Справа № 824/2393/15-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2016-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/2393/15-а

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дембіцького П.Д.,

суддів: Брезіної Т.М., Левицького В.К.

за участю:

секретаря судового засідання: Антонюк О.В.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 міська рада, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача фізична особа-підприємець ОСОБА_15 про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 просять визнати протиправним та скасувати рішення № 7 від 29.09.2015 року Державної архітектурно-будівельної інспекції України, на підставі якого ОСОБА_15 було видано дозвіл на виконання будівельних робіт №ІУ79 від 29.09.2015 року та анулювати цей дозвіл.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що Державною архітектурно-будівельною інспекцією України було прийнято рішення №7 про надання дозволу на виконання будівельних робіт ОСОБА_15, для реконструкції частини власних приміщень магазину літери "А" з прибудовою торгових приміщень по вул. Шкільній, 1, в м. Чернівці. Позивачі вважають таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню виходячи із наступного.

На думку позивачів, законодавцем встановлено імперативну норму, згідно якої дозвіл на виконання будівельних робіт надається у разі наявності у замовника права користування земельною ділянкою. Відповідачем не враховано, що у замовника ОСОБА_15 відсутні належним чином оформлені документи, а документи на підставі, яких проводить будівельні роботи, видані в порушення встановленого порядку, всупереч вимогам закону, які б посвідчували право замовника користуватися земельною ділянкою за місцем проведення будівельних робіт. При цьому, позивачі зазначили, що договір на користування земельною ділянкою визнаний недійсним згідно рішення Господарського суду Чернівецької області.

Також позивачі зазначають про порушення ОСОБА_15 державних будівельних норм у частині відступу будівництва від існуючих будівель. Будівництво торгових приміщень по вул. Шкільній, 1 м. Чернівці здійснюється в притул до стіни житлового багатоквартирного будинку по вул. Ш. Алейхема, 6, в якому мешкають позивачі. Вікна позивачів та балкони виходять на будівельний майданчик і в майбутньому, у разі спорудження всіх трьох поверхів споруди, між стіною прибудови та вікнами у будинку позивачів буде відстань менша 5 метрів. Отже, на думку позивачів, будівництво прибудови третьою особою здійснюється з порушенням будівельних норм в частині побутових розривів між будинками.

Окрім того, позивачі зазначають, що проектна документація забудовника не відповідає вимогам державних будівельних норм та стандартів, оскільки в даному випадку робочий проект на будівництво по вул. Шкільній, 1, м. Чернівці розроблений на підставі нечинних ДБН, на момент виготовлення проекту.

Відповідно до розпорядження представника Президента України від 23.03.1994 року №161 будівля по вул. Шкільній, 1 у м. Чернівці є памяткою архітектури місцевого значення.

Оскільки будівля по вул. Шкільній, 1 у м. Чернівці є памяткою архітектури місцевого значення, відповідач протиправно не звернув увагу на недотримання забудовником вимог ДБН в частині складу та змісту науково-проектної документації на реєстрацію памятки архітектури. Робочий проект забудовника не відповідає вимогам п. 2.6. ДБН А.2.2-6.2008 в частині обовязкового змісту проектної документації на реставрацію памятки культурної спадщини. Запланований забудовником комплекс будівельних робіт суперечить тим роботам, які мають право проводитися на історичній пам'ятці.

Реєструючи декларацію від 17.11.2014 року відповідач своїми діями надав дозвіл третій особі на виконання будівельних робіт, при цьому державний орган не проінформував секретаріат ЮНЕСКО про намір дозволити будівельні роботи у межах буферної охоронної зони обєкту Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО.

Крім того, позивачі зазначають, що управління культури не погоджувало проектної документації на зазначену памятку та не надавало дозволу на проведення робіт на цій памятці місцевого значення. Оскільки відсутній належний дозвіл управління на проведення будівельних робіт, початок проведення цих робіт на обєкті, який розташований за адресою м. Чернівці, вул. Шкільна, 1, який є памяткою місцевого значення, є протиправним.

Також позивачі зазначили, що забороняється влаштування окремих входів в нежитлові приміщення, розташовані в будівлях - пам'ятках архітектури, крім випадків відновлення історичного входу.

Відповідач не погоджуючись із позовними вимогами надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що 18.09.2015 року ФОП ОСОБА_15 звернувся до Державної архітектурно-будівельної інспекції України з заявою про видачу дозволу на виконання будівельних робіт на "Реконструкцію частини власних приміщень магазину літ. А з прибудовою торгових приміщень по вул. Шкільній, 1 в м. Чернівці". Враховуючи відсутність підстав для відмови у видачі дозволу, відповідачем була видано дозвіл на початок виконання будівельних робіт № ІV79 від 29.09.2015 року

Проектна документація - робочий проект, який розроблено ТОВ "Цивільпромпроект" та затверджено замовником обєкт будівництва "Реконструкція частини власних приміщень магазину літ. А з прибудовою торгових приміщень по вул. Шкільній, 1 в м. Чернівці" віднесений до IV категорії складності, що відповідає вимогам Порядку віднесення обєктів будівництва до IV і V категорій складності.

На підставі заяви ОСОБА_15 було прийнято рішення про надання дозволу на проведення земельних робіт № 22-00/15з від 10.03.2015 року та погоджено проектну документацію робочий проект на виконання будівельних робіт з "Реконструкції частини власних приміщень магазину літ. А з прибудовою торгових приміщень по вул. Шкільній, 1 в м. Чернівці" від 25.02.2015 р. першим заступником Міністра культури України ОСОБА_16

Крім того на підставі заяви ФОП ОСОБА_15, відповідачем було прийнято Рішення від 29 вересня 2015 року № 7 про надання дозволу на виконання будівельних робіт з "Реконструкції частини власних приміщень магазину літ. А з прибудовою торгових приміщень по вул. Шкільній, 1 в м. Чернівці". (т.1 а.с. 103-105).

На підставі рішення від 29 вересня 2015 року № 7 відповідачем надано Дозвіл на виконання будівельних робіт від 29 вересня 2015 року № ІУ 79 замовнику ОСОБА_15 на "Реконструкцію частини власних приміщень магазину літ. А з прибудовою торгових приміщень по вул. Шкільній, 1 в м. Чернівці", який відноситься до «ІV» категорії складності.

На думку відповідача, він діяв в межах наданих йому повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підстави для скасування дозволу на початок виконання будівельних робіт та рішення № 7 від 29.09.2015 року, відсутні.

Позивач ОСОБА_2, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх позов задовольнити в повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_15 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представники відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 міської рада в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання. На їх адресу, внесеною до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України надсилалися рекомендовані листи з повідомленням про вручення із зазначенням часу, дати та місця проведення судового розгляду справи.

Згідно до частини 8 статті 35 КАС України вважається, що повістку вручено особі, якщо вона доставлена за адресою внесеною до відповідного реєстру.

