Справа № 334/1641/16-а
Суддя: Нікітенко Н. П.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 19.05.2016
Справа № 334/1641/16-а
Провадження № 2-а/334/123/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді -Нікітенко Н.П., при секретарі Вєтлугіній Г.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя адміністративний позов ОСОБА_1 до Запорізької митниці ДФС про скасування постанов в справах про порушення митних правил,

В с т а н о в и в :

Позивач звернувся до судуз адміністративним позовом до Запорізької митниці ДФС в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати постанови в справах про порушення митних правил винесені Запорізькою митницею ДФС за № 0317/11200/15 від 09.03.2016 р., № 0318/11200/15 від 09.03.2016 р., № 0319/11200/15 від 09.03.2016 р., № 0320/11200/15 від 09.03.2016 р., № 0321/11200/15 від 09.03.2016 р. і провадження по справам закрити.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач при розгляді справи про порушення митних правил, всупереч ст. 486 МК України, не врахував усі обставини проведеної перевірки, а також положення діючого законодавства, яким керувався суб'єкт господарювання як при митному оформленні товарів (інвестиції) так і в подальшому.

Посилання відповідача в оскаржуваних постановах на те, що у підприємства існує обов'язок здійснити реєстрацію інвестицій після митного оформлення товарів - не ґрунтується на нормах діючого законодавства.

Крім того, частина 2 статті 287 Митного кодексу України не містить положень щодо обов'язковості державної реєстрації іноземних інвестицій як умови наданні пільг та гарантій у вигляді звільнення від ввізного мита при імпорті.

Також, стаття 485 МК України, за якою притягнено до відповідальності позивача, не містить положень щодо відповідальності особи за не реєстрацію іноземної інвестиції.

Посилання відповідача на порушення позивачем порядку цільового використання обладнання як іноземної інвестиції, є необґрунтованим з огляду на те, що іноземна інвестиція у вигляді обладнання з часу митного оформлення - не відчужена і використовується підприємством у власній господарській діяльності.

Крім того, позивач вважає, що відповідачем, в порушення ст. 494 МК України, не визначено обставини митного правопорушення, а саме місце, час вчинення та чіткий вид порушення митних правил.

Відповідач необґрунтовано на правовідносини, які регулюються митним законодавством, розповсюджує інші правовідносини у сфері іноземного інвестування та норми Господарського законодавства.

Також позивач вважає, що оскаржувані постанови були винесені відповідачем з недотриманням положень митного законодавства в частині строків притягнення особи до відповідальності, тобто зі спливом шестимісячного строку.

На вказаних підставах, позивач вважає висновки Запорізької митниці необґрунтованими і не доведеними, а прийняті, як наслідок постанови в справах про порушення митних правил від 09.03.2016 року, протиправними та просить їх скасувати і провадження по справам закрити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позові та додаткових поясненнях, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував із тих підстав, що звільнення Запорізькою митницею ДФС товару від сплати ввізного мита під час митного оформлення не позбавляє обов'язку здійснити державну реєстрацію цієї іноземної інвестиції. Обов'язок з дотримання підприємством умов, які надають право користуватись пільгою, передбачено ст. 287 Митного кодексу України, продовжує існувати і після митного оформлення.

Як вважає відповідач, згідно з положеннями ч. 1 ст. 139, ч. 2 ст. 144 Господарського кодексу України, право на використання ТОВ «Агропроінвест 08» товару ( внесок до статутного фонду іноземним інвестором ) ввезеного на митну територію України та оформленого у митному відношенні за відповідними митними деклараціями у якості інвестиції, виникло і підприємства лише 14.12.2015р. - з моменту проведення державної реєстрації інвестиції, а тому використання ТОВ «Агропроінвест 08» вказаного товару у підприємницькій діяльності до 14.12.2015 року, використовуючи при цьому пільгу зі сплати ввізного мита (код пільги 152) враховуючи відсутність державної реєстрації інвестиції , порушує умови надання звільнення від оподаткування.

