Справа № 804/9926/14
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року Справа №804/9926/14

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіГончарової Ірини Анатоліївни
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.07.2014 року №, №, №, рішення № від 02.07.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 02.07.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують понесення позивачем витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу, у перевіряємому періоді - протягом 2013 року, та правомірність формування витрат та податку на доходи фізичних осіб від провадження господарської діяльності відповідно до первинних бухгалтерських документів, а саме щодо включення до складу витрат вартості придбаних ТМЦ, витрат на транспортування будівельних матеріалів, санітарно-технічного обладнання та витрати на оренду приміщення. Вказав, що контролюючим органом не враховано повернення коштів за ТМЦ покупцям, а також помилково зазначено, що витрати мають формуватися у період виникнення зобов'язань ( з орендної плати), а не у період фактичного понесення таких, а також здійснено невірний розрахунок понесених витрат, залишку матеріальних цінностей.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в письмовому провадженні.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав письмові заперечення на позов, в яких вказав, що при складанні акту перевірки контролюючим органом допущено описки, які не впливають на встановлені порушення Податкового кодексу України та не виключають їх. Вказав, що під час перевірки на підставі виписок руху коштів по розрахунковим рахункам та податковим накладним, виписаним на користь ТОВ «Лан» на суму 475204,25 грн. Вказана сума є валовим доходом від виду діяльності «оптова торгівля хімічними продуктами», а пояснення щодо повернення коштів на користь ДП «АФ Мрія», СТОВ «Луговське», СТОВ «Агрос» не відносяться до валових витрат 2013 року по виду діяльності «оптова торгівля хімічними продуктами». Також у 2013 році віднесено витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей, які не пов'язані з отриманням доходу, а саме: послуги суборенди приміщення, витрати ТМЦ, передплата за ТМЦ без підтвердження податковими накладними або без проведення оплати. Також під час перевірки не надано первинних документів (актів виконаних робіт, наданих послуг), які б підтвердили факт понесення витрат на оренду приміщення.

Враховуючи обмеженість строку вирішення справи та наявність клопотання від позивача про розгляд справи в письмовому провадженні, а також те, що відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин не прибув у судове засідання, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи, та вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 4, 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 12.02.2002р. зареєстрований виконавчим комітетом Новомосковської міської ради, перебуває на податковому обліку в Новомосковській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Видом діяльності ФОП ОСОБА_2 є: оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; оптова торгівля хімічними продуктами; неспеціалізована оптова торгівля; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

В період з 16.05.2014 р. по 29.05.2014 р., продовжено з 30.05.2014 р. по 05.06.2014 р., на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України, відповідно до наказу № 254 від 06.05.2014 р., №294 від 29.05.2014 р. Новомосковською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р..

За результатами перевірки 13.06.2014 року складено акт № 234/173/НОМЕР_1, у висновку якого зазначено про порушення:

1. п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України в частині ненадання усіх первинних документів, пов'язаних з обчисленням бази оподаткування та сплатою податків;

2. ст..177 Податкового кодексу України, в частині заниження валового доходу у сумі 10895,70 грн. та завищення валових витрат у сумі 395457,39 грн., в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2013 рік у розмірі 67075,05 грн.;

3. п.3.6 Наказу ДПА України від 21.01.2014 р. №49 «Про порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» та п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України в частині відображення виплачених коштів не у повному обсязі;

4. п.4 ч.1 ст.4, п.6 ст.6, п.1 ч.1, ч.2 ст.7, п.11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», заниження до сплати єдиного соціального внесок на суму 68638,15 грн.