Відповідно до вимог статті 128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу без представника відповідача, третьої особи на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представників позивача та третіх осіб, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, судом встановлено наступне.

Відповідно до Свідоцтва про право власності серії САВ №516201 ОСОБА_15 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частка нерухомого майна: нежилі приміщення (магазин) загальною площею 646,50 кв.м. будівлі літ. А, в тому числі: приміщення підвалу VII IX загальною площею 49,10 кв.м.; приміщення першого поверху 1-24 1-37, 1-40, 1-14 загальною площею 349,20 кв.м.; приміщення другого поверху 2-30 2-36 загальною площею 248,20 кв.м. (т.1, а.с. 147).

28 вересня 2012 року між ОСОБА_1 міською радою та фізичною особою підприємцем ОСОБА_17 укладено договір земельного сервітуту № 74, предметом якого визначено, що земельна ділянка за кадастровим номером № :06:004:0094, площею 0,0108 га, яка розташована за адресою вул. Шкільна, 1, м. Чернівці, має цільове призначення землі для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, а також здійснення на право здійснення та обслуговування прибудови та інші. (т.1 а.с. 11-17)

28 січня 2015 року між ОСОБА_1 міською радою та фізичною особою підприємцем ОСОБА_17 укладено договір оренди землі № 9279, предметом якого визначено, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для здійснення обслуговування прибудови, яка знаходиться у м. Чернівці вул. Шкільна, 1, об'єктом є те, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0108 га., за кадастровим номером № :06:004:0094. (т.1, а.с. 148-149, 153).

23.03.1994 року представником Президента України прийнято Розпорядження №161 "Про взяття на державний облік і під охорону нововиявлених пам'яток архітектури місцевого значення". Вказаним розпорядженням будівлю, яка знаходиться за адресою вул. Шкільна, буд. 1, м. Чернівці, включено до Переліку пам'яток архітектури місцевого значення Чернівецької області, взято на державний облік і під охорону памятки архітектури місцевого значення. (т.1, а.с. 19-20).

Згідно листа Управління культури ОСОБА_1 обласної адміністрації, будівля, що знаходиться за адресою вул. Шкільна, №1, м. Чернівці, взята під охорону держави як пам'ятка архітектури місцевого значення Генеральський дім 1780 р. Окрім того, будинок Генеральського дому знаходиться в межах комплексної охоронної зони центрального історичного ареалу м. Чернівці та в межах буферної зони обєкта культурної спадщини, занесеного до Списку всесвітньої спадщини. (т.1,а.с. 69).

Рішенням 24 сесії ОСОБА_1 міської ради VI скликання від 31.05.2012 року № 525 підприємцю ОСОБА_15 надано дозвіл на реконструкцію власного нежитлового приміщення магазину з прибудовою орієнтовною площею 290,00 кв. м. та складання проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0120 га. на умовах договору земельного сервітуту.

Проте, Рішенням Господарського суду України Чернівецької області від 12.12.2014 року № 926/1475/14 визнано незаконним пункт 1.4 рішення 24 сесії ОСОБА_1 міської ради VІ скликання «Про надання підприємцям дозволу на реконструкцію, складання проектів відведення земельних ділянок та внесення змін до деяких рішень з цих питань» № 525 від 31.05.2012 в частині надання дозволу фізичній особі - підприємцю ОСОБА_15 на складання проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0120 га на умовах договору земельного сервітуту для обслуговування прибудови на вул. Шкільній, 1 в м. Чернівцях. Визнано незаконним пункт 6.1 рішення 27 сесії ОСОБА_1 міської ради VІ скликання «Про встановлення земельних сервітутів на земельні ділянки та внесення змін до рішень міської ради з цих питань» від 30.08.2012 № 599 яким фізичній особі - підприємцю ОСОБА_15 затверджено проект відведення для встановлення меж частини земельної ділянки за адресою: м. Чернівці, вул. Шкільна, 1, площею 0,0108 га для укладання договору особистого платного земельного сервітуту для здійснення та обслуговування прибудови терміном на 5 років. Визнано недійсним договір встановлення земельного сервітуту від 28.09.2012 № 74 укладений між ОСОБА_1 міською радою та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_15 та зобов'язано ОСОБА_15 повернути вказану земельну ділянку ОСОБА_1 міській раді. (т.1,а.с. 13-17).

Відповідно до заяви ОСОБА_15 від 29.09.2014 року Міністерство культури України 17.11.2014 року №1325/10-2/61-14, погодило проект історико-містобудівне обґрунтування реконструкції частини власних приміщень магазину літ. "А" з прибудовою торгових приміщень по вул. Шкільна, 1 в м. Чернівці, для подальшого врахування при розробленні відповідної проектної документації. Із змісту вказаного листа погодження видно, що погодження вказаного проекту історико-містобудівного обґрунтування не є підставою для безпосереднього проведення будівельних робіт. (т.1, а.с. 164, т.4, а.с. 6-7).

На замовлення ОСОБА_15, Товариством з обмеженою відповідальністю "Цивільпромпроект" (ліцензія серії АВ№589302 від 13.07.2011 року) виготовлено робочий проект "Реконструкція частини власних приміщень магазину літ. "А" з прибудовою торгових приміщень по вул. Шкільна, 1 в м. Чернівці" (а.с.82 т.1).

Згідно заяви ОСОБА_15, від 23.02.2015 року Першим заступником Міністра культури України ОСОБА_16 25.02.2015 року за № 94/10-2/61-15 погоджено Робочий проект "Реконструкція частини власних приміщень магазину літ. "А" з прибудовою торгових приміщень по вул. Шкільна, 1 в м. Чернівці (т.1, а.с.82, т. 4 а.с.4, 36).

Із змісту листа Міністерства культури України від 25.02.2015 року за № 94/10-2/61-15 підписаного заступником Міністра ОСОБА_16 видно, що Реконструкцію частини власних приміщень магазину літ. "А" з прибудовою торгових приміщень по вул. Шкільна, 1 в м. Чернівці, тобто будівельні, меліоративні, шляхові та інші роботи, що можуть призвести до руйнування, знищення, чи пошкодження обєктів культурної спадщини, проводяться тільки після повного дослідження цих обєктів за рахунок коштів замовників зазначених робіт відповідно до вимог частини першої статті 37 Закону України «Про охорону культурної спадщини». За невиконання вимог законодавства у сфері охорони культурної спадщини винні особи будуть притягнуті до кримінальної чи адміністративної. Крім того у вказаному листі зазначено про необхідність отримання дозволу на проведення земляних робіт в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини. (т.4, а.с. 4, 36).

10.03.2015 року Міністерством Культури України ОСОБА_15 надано дозвіл №22-007/15з на проведення земляних робіт на території памятки, охоронюваній археологічній території, в зонах охорони, в історичних ареалах населених місць, яким надано дозвіл на проведення земляних робіт з метою виконання будівельних робіт на обєктів "Реконструкція частини власних приміщень магазину літ. "А" з прибудовою торгових приміщень по вул. Шкільна, 1 в м. Чернівці" на території вул. Шкільна, 1, історичний ареал м. Чернівці. (т.1, а.с. 93).

