фактично апелянт зазначає про те, що позивач дізнався про прийняте атестаційної комісії рішення раніше проведення самої атестації відносно позивача та раніше дати прийняття самого рішення атестаційної комісії за результатами проведення такої атестації.

Колегія суддів вказує, що за матеріалами справи чітко вбачається, що позивач ознайомився із висновком атестаційної комісії 29.02.2016 року, тобто протягом п'яти днів з моменту проведення відносно нього атестації, а тому звернувшись до суду з даним позовом 23.03.2016 року про визнання протиправним та скасування висновку атестаційної комісії, складеного за результатами такої атестації, позивач дотримав строк, визначений ст. 99 КАС України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що доходячи висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду із наведеними вимогами, апелянтом не враховано, що позивач скористався своїм правом на оскарження висновку атестаційної комісії до апеляційної комісії, а тому для нього строк звернення до суду із вимогами про скасування рішення (висновку) атестаційної комісії обраховуються від дня, коли він був ознайомлений з рішенням апеляційної атестаційної комісії, прийнятим за результатами розгляду його скарги.

Також, колегія суддів враховує, що апелянтом не надано жодного доказу ознайомлення позивача із списком поліцейських, які підлягають атестуванню, до якого був включений позивач, проте саме з цієї дати і пов'язується початок перебігу строку для звернення позивача із позовом про визнання протиправними дій із включення його до списку поліцейських, які підлягають атестуванню. Таким чином, враховуючи, що атестація відносно позивача була проведена 24.02.2016 року, тобто станом на цю дату позивачу було достеменно відомо про його включення до переліку осіб, що підлягають атестуванню, а з даним позовом він звернувся 23.03.2016 року, колегія суддів вважає, що також відсутні підстави для залишення без розгляду заявлених вимог позивача у наведеній частині.

Окрім того, враховуючи дату проведення атестації (24.02.2016 року) відносно позивача та дату звернення позивачем з цим позов (23.03.2016 року), відсутні підстави для залишення без розгляду вимог позивача про визнання протиправним проведення відповідачем атестації позивача, оскільки при зверненні із цими вимогами позивачем дотримані положення ст. 99 КАС України.

Посилання апелянта на те, що в даному випадку датою подачі позивачем даної позовної заяви в частині вимог п.п. 3, 4 є 09.09.2016 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки 09.09.2016 року позивачем був поданий адміністративний позов, яким, на виконання вимог ухвали суду першої інстанції про залишення його первинного позову без руху, було не доповнено позовні вимоги, а лише уточнено їх зміст та коло відповідачів, а тому за правилами ст. 108 КАС України позов позивачем вважається поданим у день первинного його подання до адміністративного суду - 23.03.2016 року.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини (у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року) виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух, а право на право на доступ до суду, закріплене у Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати зазначеній Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційних скарг їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції в Одеській області № 13, Апеляційної атестаційної комісії Південного регіону № 1 про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування висновку і рішення - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець

19 грудня 2016 р.