Справа № 459/3036/16-а
Суддя: Рудаков Д. І.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 459/3036/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" грудня 2016 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Рудакова Д.І.,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної Фіскальної служби України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

03.11.2016 року позивач звернувся у суд з позовом, у якому просить скасувати постанову № 4215/20918/16 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України та закрити справу. В обґрунтування свої вимог зазначив, що повідомляв митницю про обставини, які перешкоджали йому вивести автомобіль за межі митної території України, а справа про притягнення до адміністративної відповідальності була розглянута з порушенням строків 30 днів замість 15 днів. Також вважає, що у його справі мали були застосовані норми Стамбульської конвенції, а не МК України, оскільки приписи останнього не можу суперечити міжнародному договору стосовно строків тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення.

Позивач у судовому засідання позов підтримав та пояснив, що автомобіль купив у Польщі, але останній потребував ремонту й внаслідок цього не зміг своєчасно перетнути митний кордон. Про факт ремонту писав на митницю заяви. Зазначив, що права та обовязки при розгляді протоколу йому розяснено не було, протокол взагалі не оголошувався, так як і постанова про притягнення до відповідальності.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив, вказавши, що позивач своєчасно не вивіз транспортний засіб за межі митного кордону України, а довідки, надані ним, вказують лише на факт, що автомобіль був на ремонті, але не було подано доказів, які б свідчили про факт неможливості перетину кордону в будь-який інший спосіб (буксируванням, на лафеті тощо). Стосовно процедури розгляду вказаного протоколу йому нічого невідомо, особа яка розглядала вказаний протокол вже не працює в Львівської митниці ДФС.

Заслухавши сторін, оцінивши докази у справі, зясувавши обставини спору, суд прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що 26.09.2016 року інспектор Львівської митниці ДФС склав відносно позивача протокол про ПМП № 4215/20918/16 за ч. 3 ст. 470 МК України.

26.10.2016 року уповноважена особа Львівської митниці ДФС, розглянувши матеріали справи, розпочатої за вище вказаним протоколом, винесла постанову № 4215/20918/16, згідно резолютивної частини якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ПМП, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено штраф у розмірі 8500 грн.

З оскаржуваної постанови судом встановлено, що 26.09.2016 позивач прямував через м/п "Угринів" у напрямку на виїзд з України у Польщу. У ході здійснення митного контролю й митного оформлення було зясовано, що 30.08.2016 року позивач ввіз на митну територію України через м/п "Рава-Руська" автомобіль марки "Пежо 806", р.н.з. DKLPG03 у митному режимі "транзит" без письмового декларування та сплати митних платежів на строк, визначений ст. 95 МК України 10 діб або 5 діб, у разі переміщення у межах однієї митниці. Відповідно до інформації, що містилася у ПІК ЄАІС ДМСУ станом на 26.09.2016 року даний автомобіль не вивозився та у інший митний режим не заявлявся.

Під час проходження митного контролю позивач надав документи, що підтверджують факт ремонту авто (рахунки № 562, № 597, повідомлення від 09.09.2016 р., 16.09.2016 р.).

Як вбачається з постанови, надані ОСОБА_2, докази щодо проведення ремонтних робіт не є обставинами непереборної сили, згідно п. 2 розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідного до заявленого режиму, затв. наказом МФУ від 31.05.2012 року № 657.

Також у постанові зазначено, що подані позивачем документи не відповідають переліку документів, що підтверджують надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, що визначений п. 7 розділу 8 Правил надання цих послуг, які затв. наказом МІУ від 28.11.2014 року № 615.

Відповідачем зроблено висновок, що позивач усупереч ст. ст. 95, 192 МК України, розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідного до заявленого режиму до найближчого митного органу до завершення визначеного митницею строку транзиту про обставини подій, у звязку з якими порушено строки, та місцезнаходження товарів та транспортних засобів у випадку їх поломки й ремонту звернувся до Львівської митниці ДФС лише 09.09.2016 року та 16.09.2016 року.

Як видно з Витягу з ПІК "Інспектор 2006", 30.08.2016 року о 14:22 год. позивач в'їхав в Україну на вище вказаному автомобілі у митному режимі "транзит" з метою "особисте користування".

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та фактам справи, суд звертає увагу на наступне.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ч. 3 ст. 470 МК України, передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

Покликання позивача на Конвенцію про тимчасове ввезення від 26.06.1990 року суд до уваги не бере, оскільки предметом правового регулювання останньої є митний режим тимчасового ввезення, а транспортний засіб позивача був оформлений у митний режим транзиту. Ці митні режимі різняться між особою, зокрема, в силу приписів ст. 70 МК України та відповідних глав розділу 5 цього Кодексу, а також Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур від 18.05.1973 року.

Статтею 90 Митного кодексу України(далі -МК України) встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з приписами ч. 2 цієї статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Частиною першою ст.192 Митного кодексу України передбачено, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

В силу вимог ч. 1ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Таким чином, умовами, що виключають адміністративну відповідальність особи за перелічені порушення митних правил є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з п. 5 розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режим, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року № 657 встановлено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм видно, що законодавством чітко визначені умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Всупереч вимогам чинного законодавства позивач не надав доказів того, що ремонт транспортного засобу був вимушеним і зумовленим аварією, протиправними діями третіх осіб чи дією обставин непереборної сили.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що ремонт транспортного засобу не був вимушеним, зумовленим аварією, протиправними діями третіх осіб чи дією обставин непереборної сили, а відтак, позивач не звільняється від відповідальності за порушення строку, встановленого чинним законодавством для вивезення автомобіля.

За таких обставин, суд вважає, що у діях позивача містяться ознаки складу адміністративного правопорушення, котре було підставою для винесення оскаржуваної постанови.

Водночас, при винесенні постанови були допущені істотні процесуальні порушення, а саме: позивачу не роз'яснено його прав і обов'язків, взагалі не були оголошені протокол та постанова.

На виклик суду особа, яка розглядала матеріали справи, а саме: ОСОБА_5, не зявився. Відповідач по справі жодними допустимими доказами не довів суду, що процедура розгляду протоколу відносно ОСОБА_2 була дотримана, а також не спростував позицію позивача. Представник відповідача пояснив суду, що йому взагалі невідома процедура розгляду матеріалів справи відносно ОСОБА_2

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що при винесені оскаржуваної постанови ОСОБА_5 діяв на підставі, у межах повноважень, але не у спосіб, що передбачений діючим законодавством України. На переконання суду постанова про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності підлягає скасуванню. Підстав для закриття провадження по даній адміністративній справі не має.

Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 70, 71, 159-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову Львівської митниці Державної фіскальної служби України № 4215/20918/16 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500грн.

В решті позову відмовити.

На постанову може бути подана апеляція до Львівського апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з часу проголошення.

Суддя: Д. І. Рудаков