18.09.2015 року фізична особа підприємець ОСОБА_15 звернувся до Державної архітектурно-будівельної інспекції України з заявою про видачу дозволу на виконання будівельних роботі на "Реконструкція частини власних приміщень магазину літ. А з прибудовою торгових приміщень по вул. Шкільній, 1 в м. Чернівці".

Рішенням Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 29.09.2015 року №7 "Про видачу дозволів на виконання будівельних робіт, про відмову у видачі та анулюванні таких дозволів, а також видачу сертифікатів (щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів) та відмову у видачі таких сертифікатів" вирішено видати дозвіл на виконання будівельних робіт щодо обєкту будівництва "Реконструкція частини власних приміщень магазину літ. "А" з прибудовою торгових приміщень по вул. Шкільна, 1 в м. Чернівці" (протокол від 29 вересня 2015 року № 7) (т.1, а.с. 104-105).

29.09.2015 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України заявнику ОСОБА_15 надано Дозвіл на виконання будівельних робіт № IV79 на обєкт будівництва - "Реконструкція частини власних приміщень магазину літ. "А" з прибудовою торгових приміщень по вул. Шкільній, 1 м. Чернівці". Будівельна адреса м. Чернівці, вул. Шкільна, 1. Вид будівництва реконструкція. Код обєкта 1230,1. Проектна документація розроблена товариством з обмеженою відповідальністю "Цивільпромпроект". Категорія складності IV (т.1, а.с. 18).

Не погоджуючись із рішенням Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 7 від 29.09.2015 року в частині надання ОСОБА_15 дозволу на виконання будівельних робіт "Реконструкція частини власних приміщень магазину літ. А з прибудовою торгових приміщень на вул. Шкільній, 1 в м. Чернівці", позивачі звернулись до суду із даним позовом.

Судом з метою зясування обставин справи було зобовязано сторони надати письмові докази на підтвердження або спростування позовних вимог.

Оскільки позивачем на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги не було надано достатньо доказів для встановлення обставин справи, суд відповідно до вимог ч. ч. 4,5 ст. 11 КАС України зобовязував відповідача Державну архітектурно будівельну інспекцію України, третю особу на стороні відповідача надати суду письмові докази, які мали значення для розгляду справи. Крім того, суд неодноразово зобовязував третю особу надати суду перші примірники проектної документації, яка надавалась на погодження Державній архітектурно будівельній інспекції України, а також до Міністерства культури України.

Частиною 1 ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Дослідженням письмових доказів наданих відповідачем встановлено, що 30.12.2015 року на адресу суду надійшли копії матеріалів на обєкт будівництва «Реконструкція частини власних приміщень магазину літ. А з прибудовою торгових приміщень по вул. Шкільній, 1, м. Чернівці. (т.1 а.с. 226), зокрема робочий проект (том. 2) Архітектурні рішення в 1 прим. на 54 арк., Робочий проект (додаток 1 до загальної пояснювальної записки) в 1 прим. на 49 арк., Робочий проект (том. 1) Пояснювальна записка в 1 прим. на 29 арк.).

Із змісту наданих документів видно, що у робочому проекті відсутні документи, які відносяться до складової частини, зокрема: заява для надання дозволу на виконання будівельних робіт, копія документів, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію із додатками, копія розпорядчого документа щодо комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду у разі здійснення комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності, основні креслення такі, як (ситуаційний план; генеральний план на топографічній основі; принципові рішення з вертикального планування, благоустрою та озеленення; схема транспортно-пішохідних звязків (за необхідності); план трас зовнішніх інженерних мереж та комунікацій; плани трас внутрішньо майданчикових мереж і споруд до них); звіт за результатами експертизи проекту будівництва або його засвідчена у встановленому законом порядку копія (у тому числі звіт щодо розгляду проекту будівництва на стадії проектування, що передбачає розподіл її за чергами), як передбачено Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2015 року № 747.

Крім того, у розділі Робочий проект (том. 1) Пояснювальна записка № 38/1111-ПЗ, який погоджено Першим заступником Міністра культури України ОСОБА_16 25.02.2015 року знаходяться містобудівні умови та обмеження № 77/14 від 20.06.2014 року забудови земельної ділянки по вул. Шкільна, 1, магазин, замовник ОСОБА_15 ОСОБА_16 змісту вказаних містобудівних умов видно, що вони видані на виконання договору встановлення земельного сервітуту № 74 від 28.09.2012 року. З цього приводу суд зазначає, що рішенням господарського суду Чернівецької області у справі №926/1475/14 від 12.12.2014 року, визнано недійсним договір встановлення земельного сервітуту від 28.09.2012 № 74, який було укладено між ОСОБА_1 міською радою та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_15 та зобов'язано повернути земельну ділянку ОСОБА_1 міській раді.

Із змісту містобудівних умов та обмежень № 77 від 20.06.2014 року забудови земельної ділянки вул. Шкільна 1, м. Чернівці видно, що об'єкт будівництва - магазин знаходиться на земельній ділянці по вул. Шкільна, 1. Містобудівні умови виготовлені на підставі наданого договору встановлення земельного сервітуту № 74 від 28.09.2012 року. Вказана земельна ділянка та об'єкт будівництва-магазин знаходяться по вул. Шкільна, 1 м. Чернівці, в межах комплексної охоронної зони центрального історичного ареалу м. Чернівців та в межах буферної зони обєкта культурної спадщини, занесеного до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО. Зазначена будівля є пам'яткою архітектури місцевого значення Генеральський дім 1780 року. При реконструкції будівлі необхідно дотримуватись вимог ДБН В.1.1.-12:2006, ДБН 360-92**, ДБН В.2.2-9-2009, ДБН В.2.2-23-2009, ДБН В.3.2-2--2009, ДБН А.2.2-6.2008. (т.2, а.с.76-77).

Також суд звертає увагу на те, що у вказаних документах робочого проекту "Реконструкції частини власних приміщень магазину літ А з прибудовою торгових приміщень по вул.Шкільна, 1 в м. Чернівці" - відсутній Договір оренди земельної ділянки № 9279 від 28.01.2015 року, згідно якого ОСОБА_15 прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для здійснення обслуговування прибудови земельну ділянку, яка знаходиться у м. Чернівцях по вул. Шкільній,1. Також відсутні містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по вул. Шкільній, 1, згідно договору оренди земельної ділянки № 9279 від 28.01.2015 року.

