Справа № 819/1503/16
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

819/1503/16

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1503/16

20 грудня 2016 р.

м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого – судді Чепенюк О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області до дочірнього підприємства ЗАТ "Українська енергетична група" "Бережаниагропродукт" про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Бучацька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Тернопільській області (далі – Бучацька ОДПІ, позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до дочірнього підприємства ЗАТ "Українська енергетична група" "Бережаниагропродукт" (далі – ДП ЗАТ УЕГ "Бережаниагропродукт", відповідач) про стягнення коштів з рахунків у банках, обслуговуючих відповідача, та за рахунок готівки, що належить відповідачу, в рахунок погашення податкового боргу в сумі 42 552,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач зареєстрований як суб’єкт господарювання, перебуває на обліку в Бучацькій ОДПІ як платник податків, зобов’язаний сплачувати належні суми податків і зборів (обов’язкових платежів) у встановлені законом строки, а також суми застосованих штрафних санкцій. Станом на 21.11.2016 року за відповідачем рахується податковий борг по штрафних санкціях за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сумі 42 552,08 грн.

Податковий борг виник в результаті несплати узгоджених грошових зобов’язань, в тому числі штрафних санкцій, нарахованих контролюючим органом за результатами перевірки. Податковим органом вживались заходи для стягнення податкового боргу, проте заборгованість відповідачем не сплачена, а тому позивач просить стягнути кошти з рахунків у банках, обслуговуючих ДП ЗАТ УЕГ "Бережаниагропродукт", та за рахунок готівки, що належить відповідачу, податковий борг у розмірі 42 552,08 грн.

Представник позивача у судове засідання не прибув, проте подав до суду клопотання від 20.12.2016 року про розгляд справи за його відсутності, в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув повторно, хоча відповідач, в розумінні статей 33, 35 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Відповідач причини не прибуття представника до суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Згідно із частиною четвертою статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини шостої статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, враховуючи клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності та неявку без поважної причини представника відповідача, судовий розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Судом встановлено, що 02.07.2001 року відповідач ДП ЗАТ УЕГ "Бережаниагропродукт" (код ЄДРПОУ 30916393) зареєстрований як юридична особа, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 02.09.2016 року (а. с. 7-9).

Як вбачається з довідки Бучацької ОДПІ № 1525 від 21.11.2016 року про наявність заборгованості з податків і зборів (обов’язкових платежів), станом на 21.11.2016 року за відповідачем рахується податковий борг по штрафних санкціях за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сумі 42 552,08 грн. (а. с. 10).

Як вбачається з розрахунку штрафних (фінансових) санкцій, у зв’язку із виявленими порушеннями, за результатами розгляду акта перевірки, відповідно до абзацу другого статті 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" № 436/95 від 12.06.1995 року до відповідача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день, що становить 42 552,08 грн. (а. с. 21).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2015 року апеляційну скаргу ДП ЗАТ УЕГ "Бережаниагропродукт" – залишено без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.04.2013 року по справі №819/840/13-а – без змін (а. с. 39-42).

Узгоджені суми грошових зобов’язань (штрафних санкцій) відповідачем не сплачені та набули статусу податкового боргу. З метою погашення податкового боргу Бережанським відділенням Козівської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області (правонаступником якої є Бучацька ОДПІ) було виставлено ДП ЗАТ УЕГ "Бережаниагропродукт" податкову вимогу від 23.02.2016 року № 288-19 та вручено 27.02.2016 року (а. с. 16). Проте, вжиті контролюючим органом заходи не забезпечили погашення податкового боргу відповідачем. При цьому, з моменту надіслання податкової вимоги податковий борг платника податків не переривався.

Податковий борг по сплаті штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій відображено в інтегрованій картці платника податків (а. с. 11-13). Станом на день розгляду справи у суді заборгованість не сплачена. Заперечень щодо суми податкового боргу або доказів його сплати відповідачем суду не надано.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України (ПК України) контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Наведена норма в імперативному порядку зобов'язує контролюючий орган визначити суму грошових зобов'язань за штрафними санкціями платникові податку в тому разі, якщо таким платником порушено норми законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідний орган.

