Справа № 415/1513/16-а
Суддя: Бойко С. Л.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/1530/16-а
Провадження № 2-а/415/45/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01.11.16 р. Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючого - судді Бойко С.Л.

при секретарі Тимофієвої О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанськ адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Привільської міської ради про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернулася в суд з позовом до Привільської міської ради про визнання дій незаконними.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 20.02.2013 року між нею та ОСОБА_3 вона являється власником майна, яке складається з металічного кіоску розміром 2 на 2,5м., розташованого по АДРЕСА_1. 04.03.2016року вона звернулася з письмовою заявою до виконавчого комітету Привільської міської ради про визнання дій незаконними про надання йому в оренду земельної діляки площею 0,0012га. для обслуговування торгового павільйону, який придбаний ним на підставі договору купівлі-продажу. За результатами розгляду її заяви, листом від 25.03.2016року за №120 позивачу було відмовленно в оформленні договору оренди з посиланням на те, що із-за відсутності коштів у міському бюджеті не має можливості виготовити технічну документацію для земельних торгів та братии участь у земельних аукціонах. Крім того, згідно до Закону України №3038-IV «Про регулювання містобудівної документації», з 01.01.2015року заборонено надання земельної ділянки у користування, власність, якщо для відповідної теріторії не розроблений план зонування рериторії або детальний план.У Привільській міській раді відсутній план зонування території і надання земельних ділянок у користування на даний час неможливе. Після проведення зонінгу територіх міста Привілля дану земельну ділянку в подальшому можна буде оформити, як малу архітектурну форму. Вважає що такими діями відповідача свідомо порушується її конституційне право на зайняття підприємницькою діяльністю. На підставі наведеного просить визнати дії Привільської міської ради щодо відмови у переукладенні з нею договору оренди на земельну ділянку за адресою м.Привілля вул.Ломоносова 2-а загальною площею 0,0012га. Зобов'язати Привільську міську раду укласти з позивачем, як новим власником нерухомого майна договір оренди на земельну ділянку за адресою м.Привілля вул.Ломоносова 2-а загальною площею 0,0012га.

Представник позивача, ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримав, в своїх поясненнях зазначила, що Привільською міською радою безпідставно відмовлено у наданні земельної ділянки в оренду під обслуговування павільйону. Вважає, що відповідач упереджено ставиться до позивача, ОСОБА_1, як до особи. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача, Привільської міської ради, ОСОБА_5 позов не визнала. В своїх поясненнях зазначила, що при прийнятті рішення про відмову у наданні земельної ділянки в оренду ОСОБА_1. виконавчий комітет Привільської міської ради керувалася діючим законодавством, оскільки що із за відсутності коштів у міському бюджеті не має можливості виготовити технічну документацію для проведення земельних торгів. Крім того, згідно до Закону України №3038-IV «Про регулювання містобудівної документації», з 01.01.2015року заборонено надання земельної ділянки у користування, власність, якщо для відповідної теріторії не розроблений план зонування території або детальний план.У Привільській міській раді відсутній план зонування території і надання земельних ділянок у користування на даний час неможливе. Після проведення зонінгу територіх міста Привілля питання по переукладення договору оренди з позивачем буде позитивно вирішено.

Дослідивши наявні матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

У відповідності до положень пункту 1 частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Рішення Конституційного суду України № 10-рп/2010 по справі № 1-6/2010 від 01.04.2010 року встановлено, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, які віднесені законом до їхньої компетенції, питання щодо розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, діють як суб'єкти владних повноважень, а тому відповідно до положень п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

У звязку із наведеним, суд вважає обставини, що є предметом судового розгляду, такими, що мають вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Законодавець положеннями ч.ч.1,3 статті 152 Земельного кодексу України передбачає рівні умови захисту прав власності на земельну ділянку.

Відповідно до положень частини 3 цієї ж статті Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, в тому числі, визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Судом встановлено, шо відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 20.02.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області, реєстровий № 372 ОСОБА_1 являється власником майна, яке складається з металічного кіоску розміром 2 на 2,5м., розташованого по АДРЕСА_1 (а.с.8).

