Справа № 826/8233/16
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/8233/16

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

21 грудня 2016 року м. Київ № 826/8233/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

товариство з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест»

до

Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві

третя особа

Офіс великих платників Державної фіскальної служби

про

визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест» (далі по тексту - позивач, ТОВ «РМ-Інвест») 30 травня 2016 року звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту – відповідач 1, ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві), Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві (далі по тексту – відповідач 2, ГУ ДКСУ у м. Києві), в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не своєчасного відшкодування суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню заявленої в податкових деклараціях з червня по листопад 2014 року та згідно уточнюючого розрахунку від 28 листопада 2014 року;

- стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «РМ-Інвест» пеню за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість у сумі 1 751 835 (один мільйон сімсот п'ятдесят одна тисяча вісімсот тридцять п'ять) грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2016 року до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено Офіс великих платників Державної фіскальної служби (далі по тексту - третя особа, Офіс великих платників ДФС).

Позовні вимоги мотивовано тим, що у період з липня по грудень 2014 року позивачем було подано податкові декларації з податку на додану вартість за червень – жовтень 2014 року та заяви про повернення сум бюджетного відшкодування, які відображались в деклараціях.

В порушення вимог Податкового кодексу України відповідачем 1 суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість зараховані на рахунок позивача з пропуском строку, визначеного у статті 200 Податкового кодексу України.

Допущення зазначеного порушення обумовило виникнення у позивача права на пред’явлення вимоги про стягнення пені на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Відповідач 1 проти позову заперечив та наполягав на залишенні позовної заяви без розгляду з огляду на її подання поза межами строку звернення до суду, визначеного у статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України. Також зауважував на здійсненні ним всіх заходів для здійснення відшкодування сум податку на додану вартість, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідач 2 проти задоволення позову також заперечував з підстав визначення чинним законодавством механізму бюджетного відшкодування платникам податку на додану вартість.

Третя особа надала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що позивач з будь-якими листами на адресу Офісу великих платників ДФС не звертався.

Представники відповідачів та третьої особи у судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується корінцями про отримання факсу, які містяться у матеріалах справи (а.с. 176-178).

Частиною 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення частин 4 та 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 29 вересня 2016 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для звернення до суду стало порушення відповідачем строку проведення відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок позивача.

Згідно з приписами частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції, чинній на час звернення позивача з відповідним позовом до суду, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазначений строк обчислюється з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення його інтересів такими рішеннями, діями, бездіяльністю та актами відповідача.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано статтею 200 Податкового кодексу України у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту – ПК України).

Згідно з пунктам 200.7 та 200.10 статті 200 зазначеного Кодексу платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Відповідно до пункту 200.11 статті 200 ПК України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки. Перелік достатніх підстав, які надають право контролюючим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 200.12 та 200.13 статті 200 ПК України контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Положеннями пункту 200.23 статті 200 ПК України передбачено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що пеня не є заборгованістю бюджету, а тому посилання позивача на положення статті 102 ПК України є помилковим.

У зв’язку з відсутністю у Податковому кодексі України положень, які б встановлювали спеціальний строк для звернення до суду з вимогою про стягнення пені на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість, підлягає застосуванню загальний строк, визначений у частині 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

З позовом про визнання протиправної бездіяльності та стягнення пені ТОВ РМ-Інвест» звернулось 30 травня 2016 року.

Отже вимоги за період до 30 листопада 2015 року є такі, що заявлені з пропуском строку звернення до суду.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частиною 2 названої статті також передбачено, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Наведені положення кореспондуються з пунктом 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, в якому закріплено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Будь-яких обґрунтувань на підтвердження наявності поважних причин для пропуску строку звернення до суду з відповідними вимогами позивачем не надано.

За таких підстав Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про пропущення позивачем строку звернення до суду з вимогами про визнання протиправною бездіяльність щодо не своєчасного відшкодування суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню заявленої в податкових деклараціях з червня по листопад 2014 року та стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «РМ-Інвест» пеню за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість у сумі 1544405 грн., яка нарахована за період до 01 грудня 2015 року.

Керуючись статтями 99, 100, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, третя особа Офіс великих платників Державної фіскальної служби про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів залишити без розгляду в частині визнання протиправною бездіяльності щодо не своєчасного відшкодування суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню заявленої в податкових деклараціях з червня по листопад 2014 року та стягнення з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест» пеню за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість у сумі 1544405 грн.

2. Копію ухвали про залишення позовної заяви без розгляду надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.М. Кобилянський