Із змісту пояснення та письмових доказів наданих Міністерством культури України видно, що об'єкт будівництва - магазин знаходиться на земельній ділянці по вул. Шкільна, 1, в межах комплексної охоронної зони центрального історичного ареалу м. Чернівців та в межах буферної зони обєкта культурної спадщини, занесеного до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО. Зазначена будівля є пам'яткою архітектури місцевого значення Генеральський дім 1780 року. Згідно абзацу 2 частини 1 статті 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що межі та режими використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на територіях історичних ареалів населених місць визначаються відповідною науково-проектною документацією і затверджуються відповідним органом охорони культурної спадщини.

Пунктом 4 частини 1 статті 6 Закону передбачено, що до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій належить визначення меж територій пам'яток місцевого значення та затвердження їхніх зон охорони.

Крім того, судом встановлено, що до Міністерства культури України не надходила на затвердження науково-проектна документація щодо охорони культурної спадщини від третьої особи ОСОБА_15 Згідно електронної бази даних Міністерства культури України звернення та відповідні матеріали щодо інформування Центру Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО стосовно вказаного будівництва не надходили. У Міністерства відсутня інформація щодо визначення меж територій памятки архітектури місцевого значення по вул. Шкільна, 1 у м. Чернівці. (т.4, а.с. 2-3).

Із врахуванням досліджень письмових доказів наданих Міністерством культури України встановлено, що у робочому проекті відсутні документи, які відносяться до складової частини, зокрема: належні документи, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію із додатками, копія розпорядчого документа щодо комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду у разі здійснення комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності, основні креслення такі, як (ситуаційний план; генеральний план на топографічній основі; принципові рішення з вертикального планування, благоустрою та озеленення; схема транспортно-пішохідних звязків (за необхідності); план трас зовнішніх інженерних мереж та комунікацій; плани трас внутрішньо майданчикових мереж і споруд до них); звіт за результатами експертизи проекту будівництва або його засвідчена у встановленому законом порядку копія (у тому числі звіт щодо розгляду проекту будівництва на стадії проектування, що передбачає розподіл її за чергами), як передбачено Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 року № 747.(т.4, а.с. 1-140).

Крім того, у розділі Робочий проект (том. 1) Пояснювальна записка № 38/1111-ПЗ, який погоджено Першим заступником Міністра культури України ОСОБА_16 25.02.2015 року знаходяться договір встановлення земельного сервітуту № 74 від 28 вересня 2012 року, містобудівні умови та обмеження № 77/14 від 20.06.2014 року забудови земельної ділянки по вул. Шкільна, 1, магазин, замовник ОСОБА_15, які видано на виконання договору встановлення земельного сервітуту № 74 від 28.09.2012 року, а також пояснювальна записка до проекту у якій зазначено, що підставою розроблення проекту є містобудівні умови та обмеження на виконання договору встановлення земельного сервітуту № 74 від 28.09.2012 року.

З цього приводу суд зазначає, що рішенням господарського суду Чернівецької області у справі № 926/1475/14 від 12.12.2014 року визнано недійсним договір встановлення земельного сервітуту від 28.09.2012 року № 74, який було укладено між ОСОБА_1 міською радою та ФОП ОСОБА_15 (т. 1, а.с. 4, 42, 81).

Із змісту вказаних містобудівних умовах видно, що земельна ділянка по вул. Шкільна, 1, об'єкт будівництва літера А з прибудовою торгових приміщень по вул. Шкільна, 1 м. Чернівці, знаходиться в межах комплексної охоронної зони центрального історичного ареалу м. Чернівців та в межах буферної зони обєкта культурної спадщини, занесеного до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО. Зазначена будівля є пам'ятка архітектури місцевого значення Генеральський дім 1780 року (т.4, а.с.81-85).

З урахуванням досліджених письмових доказів встановлено, що у наданих Мінкультури письмових доказах - робочому проекті - відсутній Договір оренди земельної ділянки № 9279 від 28.01.2015 року, який було укладено між ОСОБА_1 міською радою та ФОП ОСОБА_15, а також відсутні містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по вул. Шкільній, 1, згідно вказаного договору, де б роботи мали б відповідати встановленим ДБН в ОСОБА_2 згідно закону.

Оглядом Експертного звіту №26-0790-15/2 від 26.08.2015 року видно що розгляд проектної документації за проектом "Реконструкція частини власних приміщень магазину літ. "А" з прибудовою торгових приміщень по вул. Шкільна, 1 в м. Чернівці", категорії складності УІ та його додатку, що є його невідємною частиною, проводився на підставі договору встановлення земельного сервітуту від 28.09.2012 року № 74, який рішенням господарського суду Чернівецької області у справі № 926/1475/14 від 12.12.2014 року, визнано недійсним (т.1, а.с. 156-159).

Із змісту листа управління культури ОСОБА_1 ОДА № 01/16-58 від 15.02.2016 року видно, що земельна ділянка по вул. Шкільна, 1, об'єкт будівництва знаходиться в межах комплексної охоронної зони центрального історичного ареалу м. Чернівців та в межах буферної зони обєкта культурної спадщини, занесеного до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО. Зазначена будівля є пам'яткою архітектури місцевого значення Генеральський дім 1780 року.

Пунктом 4 частини 1 статті 6 Закону 1805 ІІІ передбачено, що до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій належить визначення меж територій пам'яток місцевого значення та затвердження їхніх зон охорони.

Однак, до Управління культури ОСОБА_1 ОДА не надходила на затвердження науково-проектна документація щодо охорони культурної спадщини, а також управління не погоджувало підприємцю ОСОБА_15 ескізний проект на реконструкцію приміщення, не надавало письмового дозволу на виконання будівельних робіт за вказаною адресою. В управлінні відсутні матеріали щодо інформування Центру Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО стосовно вказаного будівництва. (т.3, а.с. 57-72).

Із змісту Рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 29.09.2015 року №7, яке прийнято на підставі протоколу № 7 від 29 вересня 2015 року, про надання дозволу на виконання будівельних робіт будівництва "Реконструкція частини власних приміщень магазину літ. "А" з прибудовою торгових приміщень по вул. Шкільна, 1 в м. Чернівці" на підставі, якого видано 29.09.2015 року дозвіл на виконання будівельних робіт видно, що вказане рішення та дозвіл підписано головним інспектором будівельного нагляду ОСОБА_18 (т.1, а.с. 18, 104-105).

Оглядом Протоколу № 7 від 29 вересня 2015 року встановлено, що рішенням комісії вирішено надати позитивний висновок стосовно видачі дозволу на виконання будівельних робіт обєкта "Реконструкція частини власних приміщень магазину літ. "А" з прибудовою торгових приміщень м. Чернівці, вул. Шкільна, 1". Однак, вказаний протокол не підписано членами комісії (т.3, а.с. 239, 240-241, 232-236).