Відповідно до договору оренди, виданого 13.11.2013року право користування земельною ділянкою для розміщення кіоску надано ОСОБА_3 по договору оренди землі від 30.09.2008року з Привільською міською радою.(а.с.9).

Згідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку земельна ділянка площею 0,0012га. розташована по АДРЕСА_1 надана для розміщення та експлуатації торгівельного кіоску. (а.с.10).

04.03.2016року ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою до виконавчого комітету Привільської міської ради про розгляд питання з приводу переукладення з нею договору оренди на земельна ділянка площею 0,0012га. розташована по АДРЕСА_1 та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. (а.с.11-12).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 листом від 25.03.2016 року за №120 позивачу було відмовлено в оформленні договору оренди з посиланням на те, що згідно п. 2 ст. 120 Земельного кодексу, передача в оренду земельних ділянок, здійснюється за результатами земельних торгів. Земельні торги проводяться у формі аукціону. Виготовлення технічної документації та проведення земельних торгів проводиться за рахунок місцевого бюджету. Привільська міська рада не має можливості надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для надання її в оренду так як із-за відсутності коштів у місцевому бюджеті, виконком Привільської міської ради, протягом 2016 року, не має можливості виготовляти технічну документацію для земельних торгів та брати участь у земельних аукціонах. Крім того, згідно Закону України № 3038-ІУ «Про регулювання містобудівної документації», з 01.01.2015р. заборонено надання земельних ділянок у користування, власність, якщо для відповідної території не розроблений план зонування території або детальний план. У Привільської міської ради відсутній план зонування території і надання земельних ділянок у користування наданий час не можливе. Після проведення зонування території міста Привілля, дану земельну ділянку в подальшому, можна буде оформити, як малу архітектурну споруду.

Відповідно до вимог ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування шляхом укладання договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення ї меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації, забороняється.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про оренду землі», передача земельної ділянки в оренду, межі якої визначено в натурі (на місцевості) без зміни її цільового призначення здійснюється без розроблення проекту її відведення.

Згідно ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо житловий будинок, будівля або споруда, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користування, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі», до особи, якій перейшло право власності на споруду, що розташована на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку.

Ч. 1 ст. 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Після придбання позивачем вищевказаного торговельного кіоску, цільове призначення спірної земельної ділянки не змінилося, межі (розмір) вказаної земельної ділянки вже встановлені.

Отже, суд вважає, що у разі переходу права власності на об'єкт майна, до набувача цього майна переходять ті права на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу право власності або право користування.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Привільська міська рада має повну та законну можливість прийняти відповідне рішення щодо оренди спірної земельної ділянки.

У судовому засіданні представник відповідача посилалась на те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню також з підстав відсутності плана зонування території м.Привілля.

Відповідно до ст.18 Закону № 3038-VI план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об'єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об'єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Статтею 19 Закону № 3038-VI визначена мета розроблення детального плану території, яка полягає в визначенні планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Заява позивача про оренду земельної ділянки без зміни цільового призначення земельної ділянки від 04.03.2016 була розглянута належним чином та надана відповідь, що вказане питання Привільська міська рада зможе розглянути після розробки та затвердження Детального плану території м.Привілля.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону № 3038-VI зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється.

Отже, згідно вимог чинного законодавства передбачена можливість зміни цільового призначення земельної ділянки виключно за наявності плану зонування території або детального плану території.

Розроблені і затверджені, компетентним органом План зонування території м.Привілля або Детальний план території м.Привілля, на яких розташована земельна ділянка позивача, на час розгляду справи відсутні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, за приписами частини другої цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У судовому засіданні представник відповідача не навів достатніх підстав, які б свідчили про незаконність вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Привільської міської ради Луганської області про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень неправомірною та зобовязання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати бездіяльність субєкта владних повноважень Привільської міської ради, щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 щодо оренди земельної ділянки на АДРЕСА_1 , площею 0,0012 га неправомірною.

Зобовязати субєкта владних повноважень Привільську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 щодо оренди земельної ділянки на АДРЕСА_1, площею 0,0012га. та прийняти по ній рішення відповідно до чинного законодавства України

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий судя: С.Л.Бойко