Справа № 804/8995/15
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" грудня 2016 р. м. Київ К/800/15486/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Бухтіярової І.О.

Суддів Веденяпіна О.А.

Приходько І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного підприємства «Агростальпром»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2015

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2016

у справі № 804/8995/15

за позовом приватного підприємства «Агростальпром» (далі - ПП «Агростальпром»)

до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач, Західно-Донбаська ОДПІ)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ПП «Агростальпром» звернулось до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Західно-Донбаської ОДПІ № від 04.08.2014.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2015, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2016, у задоволенні позовних вимог відмовлено, з мотивів правомірності прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідач заперечень на касаційну скаргу позивача до суду не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено з підтвердженням матеріалів справи, що за результатами проведеної планової документальної виїзної перевірки ПП «Агростальпром» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2013, складено акт № 125-2205-36150985 від 10.07.2014, в якому зафіксовано порушення, зокрема: пп. 14.1.27, пп. 14.1.36, пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, пп. 14.1.39, пп. 14.1.13, пп. 14.1.191, пп. 14.1.185, пп. 14.1.79, пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4 ст. 138, п. 138.8 ст. 138, п. 44.1 ст. 44, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, пп. 135.5.4, п. 135.1, п. 137.10 Податкового кодексу України (далі - ПК України); ст. ст. 3, 42, 55, 180 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 14, 655, 662, 658, 203, 215, 228 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1.2, п. 2.1, п. 2.4, п. 2.15 та п. 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, встановлено його завищення на суму 1 096 505 грн. та завищення валових доходів в т.ч. по періодах: (нереальність здійснення господарської діяльності): 2 квартал 2011 року - 271 578,48 грн., 3 квартал 2011 року - 232 112 грн., 2-4 квартали 2011 року - 34 999 грн., 1 квартал 2012 року - 109 736 грн., півріччя 2012 року - 13 414 грн., 3 квартал 2012 року - 5378 грн., 4 квартал 2012 року - 246 630 грн., 2013 року - 869 800 грн., встановлено завищення валових витрат на суму 1 068 803 грн., в т.ч. по періодах: (нереальність здійснення господарської діяльності): 2 квартал 2011 року - 259 224 грн., 3 квартал 2011 року - 208 942 грн., 2-4 квартали 2011 року - 134 109 грн., 1 квартал 2012 року - 75 298 грн., півріччя 2012 року - 0 грн., 3 квартали 2012 року - 14 700 грн., 4 квартал 2012 року - 248 467 грн., 2013 року - 128 254 грн.; заниження податку на прибуток, що підлягає сплаті в бюджет в розмірі 1 040 045 грн., в т.ч. по періодах: (по рахунку 3612), що підлягає сплаті до бюджету за 2011 рік - 54 968,32 грн., 2012 рік - 45 788,73 грн., 2013 рік - 939 287,85 грн. та встановлено завищення податкових зобов'язань на суму 1 121 914,30 грн., в т.ч.: 2011 рік (з 01.04-31.12.2011) - 590 161,14 грн., 2012 рік - 357 793,07 грн., 2013 рік - 173 960,09 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, 04.08.2014 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № про визначення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1 127 613 грн.

Згідно договорів купівлі-продажу, договорів субпідряду, видаткових накладних, виписок банку, платіжних доручень, журналів-ордерів по рахунках 3111.3112,361.362. 685 головної книги, будівельних форм КБ-3, калькуляції до них, кошторисів витрат, ПП «Агростальпром» здійснювало будівництво житлових і нежитлових будівель.

Податковим органом встановлено нереальність господарських операцій в 2013 році при взаємовідносинах з наступними контрагентами, а саме: ТОВ «БК «Монолітбуд» в період липень 2013 року на суму 296 228,90 грн., роботи по ремонту фасаду будівлі згідно договору №18/13 СР від 16.07.2013; вересень 2013 року на суму 50 135,75 грн., роботи по ремонту будівлі згідно договору № 06/09 СР від 06.09.2013; ТОВ «Кепітал Хаус» за період грудень 2013 рік на суму 327 653,53 грн., роботи по ремонту будівлі згідно договору №01/12С від 19.12.2013.