Як вважає відповідач, ОСОБА_1, як директор ТОВ «Агропроінвест 08», здійснив протиправні дії щодо використання товарів стосовно яких надано пільги зі сплати митних платежів в інших цілях, ніж ті у зв'язку з якими було надано такі пільги ( інвестиції до статутного фонду).

В судовому засіданні представник відповідача підтримав надані суду заперечення, просить суд в позові відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню , виходячи з наступних підставпідлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Агропроінвест 08» № 61 від 31.01.2014 року, було прийнято рішення про збільшення статутного капіталу товариства та здійснення іноземним інвестором внеску до статутного капіталу товариства, а саме Компанія «Дектері Кепітал Лімітед» здійснює свій внесок комплектною оліяекстракційною лінією з виробництва рослинної олії із обрушеного насіння соняшнику (макухи) або соєвої пелюстки, продуктивністю 600 тонн на добу по насінню соняшнику або 300 тонн на добу по насінню сої, виробництва Компанії «Н.В. Десмет Балестра груп С.А.» (Бельгія), загальною вартістю 3490000,00 євро.

05.02.2014 року Статут ТОВ «Агропроінвест 08», який фіксував факт збільшення статутного капіталу Товариства, був зареєстрований Державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції, номер запису 2014456.

В пункті 5.4. нової редакції Статуту визначено детальний опис та характеристики обладнання, як внеску до статутного капіталу товариства його учасником - іноземним інвестором.

В період з 03.03.2014 року по 27.03.2014 року обладнання було задекларовано в митному режимі імпорт, що оформлено відповідними митними деклараціями, зокрема митними деклараціями № 112050000/2014/005092 від 12.03.2014 року, № 112050000/2014/005128 від 12.03.2014 року, № 112050000/2014/006493 від 26.03.2014 року, № 112050000/2014/006670 від 27.03.2014 року, № 112050000/2014/006682 від 27.03.2014 року.

За вказаними митними деклараціями, обладнання, згідно з вимогами ст. 287 МК України, було заявлено до декларування із звільненням від сплати ввізного мита (код звільнення 152)

В підтвердження дотримання вимог, викладених в ч. 2 ст. 287 Митного кодексу України, ТОВ «Агропроінвест 08» під час митного оформлення були надані митному органу документи, визначені в класифікаторі документів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» від 20.09.2012 року № 1011.

Зокрема, зазначений класифікатор, в підтвердження правомірності декларування товару за кодом 152 та звільнення від сплати ввізного мита, вимагає надання Статуту підприємства з іноземною інвестицією.

Статут ТОВ «Агропроінвест 08», в редакції від 05.02.2014 року, номер запису 2014456, був наданий митному органу разом з іншими документами для здійснення митного оформлення іноземної інвестиції (обладнання), про що свідчить відмітка до графи 44 митних декларацій.

Оформлення обладнання в митному відношенні, як інвестиції до статутного фонду із застосуванням пільги щодо сплати ввізного мита, було здійснено без будь - яких порушень діючого законодавства, про що зокрема свідчить оформлення митним органом декларацій без зауважень та відмов (ст. 264 МК України).

Згідно з Актом приймання - передачі майнових цінностей, які вносяться до статутного капіталу Товариства № 3 від 31.03.2014 року, імпортне обладнання, як іноземна інвестиція було оприбутковано та зараховано на баланс ТОВ «Агропроінвест 08».

Головним управлінням ДФС у Запорізькій області проведена документальна невиїзна перевірка дотримання ТОВ «Агропроінвест 08» вимог законодавства України з питань державної митної справи у частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування товарів ввезених на митну територію України, як внесок іноземного інвестора до статутного фонду підприємства, що імпортувалися за митними деклараціями, оформленими в період з 03 березня 2014 року по 27 березня 2014 року, за результатами якої складено Акт № н/012/15/08-01/НОМЕР_1 від 17.08.2015 року

Перевіркою встановлено порушення підприємством ч.2 ст.287 МК України, п.1 ст.395 ГК України, ч.2 ст.13 Закону України «Про режим іноземного інвестування», внаслідок чого відповідно до ч.3 ст.395 ГК України та ч.5 ст.13 Закону України «Про режим іноземного інвестування», а саме: неправомірне використання товариством пільги зі сплати ввізного мита (код пільги 152), яка передбачена ч.2 ст.287 МК України, що призвело до заниження податкового зобов'язання зі сплати митних платежів на загальну суму 320335,52 грн., з них: мито у сумі 266946,25 грн.; податок на додану вартість у сумі 53389,27 грн.