Крім того, судом встановлено, що постановою Чернівецького окружного адміністративного суду 08 квітня 2015 р. (справа № 824/2918/14-а) визнано протиправними дії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області щодо реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт від 27.08.2014 р. (реєстраційний номер ЧВ 78), а саме: «Реконструкція частини власних приміщень магазину літ. А з прибудовою торгових приміщень на вул. Шкільній, 1 в м. Чернівці» та скасовано реєстрацію Декларації про початок виконання будівельних робіт від 27.08.2014 р., а саме : «Реконструкція частини власних приміщень магазину літ. А з прибудовою торгових приміщень на вул. Шкільній, 1 в м. Чернівці». Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2015 року постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року , залишено без змін.

Щодо Договору оренди земельної ділянки № 9279 від 28.01.2015 року, суд зазначає наступне.

Із змісту Договору оренди земельної ділянки № 9279 від 28.01.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 міською радою та ФОП ОСОБА_15 видно, що на підставі рішення 59 сесії ОСОБА_1 міської ради УІ скликання від 25.12.2014 року № 1467 орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для здійснення обслуговування прибудови, яка знаходиться у м. Чернівцях по вул. Шкільній,1.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0108 га.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що цільове призначення земельної ділянки відповідно до категорії земель: землі для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07). Вказаний договір підписано ОСОБА_15 та директором департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин ОСОБА_1 міської ради ОСОБА_19

З матеріалів справи видно, що вказана земельна ділянка належить до земель історико-культурного призначення національного та місцевого значення на підставі положень статті 53 ЗК України та статті 34 Закону України "Про охорону культурної спадщини", які визначають поняття та склад земель історико-культурного призначення.

Землі історико-культурного призначення згідно з частиною 1 статті 150 ЗК України відносяться до особливо цінних земель.

Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається ЗК України, Законом України "Про охорону культурної спадщини", постановами Кабінету Міністрів України та органів місцевої влади і самоврядування.

Виходячи з принципу використання земельних ділянок за цільовим призначенням (стаття 96 ЗК України), на землях історико-культурного призначення забороняється діяльність, яка суперечить їх цільовому призначенню. Законодавством встановлений дозвільний порядок використання земель історико-культурного призначення.

Навколо історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб, пам'яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) встановлюються зони охорони пам'яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання таких земель (частина 2 ст. 54 ЗК України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" зони охорони пам'ятки - це встановлювані навколо пам'ятки охоронна зона, зона регулювання забудови, зона охоронюваного ландшафту, зона охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання.

Таким чином, відповідно до чинних нормативних актів на території пам'яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) забороняється будь-яке будівництво, не пов'язане з прокладкою інженерних мереж. Впорядкуванням території, відтворенням і реставрацією пам'яток історії та культури, та дозволяється будівництво лише особливо важливих споруд за індивідуальними проектами.

Натомість, прибудова торгових приміщень по вул. Шкільна, 1 в м. Чернівці із приміщеннями соціально громадського призначення, та автостоянкою, для будівництва якої було виділено спірну земельну ділянку, не відноситься до особливо важливих споруд, а тому відведення земельної ділянки для цієї мети є порушенням статей 53, 54 ЗК України і статті 32 Закону України "Про охорону культурної спадщини".

Крім того, статтею 9 Конституції України та статтею 19 Закону України "Про міжнародні договори України" передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Указом Президії Верховної ОСОБА_20 Української РСР від 4 жовтня 1988 року № 6673-XI ратифіковано Конвенцію ЮНЕСКО про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини від 16 листопада 1972 року.

Відповідно до статті 4 Конвенції про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини кожна держава - сторона цієї Конвенції визнає, що зобов'язання забезпечувати виявлення, охорону, збереження, популяризацію й передачу майбутнім поколінням культур і природної спадщини, що зазначена у статтях 1 і 2, яка перебуває на її території, покладається насамперед на неї.

Україна як держава, яка внесла пам'ятку до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, згідно з п. 172 Настанов, що регулюють виконання Конвенції про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини ЮНЕСКО, добровільно взяла на себе зобов'язання з інформування Комітету всесвітньої спадщини через Секретаріат ЮНЕСКО про наміри розпочати або дозволити в зоні, що охороняється Конвенцією, значні роботи з відновлення чи нового будівництва, які могли б вплинути на цінність об'єкта всесвітньої спадщини.

Незважаючи на викладене, відповідач всупереч вимогам закону 29 вересня 2015 року прийняв протиправне рішення № 7 Про надання дозволу на виконання будівельних робіт «Реконструкція частини власних приміщень магазину літ. «А» з прибудовою торгових приміщень» м. Чернівці, вул. Шкільна 1.

Суд зазначає, що відповідач у своїй діяльності керується Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 р. № 294, Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466 «Про деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» із змінами і доповненнями внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2015 року № 747, Законом України «Про охорону культурної спадщини», Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року, Земельним кодексом України та іншими нормативно правовими актами.

До вказаних спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, яка реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

У своїй діяльності Держархбудінспекція керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної ОСОБА_20 України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Пунктом 3 Положення визначено основні завдання Держархбудінспекції, це є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а саме: внесення на розгляд Віце-премєр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань, що належать до сфери діяльності Держархбудінспекції; здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування у визначених законодавством випадках.

Пунктом 4 Положення визначено завдання Держархбудінспекції :1) узагальнює практику застосування законодавства з питань, що належать до її компетенції, розробляє пропозиції щодо вдосконалення законодавчих актів, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правових актів міністерств та в установленому порядку подає їх Віце-премєр-міністру України - Міністру регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства; 2) приймає в установленому порядку в експлуатацію закінчені будівництвом обєкти (видає відповідні сертифікати, реєструє декларації про готовність обєкта до експлуатації та повертає такі декларації); 3) реєструє повідомлення та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення та декларації про початок виконання будівельних робіт та у визначених законодавством випадках повертає такі декларації; 4) у визначених законодавством випадках видає дозволи на виконання будівельних робіт, відмовляє у видачі таких дозволів, анулює дозволи на виконання будівельних робіт; 5) здійснює ліцензування господарської діяльності, повязаної із створенням обєктів архітектури; 6) веде єдиний реєстр отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих та будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність обєкта до експлуатації та виданих сертифікатів, повернених декларацій та відмов у видачі таких дозволів і сертифікатів, а також реєстр виданих ліцензій провадження господарської діяльності, повязаної із створенням обєктів архітектури; 7) здійснює державний контроль за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час провадження містобудівної діяльності; ліцензійних умов на провадження господарської діяльності; 8) перевіряє на відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил рішення, прийняті територіальними органами та здійснює інші повноваження, визначені законом. Пунктом 7 Положення визначено, що Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року №3038-VI (далі Закон № 3038-VI).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону № 3038-VI управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом: 7) надання (отримання, реєстрації), повернення (відмови у видачі) чи анулювання (скасування реєстрації) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів: виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних рад - щодо об'єктів I, II, III категорій складності, розташованих в межах відповідних населених пунктів; виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю міських рад - щодо об'єктів I, II, III, IV категорій складності, розташованих в межах відповідних міст; структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій - щодо об'єктів I, II, III, IV категорій складності, розташованих в межах міст Києва та Севастополя; центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі - щодо об'єктів I, II, III, IV, V категорій складності, розташованих за межами населених пунктів і на території кількох адміністративно-територіальних одиниць, щодо усіх об'єктів V категорії складності в межах населених пунктів, а також щодо об'єктів IV категорії складності, розташованих в межах сіл та селищ.

