Справа № 826/3372/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 грудня 2016 року № 826/3372/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом ОСОБА_1

до Відділу Держгеокадастру у Лисянському районі Черкаської області,

Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області,

Лисянського районного управління юстиції Черкаської області

третя особа ОСОБА_2,

про визнання протиправним та скасування рішення

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до відділу Держгеокадастру у Лисянському районі Черкаської області (надалі - Відповідач 1), Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (надалі - Відповідач 2), Лисянського районного управління юстиції Черкаської області (надалі - Відповідач 3), третя особа ОСОБА_2, в якому просить визнати незаконним та скасувати висновок відділу Держгеокадастру у Лисянському районі Черкаської області №-28-0.7-352/15-16 від 01.02.2016 року; визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №23-3849/14-15-СГ від 10.08.2015 року; визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №23-5593/14-15-СГ від 05.11.2015 року; зобов'язати відділ Держгеокадастру у Лисянському районі Черкаської області скасувати запис у Поземельній книзі зареєстрованої земельної ділянки на ім'я громадянина ОСОБА_2 із кадастровими номерами НОМЕР_1, за межами населеного пункту в адмінмежах Журжинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області; скасувати рішення Лисянського районного управління юстиції Черкаської області, щодо реєстрації права оренди від 23 листопада 2015 року №12302134 на підставі укладеного договору оренди земельної ділянки площею 23,9000га між Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області і громадянином ОСОБА_2; зобов'язати Відповідача 1 відділ Держгеокадастру у Лисянському районі Черкаської області погодити Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 23,9000 га в оренду для ведення фермерського господарства на території Журжинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що відмова Відповідача 1 в погодженні проекту землеустрою є безпідставною, а дії щодо погодження проекту землеустрою ОСОБА_2 - незаконними.

Представник Відповідача 1 зазначив, що ним правомірно відмовлено в погодженні проекту землеустрою з підстав невідповідності даного проекту ст. 50 Закону України «Про землеустрій». Щодо позовних вимог про визнання недійсними та скасування етапів процедури погодження та передачі в оренду земельної ділянки ОСОБА_2 Відповідач 1 наголошує, що вони є безпідставними, оскільки посилання Позивача на те, що ОСОБА_2 звернувся до Відповідача 2 та отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою пізніше, ніж Позивач, та що ОСОБА_2 було погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в той час, коли аналогічний проект розроблявся ОСОБА_1 є необґрунтованими та недоведеними. Крім того, Відповідач 1 зазначає, що зобов'язати Відповідача вчинити певні дії є втручанням в дискреційні повноваження Відповідача.

Відповідач 2 проти позову заперечував, зазначивши, що ним не було порушено приписів законодавства під час вчинення дій щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та подальших дій щодо передачі вказаної ділянки ОСОБА_2, оскільки вказана земельна ділянка була вільною, а чинним законодавством не передбачена наявність переважного права на земельну ділянку особі, яка отримала дозвіл на розроблення проекту землеустрою. Також, Відповідачем-2 було вказано, що позовна вимога про скасування державної реєстрації права оренди від 23.11.2015 року №12302134 не підлягає розгляду с порядку адміністративного судочинства.

Третя особа ОСОБА_2 також заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав, викладених в письмових запереченнях, наявних в матеріалах справи.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Судом встановлено, що Наказом Головного управління Держземагенства у Черкаській області від 21.01.2015 року №23-437/14-15-СГ ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 23,9000 га на території Журжинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області.

Лисянським виробничим відділом Центру ДЗК 30.07.2015 року було подано проект землеустрою та відповідну заяву до відділу Держгеокадастру у Лисянському районі Черкаської області для розгляду та погодження.

Розглянувши наданий проект Позивача відділ Держгеокадастру у Лисянському районі прийнято висновок від 06.08.2015 року №28-0.2-2392/2-15, відповідно до якого вказаний проект не погоджено.

Підставами відмови у погодженні слугувало наступне: згідно розпорядження РМ УРСР № 780-р від 14.10.75р. Журжинецька та Хижинська сільські ради відносяться до пам'яток природи загальнодержавного значення «Козацький Вал»; у Відділі відсутні картографічні матеріали щодо пам'яток природи загальнодержавного значення, тому необхідно визначити межі даних пам'яток, або погодити даний проект відділом охорони культурної спадщини, Управлінням культури Черкаської облдержадміністрації; відповідно до постанови КМУ від 26.07.2001р. №878 «Про затвердження списку історичних населених місць України» Лисянський район Черкаської області відноситься до даного списку, але науково-проектна документація з визначення меж історичних ареалів населених місць по Лисянському району не розроблялася; гр. ОСОБА_1 створив фермерське господарство «Ніка Успіх» в адмінмежах Федюківської сільської ради 10.09.2012р. (довідка з єдиного державного реєстру 506543). Розпорядженням райдержадміністрації №240 від 05.10.2012 р. надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок членам ФГ «Ніка Успіх» для передачі у приватну власність , в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель фермерського господарства «Ніка Успіх» на території Федюківської сільської ради. Головне управління Держземагентства у Черкаській області затвердило Наказом від 26.02.2014 року НОМЕР_2 документацію із землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 площею 3,4342 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3) в адмінмежах Федюківської сільської ради Лисянського району Черкаської області за межами населеного пункту; проект відведення не відповідає ст. 50 Закону України «Про землеустрій», а саме відсутні в повному об'ємі матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування.