До зазначеного висновку контролюючий орган дійшов, встановивши факт митного оформлення майна, яке ввозилось на територію України, як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу Товариства, із застосуванням пільги - звільнення від сплати ввізного мита під час митного оформлення за митними деклараціями, оформленими в період з 03.03.2014 року по 27.03.2014 року з огляду на те, що, згідно листа Управління зовнішніх зносин та зовнішньоекономічної діяльності Запорізької обласної державної адміністрації № 02-01-12/617 від 22.06.2015 року, ТОВ «Агропроінвест 08» не здійснювало реєстрацію (перереєстрацію) та анулювання інвестиції, а незареєстровані іноземні інвестиції, в силу ст.13 Закону України «Про режим іноземного інвестування» та ст.395 ГК України, не дають права на одержання пільг та гарантій.

Нарахування податкового зобов'язання з мита (вид 020) здійснено на підставі ст. 277 Митного кодексу України, з податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції) (ПДВ) (вид 028) - на підставі пп. «в» п. 185.1 ст. 185, п. 187.8 ст. 187, п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України.

07.09.2015 року до Запорізькоїї митниці з Головного управління ДФС у Запорізькій області надійшов лист від 07.09.2015р. за № 6462/08-01-22-06-06 щодо результатів документальної невиїзної перевірки ТОВ «Агропроінвест 08».

За результатами опрацювання Акту перевірки, документів, письмових пояснень, відповідачем 16.11.2015 року відносно позивача були складені протоколи про порушення митних правил № 0317/11200/15 , № 0318/11200/15 , № 0319/11200/15, № 0320/11200/15, № 0321/11200/15, за якими в діях ОСОБА_1 вибачались ознаки порушення митних правил передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

ОСОБА_4 не погодився із протоколами та 24.11.2015 року надав Запорізькій митниці свої заперечення.

09 березня 2015 року В.о. Начальника Запорізької митниці ДФС Шило Б.В. були розглянуті матеріали справ про порушення митних правил та прийняті наступні постанови:

- постанову в справі про порушення митних правил № 0317/11200/15 від 09.03.2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмрі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 233046,42 грн.;

- постанову в справі про порушення митних правил № 0318/11200/15 від 09.03.2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмрі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 237139,83 грн.;

- постанову в справі про порушення митних правил № 0319/11200/15 від 09.03.2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмрі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 105639,48 грн.;

- постанову в справі про порушення митних правил № 0320/11200/15 від 09.03.2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмрі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 338040,57 грн.;

- постанову в справі про порушення митних правил № 0321/11200/15 від 09.03.2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмрі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 47140,26 грн.;

Обгрунтованість та законність зазначених постанов відповідача - є предметом судового розгляду по даній справі.

Як вбачається з оскаржуваних постанов, митний орган вважає, що позивач , як директор ТОВ «Агропроінвест 08», порушив умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами, встановлені Митним кодексом України, тобто здійснив протиправні дії, щодо використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів в інших цілях ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги ( Інветиції до статутного фонду) що спричинило несплату митних платежів.

Суд, з такими висновками відповідача на може погодитися.

Так, відповідно до ст. 23 КпАП України, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, закон визначає, що адміністративне стягнення може бути застосовано до особи яка вчинила відповідне правопорушення.

За приписами ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 485 МК України, передбачено притягнення до відповідальності за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Питання цільового використання товару - іноземної інвестиції , унормовано приписами ст. 287 МК України.