З акту перевірки № 234/173/НОМЕР_1 від 13.06.2014 року слідує, що протягом перевіряємого періоду на поточний рахунок ФОП ОСОБА_2 НОМЕР_2 у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надходили кошти від ТОВ «Лан» () за аміачну воду у розмірі 570245,10 грн. (з ПДВ). Також протягом 2013 року ФОП ОСОБА_2 було видано податкові накладні (аміачна вода) ТОВ «Лан» та включено суму до складу податкових зобов'язань у розмірі 570245,10 грн., в т.ч. ПДВ 95040.85 грн. Також в порушення ст..177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_2 занижено валовий дохід у розмірі 10895,70 грн. ФОП ОСОБА_2 неправомірно відніс до складу валових витрат суму у розмірі 395457,40 грн., а саме 156855,74 грн. витрати по придбанню ТМЦ , які не пов'язані з отриманням доходу ФОП , згідно копії книги обліку доходів і витрат; 57732,12 - витрати на оплату праці та пов'язані з нею нарахування, які документально не підтверджені.; 96000,00 грн. віднесено витрати на оренду приміщень та ПДФО й цієї оренди не підтверджені документально (не надано актів виконаних робіт, наданих послуг). Віднесено зайві витрати на сплату єдиного соціального внеску з підприємницької діяльності у сумі 925,48 грн.: згідно поданого додатку №5 «нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями» № ФОП ОСОБА_2 нараховано єдиного внеску у розмірі 12974,52 грн., проте у поданій декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік №0033 від 23.05.2014 р. до інших витрат віднесена сума єдиного внеску у розмірі 13900,00 грн. ФОП ОСОБА_2 у 2013 році віднесено витрати на транспортування будівельних матеріалів та санітарно-технологічного обладнання, які не підтверджено первинними документами. Надані товарно-транспортні накладні, оформлені з порушенням, отже не несуть у собі інформації, необхідної для визнання оплати по них і не можуть бути первинними документами, що підтверджують надання послуг ФОП ОСОБА_3 Діяльність ФОП ОСОБА_3 виключно чи переважно направлена на формування валових витрат ФОП ОСОБА_2 з метою заниження бази оподаткування.

На підставі вказаного акту 02.07.2014 р. контролюючим органом прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення ФОП ОСОБА_2 податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем - 67075,05 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 33537,53 грн.,

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення ФОП ОСОБА_2 суми грошового зобов'язання за платежем адміністративні штрафи та інші санкції у розмірі 510 грн.,

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення ФОП ОСОБА_2 податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника у вигляді з/п у розмірі 510 грн.,

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- зі сплати єдиного внеску в сумі 68638,15 грн.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі штрафу 3431,91 грн.

Правомірність винесених Новомосковською ОДПІ податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу власних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Положеннями п.177.1 ст.177 ПК України визначено, що доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Згідно п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Приписами п.138.2 ст.138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Також, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що зазначено в іншому листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11).

Згідно з ч.2ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»(далі - Закон) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1ст.9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88(далі по тексту - Наказ № 88).

Відповідно до п. 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).

Згідно з п. 2.4 Наказу №88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб'єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88.

Із змісту статті 9 цього Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» також вбачається, що первинні документи обов'язково мають фіксувати факт здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Враховуючи зазначене вище, судом під час розгляду справи перевірено наявність у позивача необхідних первинних документів за господарськими операціями з метою визначення витрат, а також встановлення зв'язку між понесеними витратами і господарською діяльністю платника податку.

Судом встановлено, що 01.02.2012 р. ФОП ОСОБА_2 (орендатор) укладено з орендодавцями ОСОБА_4, ОСОБА_5, договір оренди №01-02/12, предметом якого є оренда приміщень за адресою: АДРЕСА_1.

Здійснення господарських операцій за даним договором підтверджено актами виконаних робіт (оренда плата): погодженими ОСОБА_4 від 31.12.2013 р. за грудень 2013 року на суму 4000 грн., від 30.11.2013 р. за листопад 2013 року на суму 4000 грн., від 31.10.2013 р. за жовтень 2013 року на суму 4000 грн., від 30.09.2013 р. за вересень 2013 року на суму 4000 грн., від 31.08.2013 р. за серпень 2013 року на суму 4000 грн., від 31.07.2013 р. за липень 2013 року на суму 4000 грн., від 30.06.2013 р. за червень 2013 року на суму 4000 грн., від 31.05.2013 р. за травень 2013 року на суму 4000 грн., від 30.04.2013 р. за квітень 2013 року на суму 4000 грн., від 31.03.2013 р. за березень 2013 року на суму 4000 грн., від 28.02.2013 р. за лютий 2013 року на суму 4000 грн., від 31.01.2013 р. за січень 2013 року на суму 4000 грн.; погодженими ОСОБА_5 від 31.12.2013 р. за грудень 2013 року на суму 2000 грн., від 30.11.2013 р. за листопад 2013 року на суму 2000 грн., від 31.10.2013 р. за жовтень 2013 року на суму 2000 грн., від 30.09.2013 р. за вересень 2013 року на суму 2000 грн., від 31.08.2013 р. за серпень 2013 року на суму 2000 грн., від 31.07.2013 р. за липень 2013 року на суму 2000 грн., від 30.06.2013 р. за червень 2013 року на суму 2000 грн., від 31.05.2013 р. за травень 2013 року на суму 2000 грн., від 30.04.2013 р. за квітень 2013 року на суму 2000 грн., від 31.03.2013 р. за березень 2013 року на суму 2000 грн., від 28.02.2013 р. за лютий 2013 року на суму 2000 грн., від 31.01.2013 р. за січень 2013 року на суму 2000 грн. (том 2 а.с.86 - 110).

