Справа № 266/3239/16-а
Суддя: Пантелєєв Д. Г.
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 266/3239/16-а
Провадження № 2-а/266/67/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2016 року м.Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., розглянувши в скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року позивач звернувся із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя (далі - УПФУ) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з 23 вересня 2009 року йому призначено довічне грошове утримання судді у відставці згідно п. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів». 08 серпня 2016 року він звернувся до УПФУ з заявою про проведення перерахунку довічного утримання судді в відставці. Рішенням від 10.08.2016 року відповідач відмовив йому в перерахунку, посилаючись на те, що його стаж на посаді судді становить менше 20 років. Позивач просить суд визнати незаконним рішення №1995 від 10.08.2016 року та скасувати його, зобов'язати УПФУ зробити перерахунок довічного утримання судді в відставці з 08 серпня 2016 року в зв'язку із збільшенням стажу роботи на посаді судді на п'ять років, зобов'язати відповідача надати звіт про виконання рішення суду, судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою від 29 серпня 2016 року по справі в порядку та строки, передбачені ст. 183-2 КАС України відкрито скорочене провадження, позовна заява з додатками надіслана відповідачу.

В строк, вказаний в ст. 183-2 КАС України, відповідач не надав свої заперечення проти позову, передчасно надавши клопотання про розгляд справи на загальних підставах. Ухвалою суду від 22 вересня 2016 року в задоволенні клопотання було відмовлено, роз'яснено відповідачу про порядок надання заперечень та клопотань, але на момент розгляду справи своїм процесуальним правом відповідач не скористався, тому справу розглянуто в скороченому провадженні на підставі наявних в справі матеріалів.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя та з 23 квітня 2009 року йому призначено довічне утримання судді у відставці (а. с. 9)

08 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ з заявою про перерахунок довічного утримання судді в відставці, надавши для цього довідку про заробітну плату працюючого на відповідній посаді судді від 14.07.2016 року.

Рішенням УПФУ від 10.08.2016 року №1995 було відмовлено в перерахунку довічного утримання судді в відставці на підставі того, що з 01.01.2011 року в зв'язку із набранням чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року втратила чинність ст. 43 Закону України «Про статус суддів», згідно якої ОСОБА_1 було призначено довічне утримання судді в відставці та на дату звернення за перерахунком питання врегульоване ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а оскільки стаж на посаді судді в позивача становить менше 20 років - він не має права на перерахунок довічного утримання судді в відставці (а. с. 15).

В частині 1 статті 126 Конституції України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених в ч. 1 ст.126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів урегульовані Законом України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 12 лютого 2015 року № 192-VIII.

Гарантії незалежності суддів закріплені, зокрема, у ч.4 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Відповідно до п. 4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-XII, чинного на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 72% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% заробітку, але не більше ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Виходячи з цієї норми, відповідачем було призначено та виплачується позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітної плати судді.

З 27 березня 2015 року набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону від 12 лютого 2015 рок № 192-VIII, ст. 141 ч. 3 якого викладена з зазначеній вище редакції ст.138 ч.3 без жодних змін та, крім того, доповнена новим абзацом такого змісту: «У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного законодавства», який в частині змін до ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» набрав чинності з 28 березня 2015 року, ч.3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» викладена в такій редакції, «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді».

Таким чином, зазначеними нормами закону закріплено принцип, згідно з яким розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці безпосередньо залежить від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, оскільки нараховується та виплачується в залежності від розміру грошового утримання такого судді. Ця залежність означає, що у разі зміни розміру грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді (в т.ч. і у зв'язку з збільшенням розміру мінімальної заробітної плати), в обов'язковому порядку підлягає перерахунку також і розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження його граничного розміру.

Конституційність цього принципу підтверджена Конституційним Судом України, який в рішенні № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року зазначив, що застосуванню підлягає ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

В рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, зазначено, що згідно зі ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні

змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав чи свобод. Ця гарантія закладена також у норму ч.6 ст.47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, чинного на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання, та ч.6 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в чинній на даний час редакції Закону від 12 лютого 2015 року № 192-VIII.

Отже, суд враховує, що відповідно до ст.22 Конституції України при прийняті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З цього випливає, що відмова в перерахунку судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання суттєво звужують зміст, об'єм статусу судді, рівень його соціального захисту, відповідно звужують гарантії незалежності суддів, оскільки суддя у відставці має право на перерахунок розміру його щомісячного довічного грошового утримання при збільшенні грошового забезпечення судді, працюючого на відповідній посаді.

Відповідно до ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» законом не тільки не встановлює заборони перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а навпаки - ставить його розмір в залежність від розміру грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ (в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу) судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Відповідно до пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05. 1994 року (який діяв на момент призначення довідного грошового утримання судді), до стажу державної служби включається час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Відповідно до пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05. 1994 року (який діяв на момент призначення довідного грошового утримання судді), документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. Скарги, пов'язані з визначенням стажу роботи державних службовців, розглядаються згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Як слід з військового квитка НУ № 3848415, виданого на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, останній проходив службу в лавах Радянської армії в період часу з 12.11. 1964 року по 24.11. 1967 року, що становить 3 роки 0 місяців 12 днів. (а.с. 11-12)

При прийнятті рішення про відмову в перерахунку пенсії, УПФУ не врахував періоду служби ОСОБА_1 в збройних силах СРСР в період з 12 листопада 1964 року по 24 листопада 1967 року, що становить 3 роки 0 місяців 12 днів, та з урахування якого загальний стаж на посаді судді становить 21 рік 9 місяців 5 днів.

В той же самий час, в позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилався на те, що в період часу з 05.07. 1973 року по 15.08. 1990 року він працював в ОВС, в тому числі два роки старшим слідчим. При цьому доводи позивача щодо роботи на посаді старшого слідчого в ОВС не підтверджені жодним письмовим доказом. Разом із тим, з листа ГУНП в Донецькій області за № 3435/12/02-2016 року від 01.12. 2016 року вбачається, що нормативні документи, які надходили до ГУМВС України в Донецькій області (особові справи, послужні списки) в період до серпня 2014 року залишилися на тимчасово окупованій території України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зарахування двох років роботи в ОВС на посаді старшого слідчого не підлягають задоволенню.

Виходячи з вищезазначеного суд приходить до висновку, що відмова УПФУ в перерахунку призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання порушує конституційні права позивача, як судді у відставці, тому відмова підлягає визнанню незаконною та необхідність у зобов'язанні відповідача здійснити перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді, з урахуванням збільшення стажу роботи на посаді судді.

Щодо часу, з якого позивач набув право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, суд зазначає на наступне.

Згідно статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Рішення Конституційного Суду України, яким було визнано неконституційними положення законів, які обмежували право суддів у відставці на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового забезпечення, було прийнято 08.06. 2016 року, суд при вирішенні даного спору дійшов висновку, що судді у відставці мають право на перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання, позовні вимоги підлягають задоволенню з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України - з 08.06.2016 року.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд вважає, що для виконання постанови необхідно зобов'язати відповідача надати до суду в строк до 16 січня 2017 року звіт про виконання постанови суду.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступив стороною у справі, або якщо стороною у справі виступила його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.17,18,104-106,183-2, 267 КАС України, на підставі ст.19,22,47,58,126 Конституції України, ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя №1995 від 10.08.2016 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя зробити перерахунок довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження з 08 червня 2016 року у зв'язку зі збільшенням стажу роботи на посаді судді понад 20 років та становить 21 рік 9 місяців 5 днів.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя надати до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області звіт про виконання постанови в строк до 16 січня 2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя в Донецькій області судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Пантелєєв Д. Г.