Частинами 1-3 ст. 37 Закону N3038-VI право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах будівництва, що належать до IV і V категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Дозвіл на виконання будівельних робіт видається органами державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. За наявності дозволу на виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається. Для отримання дозволу подається заява, до якої додаються: 1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію; 2) копія розпорядчого документа щодо комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду у разі здійснення комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності (замість копії документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою); 3) проектна документація на будівництво, розроблена та затверджена в установленому законодавством порядку; 4) копія документа, що посвідчує право власності на будинок чи споруду, або згода його власника, засвідчена у встановленому законодавством порядку, на проведення будівельних робіт у разі здійснення реконструкції, реставрації чи капітального ремонту; 5) копії документів про призначення осіб, відповідальних за виконання будівельних робіт, та осіб, які здійснюють авторський і технічний нагляд; 6) інформація про ліцензію, що дає право на виконання будівельних робіт, та кваліфікаційні сертифікати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 затверджено Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2015 р. № 747 внесено зміни до вищевказаної постанови № 466.

Пунктом 27 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2015 р. № 747 від 26.08.2016 року визначено, що дозвіл на виконання будівельних робіт (далі - дозвіл) видається на безоплатній основі відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю за формою, наведеною у додатку 9 до цього Порядку. У пункті 28 Постанови Кабінету Міністрів України № 747 від 26.08.2016 року визначено, що замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю заяву про отримання дозволу за формою, наведеною у додатку 10 до цього Порядку.

До заяви додаються: копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію (крім випадків, визначених пунктом 7 цього Порядку); копія розпорядчого документа щодо комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду у разі здійснення комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності (замість копії документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою); проектна документація на будівництво, розроблена та затверджена в установленому законодавством порядку; копія документа, що посвідчує право власності на будинок чи споруду, або згода його власника, засвідчена у встановленому законодавством порядку, на проведення будівельних робіт у разі здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту чи технічного переоснащення діючих підприємств; копії документів про призначення осіб, відповідальних за виконання будівельних робіт, та осіб, які здійснюють авторський і технічний нагляд; інформація про ліцензію, що дає право на виконання будівельних робіт, та кваліфікаційні сертифікати.

Як встановлено судом заява подана ОСОБА_15 та робочий проект "Реконструкція частини власних приміщень магазину літ. "А" з прибудовою торгових приміщень по вул. Шкільна, 1 в м. Чернівці, не відповідають вказаним вимогам та вимогам ДБН.

У пункті 29 Постанови Кабінету Міністрів України № 747 визначено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви приймає рішення про надання дозволу або відмову у його видачі.

Пунктом 30 Постанови Кабінету Міністрів України № 747 визначено, що підставою для відмови у видачі дозволу є: неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу такого дозволу; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; виявлення недостовірних відомостей у поданих документах.

Пунктом 31 Постанови Кабінету Міністрів України № 747 передбачено, що у разі прийняття рішення про відмову у видачі дозволу орган державного архітектурно-будівельного контролю надсилає заявнику протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви відмову з обґрунтуванням причин за формою, наведеною у додатку 11 до цього Порядку. Замовник може після усунення недоліків, що спричинили прийняття рішення про відмову у видачі дозволу, повторно звернутися до органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо видачі дозволу.

Пунктом 32 Постанови Кабінету Міністрів України № 747 визначено, що рішення про видачу або анулювання дозволу на виконання будівельних робіт може бути розглянуто у порядку нагляду Держархбудінспекцією (без права видачі дозволу) або оскаржено до суду.

Пунктом 34 Постанови Кабінету Міністрів України № 747 передбачено, що дозвіл може бути анульовано органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі: 1) подання замовником заяви про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт; 2) наявності відомостей про припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем (замовником), смерті фізичної особи - замовника або визнання її безвісно відсутньою; 3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності обєкта будівництва проектній документації на будівництво такого обєкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Дозвіл може бути анульовано також адміністративним судом за позовом органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо застосування такого заходу реагування у разі перешкоджання проведенню перевірки посадовими особами органу державного архітектурно-будівельного контролю, якщо таке перешкоджання було здійснено протягом одного року після накладення штрафу за зазначене порушення.

Як вбачається з матеріалів справи, будинок №1 по вул. Шкільній в м. Чернівці є памяткою архітектури місцевого значення - (Генеральний дім, 1780 р., перша камяна будівля в місті Чернівці), який відноситься до памятки архітектури місцевого значення та взятий під охорону розпорядженням представника Президента України від 23.03.1994 року №161.

Згідно із ч. 1 ст. 22 Закону України «Про охорону культурної спадщини» пам'ятки, їхні частини, пов'язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця.

Відповідно до приписів п. 9 та п. 13 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» надання дозволів на проведення робіт на памятках місцевого значення, їхніх територіях та в зонах охорони, а також погодження земляних робіт, реалізація яких може позначитися на стані памяток місцевого значення, належить до повноважень органу охорони культурної спадщини обласних державних адміністрацій, де в Чернівецькій області таким органом є Управління культури ОСОБА_1 обласної державної адміністрації.

Положеннями статей 2 та 5 Закону України Про основи містобудування встановлено, що головними напрямами при здійсненні містобудівної діяльності є, зокрема, - збереження пам'яток культурної спадщини та забезпечення охорони культурної спадщини.

Саттею 8 Закону України Про основи містобудування передбачено, що державне регулювання у сфері містобудування полягає, зокрема, в контролі за дотриманням вимог щодо охорони культурної спадщини.

Згідно вимог Закону України Про охорону культурної спадщини охорона об'єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Розроблення та зміст проектної документації для реконструкції памятки культурної спадщини визначається ДБН А.2.2-6-2008 "Склад, зміст, порядок розроблення, погодження і затвердження науково-проектної документації для реставрації обєктів нерухомої культурної спадщини" (ДБН А.2.2-6-2008) та ДБН В.3.2-1-2004 "Реставраційні, консерваційні та ремонтні роботи на пам'ятках культурної спадщини" (ДБН В.3.2-1-2004).

Відповідно до 2.1 ДБН А.2.2-6-2008 зміст і склад науково-проектної документації встановлюється реставраційним завданням.