Також суд зазначає, що в акті перевірки відповідач дійшов помилково висновку про неможливість включення до складу витрат витрат за оренду плату на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у сумі 20000,00 грн., з посилань на те, що це є оплатою за 2012 рік (погашення заборгованості за 2012 рік) оскільки позивачем фактично такі витрати понесені у 2013 році, тобто за 2012 рік позивач не мав права включати іх у витрати.

Також позивачем пояснено, що по ОСОБА_5 невірно нарахована сума орендної плати, фактично їй було сплачено 20400,00 грн. та 3600,00 грн. ПДФО, а також По ОСОБА_4 не вірно нарахована сума податку, вірною сумою є 7200,00 грн. (4000,00 грн. на місяць*12 місяців*15%).

Судом встановлено, що 29.08.2013 р. ФОП ОСОБА_2 було здійснено повернення коштів покупцю ДП «Агрофірма Мрія» у сумі 2500,00 грн. (без ПДВ), що відображено повернення шляхом коригування суми податку на додану вартість за податковою накладною від 09.08.2013 р. №72 (розрахунок коригування сум ПДВ до податкової декларації з ПДВ за серпень 2013 року).

03.04.2013 р. ФОП ОСОБА_2 було здійснено повернення коштів покупцю СТОВ «Луговське» у сумі 7822,20 грн. (без ПДВ), що відображено повернення шляхом коригування суми податку на додану вартість за податковою накладною від 03.09.2013 р. №3 та здійснено повернення коштів покупцю СТОВ «Агрос» у сумі 573,50 грн. (без ПДВ), що відображено повернення шляхом коригування суми податку на додану вартість за податковою накладною від 04.09.2013 р. №6 (розрахунок коригування сум ПДВ до податкової декларації з ПДВ за вересень 2013 року).

З матеріалів справи вбачається, що 06.02.2014 р. ФОП ОСОБА_2 надано до контролюючого органу таблицю 1 Нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, згідно якого визначено суму нарахованого єдиного внеску у розмірі 12974,52 грн. (34,7%). Спростування наведеного позивачем не надано.

Проте ФОП ОСОБА_2 сплачено 13900 грн.

Судом встановлено згідно звітів про суми нарахованої заробітної плати, застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України за 2013 рік, сума нарахованого єдиного внеску з заробітної плати найманих працівників за 2013 рік становить 30278,87 грн., проте перевіряючими вказано суму 31837,58 грн.

