Справа № 537/2897/16-а
Суддя: Мурашова Н. В.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 537/2897/16-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2016 року суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Мурашова Н.В., за участю секретаря - Шаповал М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчук адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, Полтавського обласного військового комісаріату про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

30.05.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати вчинити відповідні дії. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач неправомірно відмовив йому в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при встановленні ІІ групи інвалідності, внаслідок проходження військової служби, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, визначеного Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 10.12.2012 року.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 16.11.2016 року задоволено клопотання представника позивача. Залучено до участі у справі співвідповідачем Полтавський обласний військовий комісаріат.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача Полтавського обласного військового комісаріату в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначила, що Полтавський обласний військовий комісаріат за заявою ОСОБА_2 направляв його документи з висновком до Міністерства Оборони України для виплати допомоги у зв'язку з отриманням ним інвалідності ІІ групи внаслідок проходження військової служби. Проте Міністерство Оборони України відмовило у призначенні допомоги та проведенні відповідної виплати. Разом з тим Полтавський обласний військовий комісаріат не є розпорядником коштів, а тому не є належним відповідачем у справі, оскільки до його повноважень відноситься лише підготовка висновку про проведення виплат та направлення документів розпоряднику коштів, що було виконано.

Представник відповідача Міністерства Оборони України не з'явився в судове засідання, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, заперечував проти задоволення позову.

Суд не вбачає підстав вважати пропущеним строк позовної давності для звернення до суду з позовом за захистом, оскільки Міністерством оборони України було відмовлено ОСОБА_2 у виплаті допомоги 09.10.2015 року. А ОСОБА_2 з листопада 2015 року неодноразово звертався до місцевого суду як адміністративного та окружного адміністративного суду із цим позовом за захистом.

Ухвалами Крюківського районного суду м. Кременчука позов неодноразово повертався у зв'язку з порушенням підсудності. Разом з тим при зверненні до Полтавського окружного адміністративного суду з цим позовом, ухвалою від 21.09.2016 року справу передано за підсудністю до Крюківського районного суду м. Кременчука для розгляду по суті.

Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В ст. 2 КАСУ встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В ст.22 КАСУ встановлено, що Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, розглядається адміністративним судом, до якого вона надіслана. Спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне розглянути справу з дотриманням положень ст.22 КАСУ.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 проходив дійсну військову службу з 11.07.1967 року по 15.03.1977 року та з 21.12.1977 року по 18.02.1991 року, в тому числі з 09.08.1981 року по 28.08.1983 року в Демократичній Республіці Афганістан, що підтверджено довідкою Полтавського обласного військового комісаріату №53812/209 від26.10.2012 року, його військовим квитком та посвідченнями.

Відповідно до пункту 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 «Посвідчення «інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Згідно з витягом із протоколу засідання Центральної військової лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №2152 від 05.11.2012 року, захворювання ОСОБА_2 пов'язані з виконанням ним військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. (а.с.69).

Згідно з Довідкою до акту огляду МСЕК серії 10ААА №185463 та Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності серії 10ААА №018312, ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності безтермінового з 10.12.2012 року у зв'язку з захворюваннями, пов'язаними з виконанням обов'язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС. (а.с.68).

15.09.2015 року ОСОБА_2 звернувся до військового комісаріату із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв'язку з отриманням ІІ групи інвалідності у зв'язку із захворюваннями, пов'язаними з виконанням обов'язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС. До заяви були додані документи, передбачені п.3 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N 499 від 28.05.2008 року. (а.с.66).

Полтавський обласний військовий комісаріат направив висновок та документи ОСОБА_2 до Департаменту фінансів Міністерства Оборони України для прийняття рішення щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги, що підтверджено листом №10/2142 від 17.09.2015 року. (а.с.65).