Згідно з п. 2.2 (ДБН А.2.2-6-2008) науково-проектна документація на реставрацію об'єктів культурної спадщини розробляється постадійно, на основі наукових досліджень, що ведуться на всіх етапах реставрації, і включає такі розділи: - попередні роботи; - комплексні наукові дослідження; - ескізний проект реставрації; - робоча документація; - науково-технічний супровід - науково-реставраційний звіт

Відповідно до п. 2.6 (ДБН А.2.2-6-2008) робоча документація включає: - пояснювальну записку з короткою характеристикою об'єкта реставрації, прийнятих науково - проектних і конструкторських рішень, матеріалів, видів благоустрою, особливих умов виконання робіт; технологічними вказівками щодо виконання та методиками на проведення окремих видів робіт; - робочі креслення (рекомендований перелік, див. додаток К): - плани та перерізи пам'ятки з позначеннями всіх втрачених або збережених елементів, що вимагають реставрації, з нанесенням розмірів, відміток, маркуванням цих елементів; виготовлення; - креслення елементів і конструкцій, які підлягають реставрації, підсиленню, укріпленню та відтворенню; - конструктивні креслення з вказівкою нормативних та розрахункових навантажень, розрахункові характеристики ґрунтів, гідрогеологічні умови, порядок виконання робіт та правила техніки безпеки; - креслення виробів, шаблонів, елементів декору з вказівкою матеріалів і технології виготовлення; - розгортки фасадів та інтер'єрів із специфікацією всіх видів робіт; - специфікації видів та обсягів робіт по об'єкту з методичними рекомендаціями з виконання робіт; - відомість реставраційних та опоряджувальних робіт, за необхідності з картограмою робіт; - відомості та специфікації потреби в матеріалах, виробах, напівфабрикатах, обладнанні, цінних металах; - об'єктні і локальні кошториси за робочими кресленнями; - відомості ресурсів до локальних кошторисів.

Відповідно до п. 4.15. " ДБН В.3.2-1-2004 для забезпечення ефективної організації і якості ведення реставраційних робіт на кожний об'єкт реставрації потрібно розробляти організаційно-технологічну документацію, дотримуючись встановленого порядку її розробки, узгодження та затвердження. Основними складовими організаційно - технологічної документації повинні бути: - основні положення організації робіт (ОПОР); - проект виконання робіт (ПВР); - набір розроблених для даного конкретного об'єкта технологічних схем на вико нання технологічних процесів; - заходи із забезпечення якості робіт; - заходи із забезпечення охорони праці та навколишнього середовища; - графіки виконання робіт.

Роботи з реставрації пам'ятки або її частини без розробки в повному обсязі проектної та організаційно-технологічної документації не дозволяються, за винятком протиаварійних робіт, для ведення яких розробляється тільки необхідна документація (п. 4.16. ДБН В.3.2-1-2004).

Науково-проектна документація на реставрацію об'єктів культурної спадщини включає такі розділи: - попередні роботи; - комплексні наукові дослідження; - ескізний проект реставрації; - робоча документація; - науково-технічний супровід (за необхідності); - науково-реставраційний звіт (п. 2.2. ДБН В.3.2-1-2004).

Не дозволяється змінювати принципову структуру пам'ятки і декор будівель. Зміни в розплануванні об'єкта чи окремих його приміщень потрібно визначати лише обґрунтованими доконечними потребами експлуатації та збереження (п. 1.4. ДБН В.3.2-1-2004).

Збереження пам'ятки повинно передбачати одночасно збереження безпосе реднього традиційного оточення. Навколо пам'ятки (об'єкта, споруди, комплексу)" згідно з законодавством визначається охоронна зона, де забороняється нове будівництво, знесення та перетворення (об'єм, акценти, кольори), які могли б змінити сприйняття пам'ятки (п. 1.5. ДБН В.3.2-1-2004).

Всі заходи консервації, реставрації та протипожежної, санітарної, екологічної охорони тощо, які проводяться на пам'ятці, не повинні призводити до змін пам'ятки і погіршувати її естетичну, історичну, наукову або художню цінність (п. 1.13. ДБН В.3.2-1-2004).

Забороняється застосування матеріалів, які можуть призвести до руйнування пам'ятки або її окремих елементів, появи небажаних побічних ефектів (засоленість, збільшення вологості, зміна зовнішнього вигляду тощо). Не допускається: - застосування портландцементу та цементних розчинів на пам'ятках, де він не був застосований при первісному (історичному) будівництві; - контакт виробів із різних металів, які можуть утворювати гальванічну пару (залізо - мідь, свинець - мідь тощо); - застосування гіпсокартонних листів замість мокрої вапняно-піщаної штукатурки (п. 5.6. ДБН В.3.2-1-2004).

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що управління культури не погоджувало проектної документації на зазначену памятку та не надавало дозволу на проведення робіт на цій памятці місцевого значення, а також не укладало охоронного договору на памятки культурної спадщини, як передбачено Порядком укладання охоронних договорів на памятки культурної спадщини Затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 року № 1768 із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 14 грудня 2011 року.

Крім того, Рішенням Господарського суду України Чернівецької області від 12.12.2014 року № 926/1475/14 визнано недійсним договір встановлення земельного сервітуту від 28.09.2012 № 74 та зобов'язано повернути вказану земельну ділянку ОСОБА_1 міській раді. Тобто, ОСОБА_15 не було надано Міністерству культури України, Державній архітектурно-будівельній інспекції України належні докази, які б посвідчували право власності, користування земельною ділянкою з дозволами відповідних органів на проведення будівельних робіт, реставраційних робіт.

Також, постановою Чернівецького окружного адміністративного суду 08 квітня 2015 р. (справа № 824/2918/14-а) визнано протиправним дії Інспекції ДАБІ у Чернівецькій області щодо реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт від 27.08.2014 р. із Реконструкції частини власних приміщень магазину літ. А з прибудовою торгових приміщень на вул. Шкільній, 1 в м. Чернівці та скасовано реєстрацію цієї Декларації, яка Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2015 року, залишено без змін.

З системного аналізу письмових доказів робочого проекту «Реконструкції частини власних приміщень магазину літ. А з прибудовою торгових приміщень по вул. Шкільна, 1 м. Чернівці на підставі, якого відповідачем видано дозвіл на проведення будівельних робіт встановлено, що цей - робочий проект виготовлено без додержання будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема : п. 2.1 ДБН А.2.2-6-2008, п. 2.2 ДБН А.2.2-6-2008, п. 2.6 ДБН А.2.2-6-2008, ДБН А.2.2-6-2008, ДБН В.3.2-1-2004, ДБН В.3.2-1-2004, ДБН А.2.2-6-2008, п. 5.6. ДБН В.3.2-1-2004, п. 1.13. ДБН В.3.2-1-2004, п. 1.4. ДБН В.3.2-1-2004, п. 1.5. ДБН В.3.2-1-2004, п. 4.16. ДБН В.3.2-1-2004, п. 3.13 ДБН 360-92**.