Щодо порушення п.177.4 ст.177 ПК України в частині віднесення до складу витрат витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей, які не пов'язані з отриманням доходу ФОП ОСОБА_2 у періоді, що перевірявся, на суму 156855,74 грн., позивачем пояснено, що 04.01.2013 р. було здійснено оплату у сумі 950,00 грн. - оплата постачальнику ФОП ОСОБА_3 за товар відвантажений ТОВ «ТАКТ», що підтверджено платіжним дорученням № 9, № 14 від 04.01.2013 р.; 04.01.2013 р. було здійснено оплату у сумі 542,50 грн. постачальнику ФОП ОСОБА_8 за товар, відвантажений покупцеві в серпні 2012 року, що підтверджено платіжним дорученням № 10 від 04.01.2013р.; сума 1692,00 грн. була сплачена покупцем ТОВ «Будівельник» ще 28.12.2012р., але товар відвантажений 04.01.2013 р. по видатковій накладній № 1 від 04.01.2013р.; товар за видатковій накладній № 74 від 01.03.2013 р., за який ТОВ «ТАКТ» сплачено 34654,37грн. 16.11.2012р., а залишок 1519,63грн. сплатив 10.04.2013р. та видатковій накладній №75 від 01,03.2013р. покупець ТОВ «ТАКТ» сплатив ще 04.12.2012р., а відвантажили товар 01.03.2013р; 04.03.2013р. було відвантажено товар згідно ВН № 76 на суму 11490,76 покупцю ТОВ «Гольфстрим», за який було сплачено 28.02.2013р.; 17.05.2013р. по видатковій накладній № 262 на кінцевого споживача від 13.05.2013р. товар було придбано у ТОВ ПТК «Агромат» та сплачено 17.05.2013р. за податковою накладною № 190; 07.О5.2013р. була здійснена оплата постачальнику ФОП ОСОБА_9 за податковою накладною № 829, 830 за товар на суму 850,00 грн. який було придбано для покупця ТОВ «Тауер Дівелопмент» за видатковою накладною № 205 від 15.04.2013р. та покупцеві Спілка буд. і арх., на суму 12412459,97 грн., який сплатив ще 26.04.2013р., а товар відвантажили 07.Об.2013р; 18.О6.2013р. товар відвантажили кінцевому споживачу за видатковою накладною №378 від 08.07.2013 р., видатковою накладною №381 від 10.07.2013р., видатковою накладною №386 від 12.07.2013 р., (товар придбано у ПП «Котто» і сплачено за податковою накладною № 908, № 275 від 18.07.2013); 14.08.2013р. була оплата постачальнику ТОВ ПТК «Агромат» за товар по податковій накладній №970 від 14.08.2013р., який було продано за видатковою накладною № 323 від 11.06.2013р., видатковою накладною №345 від 25.06.2013р., видатковою накладною № 371 від 03.07.2013р., видатковою накладною №389 від 11.07.2013р., видатковою накладною №416 від 29.07.2013р.- усі витрати сплачені до 14.08.2013р.; 31.08.2013р.було відвантаження на ТОВ «ТАКТ» за видатковою накладною № 524 від 31.08.2013р. ТМЦ, оплата здійснена 21.08.2013р.; 07.09.2013 р. було відвантаження на ПрАТ «Содружество» за видатковою накладною № 534 від 07.09.2013р., сплата відбулась 29.08.2013р.; 02.10.2013р. було сплачено постачальнику ФОП ОСОБА_9 за податковою накладною № 1047 за товар, відвантажений Юридичній Агенції «Абсолют» видаткова накладна №408 від 23.07.2013р., за який сплачено 16.07.2013р; 03.12.2013р. відвантажено товар згідно видаткової накладної № 701 на ПАТ «ТРЕСТ-Дніпробуд», оплата отримана 02.12.2013р.; 07.12.2013р.було відвантаження товару на ТОВ «Маспо-В» за видатковою накладною № 706, за який було отримано передплату 29.11.2013р.; 18.12.2013р. понесено витрати у сумі 4626,11 грн., у зв'язку з оплатою покупцем товару 05.12.2013р., згідно видаткової накладної №703, оплата здійснена частинами, тому і витрати зазначено пропорційно доходу; сума 7007,22 грн. стоїть у витратах, так як оплата від покупця була отримана частинами і видані видаткові накладні № 503 від 06.09.2013 та видаткова накладна № 715 від 17.12.2013р., платежі здійснені частинами, тому і витрати стоять пропорційно отриманого доходу; сума 20940,35 грн. була сплатою постачальнику ТОВ ПТК «Агромат» за податковою накладною № 1135, № 434 від 18.12.2013р. за товар для Заводу мех. Аеропорт. згідно видаткової накладної № 573 від 28.09.2013, сплачено 18.09.2013р., Агроцентру за видатковою накладною №609 від 07.10.2013р., сплачено 20.09.2013р., Проммонтаж реконстр. за видатковою накладною №618 від 14.10.2013р. сплачено 03.10.2013р., АСТА за видатковою накладною № 621 від 15.10.2013р. сплачено 03.10.2013р.; сума 4197,77 грн. - це вартість товару проданого кінцевому споживачу за видатковою накладною № 714 від 17.12.2013р., а кошти отримано на рахунок 18.12.2013р.,тому і витрати зазначено після отримання коштів; 25.12.2013р. - сума 16200,00 грн. - це вартість товару для С(Ф)Г «Шторм» за видатковою накладною № 720, за який сплачено 09.12.2013р.; сума 12689,21 грн. - це вартість товару для ОСОБА_10 за ВН №721, №722, оплата здійснена 06.12.2013р. та 16.12.2013р.; сума 6363,70 грн. вказана у витратах, оскільки оплата від покупця за видатковою накладною № 715 здійснена частинами, тож витрати зазначено пропорційно отриманому доходу; сума 10073,45грн. - вартість товару ТОВ ПТК «Агромат», сплаченого за податковою накладною № 413, № 1147 за товар, відвантажений АВТОВ «Агроцентр» за видатковою накладною № 609 від 07.10.2013р., а сплачено 20.09.2013 р..

