Справа № 816/1600/16
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2016 р.Справа № 816/1600/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Старосуда М.І.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Аркада" на ухвалу ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 21.09.2016р. по справі № 816/1600/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Аркада"

до Приватного нотаріуса ОСОБА_2 третя особа ОСОБА_3

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк "Аркада" звернулось до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду з позовною заявою до Приватного нотаріуса ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса ОСОБА_2, ОСОБА_1 міського округу Полтавської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з розділу) від 30.05.2016 індексний номер: 29818482, згідно з яким до реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право приватної власності ОСОБА_3 (РНКПП: НОМЕР_1) на обєкт нерухомого - офісне приміщення № 5 загальною площею 54.4 кв.м., яке знаходиться за адресою: область, м. Полтава, вулиця Степового фронту, будинок 22 (реєстраційний об'єкта нерухомого майна: 01).

Ухвалою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 21.09.2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку "Аркада" до Приватного нотаріуса ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, скасування рішення. Роз'яснено позивачеві право звернення із відповідним позовом до загального місцевого суду в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк "Аркада", не погоджуючись з ухвалою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 21.09.2016 року , подало апеляційну скаргу , вважає її незаконною та необґрунтованою, винесеною при невідповідності висновків суду обставинам справи та при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, у зв'язку з чим ухвала підлягає скасуванню . Просить скасувати ухвалу ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 21.09.2016р., направити справу для продовження розгляду до суду.

Вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за даним позовом на підставі пункту 1 частини 1 ст. 109 КАС України , суд першої інстанції виходив з того , що даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки в даному випадку фактично існує спір про право, який має цивільно-правову природу та з огляду на суб'єктний склад учасників спору може бути вирішений лише судом в порядку цивільного - процесуального судочинства шляхом вирішення питання про визнання права власності на вказаний об'єкт.

Однак , колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Предметом спору в адміністративній юрисдикції є публічно-правові відносини. До юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності прийнятих або вчинених рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) при здійсненні ними владних управлінських функцій.

За змістом частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Відповідно до ч. 1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Згідно п.1 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до Пленуму Вищого адміністративного суду України в п.2 Постанови від 20 травня 2013 року N 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Вищого адміністративного суду України від 14 лютого 2014 року N 2, від 15 травня 2014 року N 6, від 22 травня 2015 року N 6) (далі - Постанова № 8) законодавство не містить визначення терміна "публічно-правовий спір". Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Пунктом 3 Постанови № 8 визначено, що вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

В п.8 Постанови № 8 Пленум ВАСУ роз'яснено, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - ОСОБА_4 N 1952-ІУ) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом статті 9 цього Закону N 1952-ІУ державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус. Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси.

Дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації.

Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Як свідчить позивна заява Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк "Аркада" оскаржує саме рішення приватного нотаріуса ОСОБА_2 ОСОБА_1 міського округу Полтавської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з розділу) від 30.05.2016 індексний номер: 29818482.

За своїм правовим статусом згідно ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не є суб'єктом владних повноважень у розумінні КАС України.

Тому, нотаріальні дії, які вчиняються нотаріусами відповідно до вказаного Закону, оскаржуються до суду в порядку цивільного судочинства.

У звязку з прийняттям Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі ОСОБА_4 № 1952-IV) державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1952-IV у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний субєкт.

Держава в цій частині делегує нотаріусам владні повноваження.

Тобто, нотаріус може вчиняти дії, які мають публічно-правовий характер та не мають нічого спільного з нотаріальними діями. Це реєстраційні дії, а саме: державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також державну реєстрацію обтяжень рухомого майна.

Реєстраційні дії, пов'язані з веденням Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, вчиняються нотаріусами не на підставі Закону України «Про нотаріат», а на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а також відповідних договорів, укладених з Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України як адміністратором названих Реєстрів.

У даному випадку, приватний нотаріус ОСОБА_2 ОСОБА_1 міського округу Полтавської області як держатель відповідного реєстру є суб'єктом владних повноважень, який делегує свої повноваження щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Отже, при вчиненні зазначених реєстраційних дій нотаріус діє як суб'єкт владних повноважень у розумінні КАС України, а тому такі дії нотаріуса підлягають оскарженню до адміністративного суду.

Вказана позиція підтверджується п. 8 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів».

Як вбачається з матеріалів справи, у даній справі мають місце відносини, що виникли між позивачем та суб'єктом владних повноважень, а саме суб'єктом, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень державним реєстратором на нерухоме майно приватним нотаріусом, який уповноважений здійснювати державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

Жодних вимог щодо визнання права власності на нерухоме майно позовна заява не містить.

Колегія суддів звертає увагу на те , що позивачем в даному випадку оскаржуються дії відповідача, як субєкта владних повноважень , а саме субєкта, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, щодо державної реєстрації права власності, за таких обставин даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Наведене у сукупності є підставою для задоволення апеляції та повернення справи для продовження розгляду.

Таким чином, перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо відмови у відкритті провадження в адміністративній справі за даним позовом.

Відповідно до пункту 3 статті 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Згідно пункту 4 статті 204 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Аркада" задовольнити.

Ухвалу ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 21.09.2016р. по справі № 816/1600/16 скасувати.

Справу направити до суду 1 інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в силу ч. 2 ст. 211 КАС України, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 19.12.2016 р.