Крім того, податковим органом встановлено, що для здійснення послуг пов'язаних з демонтажем, поточними ремонтами різних будівель в перевіряємому періоді ПП «Агростальпром» залучало сторонні організації на підставі договорів підряду/субпідряду, стан яких відмінний від основного, а саме: ПП «Геліос-Д» (код за ) стан 16 «припинено, ліквідовано», ТОВ «Компанія Ексімсервіс» (код за ) стан 16 «припинено, ліквідовано», ТОВ «Аурі» (код за ) стан 16 «припинено, ліквідовано», ТОВ «Транс Лайн» (код за 4) стан 16 «припинено, ліквідовано», ПП «Рембудкомлект Плюс» (код за ) стан 8 «здійснено запис про відсутність за місцезнаходженням, ПП «Транс Атлантік Сервіс» (код за ) стан 11 «припинено, але не знято з обліку», ТОВ «Капіталбуд Сервіс» (код за ) стан 11 «припинено, але не знято з обліку», ТОВ «Маритеп» (код за ) стан 11 «припинено, але не знято з обліку», ТОВ «Кепітал Хаус» (код за ) стан 8 «здійснено запис про відсутність за місцезнаходженням», ТОВ «Монолітбуд» (код за ) стан 7 «До ЄДР внесено запис підтвердження відомостей та інші».

Перевіркою встановлено, що у ПП «Агростальпром» відсутні технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг) та інших умов для ведення господарської діяльності.

В судовому порядку встановлено, що в порушення ст. 180 Господарського кодексу України ПП «Агростальпром» до перевірки та до суду не надано наказів про призначення матеріально-відповідальних осіб, які повинні здійснювати прийом-передачу ТМЦ, не надано карток складського обліку отриманої продукції та документів підтверджуючих оприбуткування на склад зазначених ТМЦ, сертифікатів походження даних ТМЦ.

ПП «Агростальпром» для здійснення фінансово-господарської діяльності в перевіряємому періоді залучав сторонні організації, при цьому, на балансі підприємства основні фонди не рахуються та чисельність, згідно даних 1 ДФ, яка подається до Західно-Донбаської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області складає 2 особи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відсутні докази, які б свідчили про відповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності сторін цих операцій, звичність цих операцій для цих осіб, їх прибутковість, та/або інших обставин, які б у сукупності могли свідчити про реальність вчинених операцій, наявність факту отримання послуг, а також, що вчинення зазначених операцій було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання обґрунтованої податкової вимоги.

Однак, суд касаційної інстанції вважає висновки судів попередніх інстанцій передчасними та такими, що зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин у справі.

Так, статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідають.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст. 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі ст. 1 зазначеного Закону господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Господарська операція пов'язана з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Суди попередніх інстанцій, зазначаючи про відсутність розумної економічної причини (ділової мети) при виконанні укладених між позивачем та вищевказаними контрагентами договорів, не дослідили питання в чому саме полягає відсутність розумної економічної причини (ділової мети) в розумінні, наведеного пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК України, визначення такого поняття.

В даному випадку, судами попередніх інстанцій не досліджено обставин, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій між позивачем та вищевказаними контрагентами, а саме: можливостей сторін за договорами щодо виконання укладених договорів, зокрема, наявності технічних та технологічних можливостей; не досліджено питання чи призвели вказані господарські операції до реальних змін майнового стану підприємства.

При цьому слід врахувати, що в умовах дії такого принципу адміністративного судочинства, як офіційне з'ясування усіх обставин справи, суди не повинні обмежуватися заявленими сторонами доводами та поданими ними доказами, а мають здійснювати активну роль у встановленні об'єктивної істини, вживаючи усіх можливих заходів для перевірки та встановлення усіх фактичних даних зі спору, сприяючи сторонам у поданні та витребуванні необхідних для цього доказів.

У разі якщо податковий орган доведе узгодженість дій між платником та його контрагентами, які свідчать про здійснення операцій без наміру створити відповідні цим операціям правові наслідки з метою отримання податкової вигоди, або те, що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускали його контрагенти, або що діяльність платника податку спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов'язань, то право платника на формування витрат не можна вважати законним.

Крім того, судами не було враховано, що презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об'єктивно відтворюють господарські операції, що є об'єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов'язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов'язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України). У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого ч. 1 ст. 71 зазначеного Кодексу обов'язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу), повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначенні суми його податкового обов'язку.

Судам слід врахувати також, що наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків, у зв'язку з його господарською діяльністю, мали місце.

Вищевказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій), виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність висновків судів попередніх інстанцій.

Згідно з ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

При новому розгляді слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права, надати належну правову оцінку обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу приватного підприємства «Агростальпром» - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2015 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2016 - скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 6 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.О. Бухтіярова
Судді О.А. Веденяпін
І.В. Приходько