Також позивачем пояснено, що сума 57732,12 грн. помилково віднесена не до тієї колонки декларації, правильно було б віднести її до колонки інші., бо це сума сплачена ЄСВ з доходу підприємця за 2012 рік, оскільки фактично витрати понесені у 2013 році, тому це і зумовило їх віднесення до витрат.

Щодо посилання відповідача на Наказ Міністерства Транспорту України № 983 від 05.12.2013 р. слід вказати, що на час проведення перевірки такий наказ не набрав чинності, отже не може бути заснований до спірних правовідносин.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п.44.2 ст.44 ПК України).

У відповідності до п.177.10 ст.177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

В ході судового розгляду справи Новомосковською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області не зазначено про помилки у веденні Книги обліку доходів і витрат або недостовірності її даних, такі твердження відсутні й у акті перевірки.

На підставі вищевикладеного, суд зазначає, що витрати ОСОБА_2 сформовані у відповідності до п.177.4 ПК України та входять до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, що не спростовано відповідачем.

Отже, встановленими обставинами підтверджено суму задекларованого позивачем доходу у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік, з огляду на що висновок контролюючого органу про порушення позивачем ст..177 Податкового кодексу України, в частині заниження валового доходу у сумі 10895,70 грн. та завищення валових витрат у сумі 395457,39 грн., в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2013 рік у розмірі 67075,05 грн. є хибним, а податкове повідомлення - рішення № від 02.07.2014 р. є таким, що прийняте відповідачем протиправно, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування" базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців є сума доходу, отриманого від її діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб.

З акту перевірки слідує, що порушення вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та його заниження на загальну суму 68638,15 грн., виникло у зв'язку з заниження позивачем чистого оподаткованого доходу, внаслідок завищення витрат з операцій по реалізації власних послуг.

Оскільки судом ці висновки спростовано, то вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- зі сплати єдиного внеску в сумі 68638,15 грн. та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі штрафу 3431,91 грн. також підлягають визнанню протиправними і скасуванню.

Оскільки судом встановлено відповідне ведення ФОП ОСОБА_2 обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, документів фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, отже податкове повідомлення-рішення № від 02.07.2014 р. про збільшення ФОП ОСОБА_2 суми грошового зобов'язання за платежем адміністративні штрафи та інші санкції у розмірі 510 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до п.176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Проте судом не встановлено порушень ФОП ОСОБА_2 в частині своєчасності та нараховування, утримання та сплати до бюджету податку з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок, отже податкове повідомленні-рішення № від 02.07.2014 р. також є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи, що судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, судові витрати слід розподілити відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 02.07.2014 р. про збільшення ФОП ОСОБА_2 податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем - 67075,05 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 33537,53 грн..

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 02.07.2014 р. про збільшення ФОП ОСОБА_2 суми грошового зобов'язання за платежем адміністративні штрафи та інші санкції у розмірі 510 грн.,

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 02.07.2014 р. про збільшення ФОП ОСОБА_2 податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника у вигляді з/п у розмірі 510 грн.,

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 02.07.20141 р. зі сплати єдиного внеску в сумі 68638,15 грн..

Визнати протиправним та скасувати рішення № від 02.07.20141 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі штрафу 3431,91 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А.Гончарова