Так, частиною 2 статті 287 МК України встановлено, що товари (крім товарів для реалізації або використання з метою, безпосередньо не пов'язаною з провадженням підприємницької діяльності), що ввозяться на митну територію України на строк не менше трьох років іноземними інвесторами відповідно до Закону України «Про режим іноземного інвестування» з метою інвестування на підставі зареєстрованих договорів (контрактів) або як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємства з іноземними інвестиціями, звільняються від сплати ввізного мита. При відчуженні таких товарів раніше трьох років з часу зарахування їх на баланс ввізне мито сплачується на загальних підставах.

Отже, як зазначена спеціальна норма, так і інші норми Митного кодексу України, не встановлює застережень стосовно можливості надання пільг зі сплати ввізного мита лише за умови державної реєстрації іноземних інвестицій, а передбачає в якості єдиної умови, за якою виникає обов'язок сплати ввізного мита на загальних підставах, відчуження таких товарів раніше трьох років з часу їх зарахування на баланс підприємства або використання (тобто використання не у власній господарській дільяності підприємства з іноземною інвестицією).

Як встановлено матеріалами справи і не заперечується відповідачем, ввезене імпортне обладнання після його митного оформлення було змонтовано, поставлено на облік підприємства, введено в експлуатацію у встановленому порядку та використовується підприємством в виробничому процесі для виготовлення олії соняшникової. Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 14.06.2014р. № 15-09/2677 , такой вид діяльності підприємства як «Виробництво олії та тваринних жирів» ( Код КВЕД 10.41) - є основним видом діяльності ТОВ «Агропроінвест 08»

Тобто, іноземна інвестиція (обладнання, товар) не відчужена та використовується саме з тою метою з якою вона була ввезена на митну територію в якості внеску до статутного капіталу, а саме для використання в виробничому процесі Підприємства безпосередньо пов'язаному з провадженням підприємницької діяльності. Іншого Відповідачем не доведено та не підтверджено.

В обгрунтвання своєї позиції щодо можливості використання товару тільки після державної реєстрації іноземної інвестиції, відповідач посилається на окремі положення Закону України « Про режим іноземного інвестування» та норми Господарського кодексу України.

Суд не може погодитись з таким обґрунтуванням, так як воно базується на вільному тлумаченні норм діючого законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про режим іноземного інвестування» - підприємство з іноземними інвестиціями-це підприємство (організація) будь-якої організаційно-правової форми, створене відповідно до законодавства України, іноземна інвестиція в статутному капіталі якого, за його наявності, становить не менше 10 відсотків. Зазначена стаття Закону також визначає, що іноземні інвестиції - цінності, що вкладаються іноземними інвесторами в об'єкти інвестиційної діяльності відповідно до законодавства України з метою отримання прибутку або досягнення соціального ефекту.

Також, п.п.14.1.81 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлює, що інвестиції - господарські операції, які передбачають придбання основних засобів, нематеріальних активів, корпоративних прав та/або цінних паперів в обмін на кошти або майно.

Здійснення внеску до статутного капіталу ТОВ «Агропроінвест 08» обладнанням учасником товариства (Компанією «Дектері Кепітал Лімітед») є іноземною інвестицією здійсненою відповідно до положень Закону України «Про режим іноземного інвестування».

Відповідно до ст.18 Закону «Про режим іноземного інвестування» оподаткування митом майна, що ввозиться в Україну, як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємств з іноземними інвестиціями (крім товарів для реалізації або використання з метою, безпосередньо не пов'язаною з провадженням підприємницької діяльності), здійснюється у порядку, встановленому Митним кодексом України.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Частина 3 статті 7 Митного кодексу України визначає, що засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 270 МК України, правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, митом, крім особливих видів мита, встановлюються цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом.

Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності, вбачається, що питання оподаткування митом майна, що ввозиться в Україну як внесок іноземного інвестора до статутного капіталу підприємств з іноземними інвестиціями, регулюється виключно Митним кодексом України.

Закон України «Про режим іноземного інвестування» як спеціальний закон про іноземні інвестиції не регулює питань митного та податкового законодавства, отже не встановлює і не може встановлювати підстав та умов звільнення від оподаткування митом товарів, які ввозяться на територію України в якості іноземної інвестиції.