Також судом встановлено, що на момент розроблення Робочого проекту "Реконструкція частини власних приміщень магазину літ. "А" з прибудовою торгових приміщень по вул. Шкільній, 1 м. Чернівці" втратили чинність ДБН 360-92 "Градостроительство. Планировка и застройка городских и сельских поселений", якими керувався відповідач. Натомість набули чинності та є обовязковими до виконання - ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" (ДБН 360-92**). Таким чином, Робочий проект на будівництво по вул. Шкільній, 1 розроблений на підставі нечинного, на момент виготовлення проекту, ДБН 360-92.

Відповідно до п. 3.13 ДБН 360-92**, відстань між житловими будинками, житловими і громадськими, а також між виробничими будинками треба приймати на основі розрахунків інсоляції і освітленості відповідно до норм (розділ 10), протипожежних вимог (додаток 3.1). Між довгими сторонами житлових будинків заввишки 2 - 3 поверхи треба приймати відстані (побутові розриви) не менше 15 м, а заввишки в 4 поверхи і більше - 20 м, між довгими сторонами і торцями з вікнами із житлових кімнат цих будинків - не менше 15 м.

Згідно з п. 3.25. ДБН 360-92** для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Згідно Таблиці 1 Додатку 3.1. "Протипожежні вимоги" ДБН 360-92** відстані при ІІІ ступені вогнестійкості будинків між будинками слід дотримуватись побутових розривів 8/12м.

Відповідно до Примітки 7 Додатку 3.1. "Протипожежні вимоги" ДБН 360-92** часткова реконструкція житлових будинків та господарських споруд на окремих садибних ділянках, які побудовані за раніше чинними нормативами, допускається за погодженням з місцевими органами архітектури і містобудування, державного пожежного та санітарного нагляду. В цьому випадку перебудова житлових будинків, їх господарських будівель та гаражів можлива за умови збереження існуючих відстаней між будівлями.

Зазначені обставини вказують на допущені порушення будівельних норм і державних стандартів у частині побутових розривів між будівлями.

Системний аналіз Законів, вказує на те, що до обовязків відповідача, як органу влади, входить контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, який зокрема полягає, в забезпеченні охорони обєктів культурної спадщини, шляхом перевірки щодо наявності всіх складових організаційно-технологічної та науково-проектної документації. Однак відповідач не дотримався вказаних вимог Законів, нормативно правових актів та у їх порушення прийняв протиправне Рішення № 7 про надання дозволу на виконання будівельних робіт "Реконструкція частини власних приміщень магазину літ. А з прибудовою торгових приміщень м. Чернівці, вул. Шкільна, 1".

З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що прийняття Державною архітектурно-будівельною інспекцією України Рішення від 29 вересня 2015 року № 7 в частині надання дозволу ОСОБА_15 на виконання будівельних робіт із "Реконструкції частини власних приміщень магазину літ. А з прибудовою торгових приміщень м. Чернівці, вул. Шкільна, 1" на обєкті, який відноситься до памятки архітектури місцевого значення, є протиправним, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

В частині позовних вимог щодо анулювання дозволу на виконання будівельних робіт від 29.09.2015 року № ІV79 виданого Державною архітектурно-будівельною інспекцією України, суд зазначає наступне.

Пунктом 7 статті 7 Закону № 3038 визначено, що надання (отримання, реєстрації), повернення (відмови у видачі) чи анулювання (скасування реєстрації) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів:

Частиною 3 статті 34 Закону № 3038 передбачено, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, веде єдиний реєстр документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - реєстр). Внесення даних до реєстру з присвоєнням реєстраційного номера здійснюється на підставі інформації, наданої органами державного архітектурно-будівельного контролю, протягом одного робочого дня з дня її отримання.

Пунктом 32 Постанови Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011 року із змінами та довповнення внесеними Постановами Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 року № 747, від 21.10.2015 року № 879 визначено, що рішення про видачу або анулювання дозволу на виконання будівельних робіт може бути розглянуто у порядку нагляду Держархбудінспекцією (без права видачі дозволу) або оскаржено до суду.

Пунктом 34 Постанови Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011 року із змінами та довповнення внесеними Постановами Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 року № 747, від 21.10.2015 року № 879 передбачено, що дозвіл може бути анульовано органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі: 1) подання замовником заяви про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт; 2) наявності відомостей про припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем (замовником), смерті фізичної особи - замовника або визнання її безвісно відсутньою; 3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності обєкта будівництва проектній документації на будівництво такого обєкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Дозвіл може бути анульовано також адміністративним судом за позовом органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо застосування такого заходу реагування у разі перешкоджання проведенню перевірки посадовими особами органу державного архітектурно-будівельного контролю, якщо таке перешкоджання було здійснено протягом одного року після накладення штрафу за зазначене порушення.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що анулювання дозволу належить виключно компетенції органів Державного будівельного контролю, тому, у суд відмовляє у задоволенні цієї позовної вимоги.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 11 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб'єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов'язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз'ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наданим Верховним Судом України у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення". Так, відповідно до п.3 Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

З метою належного захисту прав та інтересів позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України анулювати дозвіл на виконання будівельних робіт від 29.09.2015 року № ІV79.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Вказана стаття конституції не визначає, які саме рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади і місцевого самоврядування можуть бути оскаржені, а тільки встановлює принцип, відповідно до якого в суді можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії або бездіяльність (абз. 9 п.2 мотивувальної частини від 25.11.1997 року у справі №6-зп за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_21 щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України (справа громадянки ОСОБА_21 щодо права на оскарження в суді неправомірних дій посадової особи). Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено, або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інше ущемлення прав та свобод (п.1 резолютивної частини Рішення Конституційного суду України у справі №9-зп за зверненням громадян ОСОБА_20, ОСОБА_22 та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України від 25.12.1997 р.).

Згідно ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи вищенаведене, суд з метою захисту порушеного права позивача зобов'язує Державну архітектурно-будівельну інспекцію України анулювати дозвіл на виконання будівельних робіт від 29.09.2015 року № ІV79.

Відповідно до частини 1 статті71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, згідно зі ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи за межі заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідач по справі не обґрунтував правомірність своїх дій при прийнятті рішення Державною архітектурно-будівельною інспекцією України № 7 від 29.09.2015 року в частині надання ОСОБА_15 дозволу на виконання будівельних робіт "Реконструкція частини власних приміщень магазину літ. "А" з прибудовою торгових приміщень на вул. Шкільній, 1 в м. Чернівці", натомість позивачі довели зворотне. За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень частини 3 статті 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України №7 від 29.09.2015 року в частині надання ОСОБА_15 дозволу на виконання будівельних робіт "Реконструкція частини власних приміщень магазину літ. А з прибудовою торгових приміщень на вул. Шкільній, 1 в м. Чернівці".

3. Зобов'язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України анулювати дозвіл на виконання будівельних робіт від 29.09.2015 року № ІV79.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий П.Д. Дембіцький

Судді Т.М. Брезіна

ОСОБА_23

Постанову в повному обсязі складено протягом пяти робочих днів з урахуванням вихідних днів. 16 грудня 2016 р.