Департамент фінансів Міністерства Оборони України листом №248/3/6/2653 від 09.10.2015 року після розгляду документів ОСОБА_2 встановив відсутність підстав для призначення останньому одноразової грошової допомоги з підстав, що положеня ст.16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на виконання якого було прийнято постанову Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року, що набрали чинності з 01.01.2014 року, а тому поширюються тільки на військовослужбовців та звільнених осіб, які отримали первинно інвалідність після 01.01.2014 року. (а.с.64).

Полтавський обласний військовий комісаріат листом №2/2618 від 06.12.2016 року повідомив суд, що ОСОБА_2 не проводилась виплата одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням ІІ групи інвалідності у зв'язку із захворюваннями, пов'язаними з виконанням обов'язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв'язку із виконанням ними конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІІ «Про військовий обов'язок і військову службу».

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.04.2016 року у справі №758/9241/13-а.

Відповідно до статті 41 цього Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІІ «Про військовий обов'язок і військову службу» (у редакції, чинній на час встановлення інвалідності за наявності захворювань внаслідок проходження військової служби) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов'язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов'язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частиною другою статті 16 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час встановлення інвалідності за наявності захворювань внаслідок проходження військової служби) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України N 499 від 28.05.2008 року встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 р., здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008 року (далі Порядок) (у редакції чинній на час встановлення інвалідності 10.12.2012 року), одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, та у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов'язків військової служби - інвалідам II групи у розмірі 30-місячного грошового забезпечення.

Виходячи з буквального тлумачення статті 16 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" суд дійшов висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічний правовий висновок у спорі цієї ж категорії вже був висловлений Верховним Судом України у постанові від 18.11.2014 року у справі № 21-446а14, постанові від 21.04.2015 року у справі №21-135а15, постанові від 18.11.2014 року у справі №21-446а14 та інших.

В п. 7 Порядку встановлено, що Керівник військомату (далі - уповноваженого органу) подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку. Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

З огляду на наведене суд вважає протиправними дії Міністерства оборони України у відмові в прийнятті рішення про виплату ОСОБА_2 одноразової допомоги у зв'язку з отриманням 10.12.2012 року інвалідності ІІ групи внаслідок захворюванн, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС в розмірі встановленому п.п.2 п.2 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N 499 від 28.05.2008 року (в редакції чинній на момент встановлення інвалідності).

Тому позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача Міністерства Оборони України та зобов'язання зазначеного відповідача вчинити дії - підлягають частковому задоволенню.

Суд вважає, що відповідачем Полтавським обласним військовим комісаріатом не було порушено прав позивача, оскільки він своєчасно виконав покладені на нього Законом та Порядком обов'язки, своєчасно направив висновок з документами ОСОБА_2 до Мінстерства оборони України для прийняття рішення про виплату допомоги. Разом з тим Полтавський обласний військовий комісаріат не є розпорядником коштів.

А тому Полтавський обласний військовий комісаріат не є належним відповідачем по даній справі.

Враховуючи, що ОСОБА_2 встановлено інвалідність ІІ групи 10.12.2012 року, тому положення Постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року, яка набрала законної сили 01.01.2014 року, в частині розміру одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності внаслідок виконання обов'язків з проходження військової служби, - не підлягають застосуванню, оскільки Постанова КМУ набрала чинності пізніше ніж встановлено інвалідність, а Закон не має обратної сили.

З огляду на наведене, в іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись статтями 6 -10, 14, 18-23, 71, 72, 86, 122, 138, 139, 143, 158-163, 167 КАСУ, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позовом позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, Полтавського обласного військового комісаріату про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства Оборони України щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення інвалідності ІІ групи, пов'язаної з виконанням обов'язків військової служби.

Зобов'язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу внаслідок встановлення 10.12.2012 року інвалідності ІІ групи, пов'язаної з виконанням обов'язків військової служби, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008 року, у розмірі 30-місячного грошового забезпечення.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука на протязі десяти днів з дня отримання постанови у повному обсязі. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Особам, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення постанови, копію судового рішення невідкладно надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області Мурашова Н.В.