Твердження відповідача, що однією з вимог ч.2 ст.287 МК України є дотримання вимог Закону України «Про режим іноземного інвестування», зокрема, в частині, що стосується державної реєстрації іноземних інвестицій, суд вважає помилковим, таким, що не відповідає змісту вказаної правової норми.

За змістом ст.287 МК України умовою застосування ч.2 ст.287 МК України є, зокрема, відповідність ввезеного майна критеріям визначення іноземної інвестиції, а також період, на який таке майно ввозиться на територію України.

Відповідно до ст.13 Закону « Про режим іноземного івестування» незареєстрована іноземна інвестиція не дає права на одержання пільг та гарантій, передбачених цим Законом. Як визначено вище, Закон в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, Господарський кодекс України не регулюють питань валютного, митного та податкового законодавства, чинного на території України, отже не встановлюють пільг чи гарантій щодо оподаткування іноземних інвестицій.

Таким чином, реєстрація іноземної інвестиції не може розглядатися як обов'язкова умова надання пільги з оподаткування ввізним митом, а відповідно і умовою визначеності поняття - використання товару в інших цілях ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Слід також зазначити, що є нормативно необґрунтованим твердження відповідача про те, що у підприємства існує обов'язок здійснити реєстрацію іноземної інвестиції після митного оформлення товару.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2013 року № 139 затверджений Порядок державної реєстрації (перереєстрації) іноземних інвестицій та її анулювання,

Згідно пункту 2 Порядку № 139 державна реєстрація (перереєстрація) іноземних інвестицій та її анулювання здійснюються Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями у семиденний строк з дня подання іноземним інвестором документів для реєстрації (перереєстрації) іноземних інвестицій або її анулювання.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 139 для державної реєстрації іноземних інвестицій іноземний інвестор або уповноважена ним у встановленому порядку особа подає органу державної реєстрації такі документи:

- інформаційне повідомлення згідно з додатком 1 до цього Порядку у трьох примірниках з відміткою територіального органу Міністерства доходів і зборів за місцем здійснення інвестицій про їх фактичне здійснення. Зазначене повідомлення заповнюється згідно з додатком 2 до цього Порядку;

- документи, що підтверджують форму здійснення іноземних інвестицій (установчі документи, договори (контракти) про виробничу кооперацію, спільне виробництво та інші види спільної інвестиційної діяльності, концесійні договори тощо);

- документи, які підтверджують вартість іноземних інвестицій, що визначається відповідно до статті 2 Закону України «Про режим іноземного інвестування».

Державна реєстрація іноземних інвестицій діє протягом усього періоду використання інвестицій (пункт 11 Порядку № 139).

Таким чином, ані зазначеним Порядком, ані іншими нормативно-правовими актами, не встановлено терміну, протягом якого підприємство з іноземними інвестиціями має звернутись до уповноважених органів для здійснення державної реєстрації іноземних інвестицій.

Також даним Порядком № 139 не визначений обов'язок саме підприємства в особі його уповноважених осіб ( позивача в тому числі) здійснити таку реєстрацію. Такий обов'язок покладається на іноземного інвестора, тобто учасника товариства.

За приписами ч. 3 ст. 96 ЦК України учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

За приписами ст. 19 Коституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Сукупність вищевикладених норм свідчить, що позивач не може нести адміністративну відповідальність за виконання його інвестором спеціального законодавства, що регулює відносини в сфері іноземних інвестицій.

Посилання відповідача на приписи ч. 1 ст. 139 та ч. 2 ст. 144 Господарського кодексу України в підтвердження своєї позиції, суд вважає необґрунтованим з огляду на те, що питання митного оформлення та інші питання митної справи не регулються Господарським кодексом ( ст. 1 ГК України). Крім того, як вже було зазначено вище, жодним нормативним документом не визначено напряму, що використання іноземної інвестиції залежить від факту реєстрації такої інвестиції.

За приписами ст.1 Закону України « Про режим іноземного інвестування» - підприємство набирає статусу підприємства з іноземними інвестиціями з дня зарахування іноземної інвестиції на його баланс, а відповідно до ст. 12 Закону України « Про господарські товариства» - товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

При розгляді справи по суті, судом також враховані наступні обставини.