В подальшому Позивач повторно звернувся до Відповідача 1 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 площею 23,9000 га сільськогосподарського призначення (рілля) із земель державної власності в оренду, розташованої в адміністративних межах Журжинецької сільської ради за межами с. Журжинці Лисянського району Черкаської області.

Висновком від 20.10.2015 року №28-99.7-2952/2-15 відділ Держгеокадастру у Лисянському районі Черкаської області відмовило в погодженні проекту землеустрою у зв'язку з тим, що перераховані у попередньому висновку від 06.08.2015 року №28-0.2-2392/2-15 не були усунуті, а саме: відповідно до постанови КМУ від 26.07.2001р. №878 «Про затвердження Списку історичних населених місць України» Лисянський район Черкаської області відноситься до даного списку, але науково-проектна документація з визначення меж історичних ареалів населених місць по Лисянському району не розроблялася; гр. ОСОБА_1 створив фермерське господарство «Ніка Успіх» в адмінмежах Федюківської сільської ради 10.09.2012 р. (довідка з єдиного державного реєстру 506543). Розпорядженням райдержадміністрації №240 від 05.10.2012 р. надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок членам ФГ «Ніка Успіх» для передачі у приватну власність, в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель фермерського господарства «Ніка Успіх» на території Федюківської сільської ради. Головне управління Держземагентства у Черкаській області затвердило Наказом НОМЕР_2 від 26.02. 2014 документацію із землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 площею 3,4342 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3) в адмінмежах Федюківської сільської ради Лисянського району Черкаської області за межами населеного пункту; проект відведення не відповідає ст. 50 Закону України «Про землеустрій», а саме відсутні в повному об'ємі матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування.

Згодом, Позивач втретє звернувся до Відповідача 1 із заявою розробника та проектом землеустрою.

Так, відповідно до висновку від 01.02.2016 року №28-0.7-352/15-16 вбачається, що відділом Держгеокадастру у Лисянському районі Черкаської області не погоджено проект землеустрою, оскільки проект відведення не відповідає вимогам ст.50 Закону України «Про землеустрій», а саме, відсутня письмова згода землевласника (користувача), засвідчена нотаріально, (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством) або рішення суду.

Зокрема, Відповідач 1 зазначив, що на вказану земельну ділянку ОСОБА_2 було подано проект на погодження, який відповідно до висновку від 22.09.2015 року №28-0.6-2726/2-15 був погоджений, після чого була проведена реєстрація земельної ділянки та 05.10.2015 року видано витяг з Державного земельного кадастру. В подальшому проект був затверджений наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 05.11.2015 року №23-5593/14-15-СГ. Договір оренди на зазначену ділянку гр. ОСОБА_2 був зареєстрований Лисянським районним управлінням юстиції 23.11.2015 року.

Позивач вважає спірні рішення Відповідачів протиправними та звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про необґрунтування позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства (п. "а" ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України).

Згідно із п «в» ч. 1 ст. 31 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) землі фермерського господарства можуть складатися із земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЗК України громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

У відповідності до ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу. Земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті "а" частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування. Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва. Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч.ч.1-4,6,10,13,14).

Згідно із ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Статтею 116 ЗК України, зокрема частиною 1 передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 13 ст. 123 ЗК України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

У відповідності до ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів); розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Відповідно до ст. 31 ЗК України землі фермерського господарства можуть складатися із земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі, земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності, земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

У відповідності до ч. 6 і 7 ст. 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Проекти землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб погоджуються у порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу, та затверджуються.

Положеннями ч. 15-17 ст. 186 ЗК України встановлено, що оригінал відповідної документації із землеустрою подається розробником для погодження територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а іншим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування та іншим суб'єктам, які здійснюють погодження документації із землеустрою, - копії такої завіреної розробником документації.

Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші суб'єкти, визначені цією статтею, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії цих висновків є необмеженим.

Підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Згідно з приписами ст.186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати:

- додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій»;

- надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями;

- проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Аналіз приведених норм дає підстави для висновків, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається уповноваженому органу його розробником і повинен відповідати вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації, в тому числі положенням статті 50 Закону України „Про землеустрій".