Статтею 113 ПК України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються також і за порушення вимог іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.

Таким чином, обов'язком контролюючих органів у розумінні ПК України є визначення суми грошових зобов'язань у вигляді штрафних санкцій за порушення норм іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладений на контролюючі органи.

У разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків з причин, не пов'язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування (пункт 57.2 статті 57 ПК України).

У даному випадку контролюючим органом застосовано до підприємства штрафну санкцію за недотримання касової дисципліни та порушення вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яку відповідач мав сплатити у строки передбачені пунктом 57.2 статті 57 ПК України.

Разом з тим, платник податків розпочав процедуру адміністративного оскарження, а в подальшому оскаржив рішення щодо застосування штрафних санкцій до суду.

Згідно з пунктом 56.18 статті 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відтак, суми грошових зобов'язань в силу пункту 56.18 статті 56 ПК України з дня набрання судовим рішенням законної сили є узгодженими та підлягали до сплати у відповідні строки, встановлені пунктом 57.2 статті 57 ПК України. Проте ДП ЗАТ УЕГ "Бережаниагропродукт" грошові зобов’язання (штрафні санкції) у встановлені строки, не сплатило.

При цьому суд зауважує, що правомірність нарахування грошових зобов’язань відповідачу у розмірі 42 552,08 підтверджена ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2015 року у справі № 819/840/13-а.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відтак, враховуючи положення частини першої статті 72 КАС України, обставини, встановлені наведеним вище судовим рішенням у справі № 819/840/13-а щодо правомірності застосування штрафних санкціях за порушення норм регулювання обігу готівки у сумі 42 552,08 грн., не підлягають доказуванню.

При цьому, передбачені відповідними рішеннями суми фінансових санкцій підлягають узгодженню в порядку, встановленому ПК України для узгодження грошових зобов'язань, визначених контролюючим органом. Визначені такими рішеннями суми грошових зобов'язань підлягають сплаті як грошові зобов'язання в розумінні ПК України, а своєчасно несплачені суми повинні стягуватися в порядку, передбаченому для стягнення податкового боргу (тобто з обов'язковим направленням платникові податків податкових вимог).

Пункт 59.1 статті 59 ПК України передбачає, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності – шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пункти 95.2, 95.3 статті 95 ПК України).

Згідно із підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з підпунктами 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків – це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності; податковий борг – це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

З наведених визначень випливає, що поняття грошового зобов'язання охоплює всі суми коштів, які підлягають сплаті як штрафні санкції за порушення вимог законодавства, дотримання якого контролюють контролюючі органи. Не є винятком і штрафні санкції за порушення норм з регулювання обігу готівки. І в разі їх несплати у встановлені строки такі грошові зобов’язання, в тому числі штрафні санкції, набувають статусу податкового боргу.

У спірному випадку позивач вжив усі заходи, передбачені ПК України для стягнення податкового боргу з платника податків, контролюючим органом дотримані передумови для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості. Позивач обґрунтовано, в межах своїх повноважень звернувся до суду з даними позовними вимогами та надав належні та допустимі докази щодо наявності податкового боргу у платника податків ДП ЗАТ УЕГ "Бережаниагропродукт".

Статтею 11 КАС України встановлено принцип змагальності сторін, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідач не спростував доводи адміністративного позову, не надав доказів про сплату податкового боргу, вжиті податковим органом заходи не призвели до його погашення, тому позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом прийняття постанови про стягнення з рахунків ДП ЗАТ УЕГ "Бережаниагропродукт" у банках, обслуговуючих платника податків, та за рахунок готівки, що належить відповідачу, коштів у розмірі податкового боргу в сумі 42 552,08 грн.

Керуючись статтями 2, 11, 86, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.

копія вірна

Суддя Чепенюк О.В.