До матеріалів адміністративних проваджень позивачем було долучене інформаційне повідомлення про здійснення реєстрації іноземної інвестиції від 14.12.2015 року., тобто на час винесення спірних постанов від 09.03.2016 року іноземний інвестор у встановленому порядку зареєстрував відповідну інвестицію.

За приписами ч. 2 ст. 494 МК України , протокол про порушення митних правил, крім іншого повинен містити такі дані - місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил.

В порушення зазначеної норми, в протоколах про порушення митних правил від 16.11.2015 року митним органом нічого не зазначено з приводу того, коли саме позивачем було скоєно правопорушення, а саме дата, місце та обставини. З пояснень наданих представником відповідача в судовому засіданні, митний орган вважає , що правопорушення було триваючим у часі і здійснювалось з дати початку використання обладнання до реєстрації іноземної інвестиції (14.12.2016р.).

Однак, суд зауважує, що використання обладнання здійснювалось з часу його оприбуткування, тобто з 31.03.2014 року, при цьому в зазначений період посаду Директора ТОВ «Агропроінвест 08» обіймав не тільки ОСОБА_1

Згідно з протоколом загальних зборів учасників від 02.06.2014 року № 64 та Контрактом від 03.06.2014 року, позивач був призначений на посаду Директора товариства з 03 червня 2014 року. Відповідач ніяким чином не обгрунтував, чому саме ОСОБА_1 має бути притягнутий до відповідальності, з урахуванням того, що під час митного оформлення обладнання і з початку його використання в господарській діяльності товариства посаду Директора обіймала зовсім інша особа.

Також суд приймає до уваги, що спірні постанови від 09.03.2016 року були прийняті з порушенням строків накладення адміністративних стягнень в справах про порушення митних правил.

Так, згідно ст. 543 МК України - безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і зборів.

За приписами ст. 545 МК України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, спрямовує, координує та контролює діяльність митниць, здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та іншими законами України, в межах своїх повноважень видає накази, організує та контролює їх виконання. Відповідно до ст. 546 МК України, митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на органи доходів і зборів.

Таким чином, з урахуванням підпорядкованості відповідача - ГУ ДФС у Запорізькій області - датою виявлення правопорушення є дата складання Акту перевірки ТОВ «Агропроінвест 08» № н/012/15/08-01/НОМЕР_1 від 17.08.2015 року ( в якому була висловлена позиція щодо порушення підприємством норм діючого законодавства). Зазначений Акт, був отриманий відповідачем супровідним листом - 07.09.2015 року за № 6462/08-01-22-06-06.

Спірні постанови в справі про порушення митних правил були складені відповідачем 09.03.2016 року, тобто через шість місяців та 21 день з дня виявлення правопорушення.

За приписами ч.1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил, відповідно до статті 522 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Таким чином, адміністративні стягнення у вигляді штрафу, не могли бути накладені на позивача, з огляду на недотримання відповідачем положень Митного кодексу України в частині строків притягнення особи до відповідальності.

Відповідно до ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

За приписами ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд не вбачає в діях ОСОБА_1 будь яку подію адміністративного правопорушення передбаченого ст. 485 МК України, що є підставою для закриття провадження по справі.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність висновків зроблених в оскаржуваних постановах від 09.03.2016 року в справх про порушення митних правил та їх обґрунтованість, тому позовні вимоги слід задовольнити.

Керуючись статтями 287-293 КУПаП, статтями 69-71, 158, 160-164 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0317/11200/15 від 09.03.2016 року винесену Запорізькою митницею ДФС і провадження по справі закрити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0318/11200/15 від 09.03.2016 року винесену Запорізькою митницею ДФС і провадження по справі закрити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0319/11200/15 від 09.03.2016 року винесену Запорізькою митницею ДФС і провадження по справі закрити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0320/11200/15 від 09.03.2016 року винесену Запорізькою митницею ДФС і провадження по справі закрити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0321/11200/15 від 09.03.2016 року винесену Запорізькою митницею ДФС і провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя: Нікітенко Н. П.