За своїм змістом положення ст.186, ст.186-1 ЗК України встановлюють певний етап контролю, уповноваженим суб'єктом здійснюється оцінка на предмет відповідності документації із землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації. для забезпечення відповідності документації із землеустрою вимогам законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідачем 1 надавались висновки від 06.08.2015 року та від 05.11.2015 року, в яких зазначено, що вказана земельна ділянка не була передана в оренду жодній особі.

Водночас, Наказом від 05.11.2015 року Відповідач 2 затвердив проект землеустрою щодо передачі земельної ділянки в оренду ОСОБА_2, а 23.11.2015 року ОСОБА_2 зареєстрував земельну ділянку у відповідному державному реєстрі. Тому з 23.11.2015 року землекористувачем вказаної земельної ділянки став ОСОБА_2

Так, згідно з ч. 1 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Як зазначалось вище, відповідно до абз. 5 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством) або рішення суду.

Суд погоджується з висновками Відповідача 1, що з 23.11.2015 року проект землеустрою з відведення земельної ділянки повинен містити письмову згоду ОСОБА_2 на відповідні дії.

Зазначена обставина не існувала під час прийняття попередніх висновків, але з 23.11.2015 року користувачем спірної земельної ділянки є ОСОБА_2, а тому Відповідач 1 зобов'язаний був це врахувати при прийнятті рішення про погодження проекту землеустрою стосовно тієї самої земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовна вимога Позивача про визнання незаконним та скасування висновку відділу Держгеокадастру у Лисянському районі Черкаської області №-28-0.7-352/15-16 від 01.02.2016 року є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

В частині позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №23-3849/14-15-СГ від 10.08.2015р., визнання незаконним та скасування наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №23-5593/14-15-СГ від 05.11.2015 р.; зобов'язання відділ Держгеокадастру у Лисянському районі Черкаської області скасувати запис у Поземельній книзі зареєстрованої земельної ділянки на ім'я громадянина ОСОБА_2 із кадастровими номерами НОМЕР_1, за межами населенного пункту в адмінмежах Журжинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області; скасування рішення Лисянського районого управління юстиції Черкаської області, щодо реєстрації права оренди від 23 листопада 2015 року №12302134 на підставі укладеного договору оренди земельної ділянки площею 23,9000 га між Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області і громадянином ОСОБА_2, Суд зазначає наступне.

Системний аналіз вищенаведених норм права дає підстави вважати, що нормами законодавства встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Так, відповідно до приписів ст. 123 ЗК України вбачається відсутність заборони щодо надання декількох дозволів на розроблення проекту землеустрою на одну земельну ділянку, а отже доводи Позивача щодо протиправності наказу Відповідача 2 від 10.08.2015 року не підтверджуються.

Також, Суд звертає увагу, що оскаржуваний наказ №23-3849/14-15-СГ від 10.08.2015 року не порушував права, свободи та інтереси Позивача та не створювали для нього жодних правових наслідків, оскільки даний наказ є актом індивідуальної дії, який не позбавляв прави Позивача здійснювати дії погодження проекту землеустрою та подальші етапи для отримання в оренду спірної земельної ділянки.

Крім цього слід зазначити, що чинним законодавством не передбачена наявність переважного права на земельну ділянку особі, яка отримала дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Згідно з положеннями статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (стаття 126 Земельного кодексу України).

Враховуючи, що спірна земельна ділянка була вільною, право оренди чи власності не зареєстровано, як того вимагає стаття 125, а тому наказом Головного управління від 05.11.2015 року за №23-5593/14-15-СГ затверджено проект землеустрою та передано громадянину ОСОБА_2 земельну ділянку площею 23,9000 га, яка розташована в межах Журжинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області.

Таким чином, Суд погоджується з доводами Відповідачів 1, 2, що передача гр. ОСОБА_2 спірної земельної ділянки відбулась в порядку, визначеним ст. 123 Земельного кодексу України, а тому підстав для скасування спірного наказу від 05.11.2015 року №23-5593/14-15-СГ відсутні.

Похідними є позовні вимоги щодо зобов'язати відділ Держгеокадастру у Лисянському районі Черкаської області скасувати запис у Поземельній книзі зареєстрованої земельної ділянки на ім'я громадянина ОСОБА_2 із кадастровими номерами НОМЕР_1, за межами населеного пункту в адмінмежах Журжинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області скасування рішення Лисянського районого управління юстиції Черкаської області, щодо реєстрації права оренди від 23 листопада 2015 року №12302134 на підставі укладеного договору оренди земельної ділянки площею 23,9000га між Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області і громадянином ОСОБА_2, а тому також не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевказані висновки, у Суду відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про зобов'язання Відповідача 1 відділ Держгеокадастру у Лисянському районі Черкаської області погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 23,9000 га в оренду для ведення фермерського господарства на території Журжинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 128, 158-163, 167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук