Справа № 821/1808/16
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1808/16
11 год. 25 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Попова В.Ф.,

при секретарі: Харик В.Г.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Юдіна В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Фізична особа ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - Херсонська ОДПІ, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.07.2016 № , яким йому збільшено грошові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 66498,82 грн., у тому числі за податковими зобов'язаннями на 53063,06 грн. та за штрафними санкціями на 13435,76 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги, обґрунтовує їх тим, що спірне податкове повідомлення-рішення складене на підставі висновків перевірки платника податків, здійсненої у незаконний спосіб, і тому наслідки цієї перевірки, зокрема і обчислення грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, є протиправними. Протиправним вважає позивач і оподаткування прощеної суми боргу, оскільки при визначенні зобов'язань сума прощеного боргу за банківським кредитом має бути розподілена на суму прощеного кредиту та на суму прощених процентів за цим кредитом, без такого розподілу визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб неможливе.

Представник відповідача позов не визнав, наполягаючи на правомірності проведення перевірки та визначення грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за вказаним податковим повідомленням-рішенням. Заперечення мотивує тим, що на письмовий запит контролюючого органу, направлений листом від 16.09.2015 № 11424/10/21-03-17-01-22, позивачем на день написання акта перевірки не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік та не задекларовано доходи, які у 2013 році платник податку отримав як додаткове благо у вигляді прощеної суми боргу за кредитом ПАТ "Укрсоцбанк" у сумі 328328,58 грн. Тому відповідач вважає, що відповідно до п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України позивачеві правомірно обчислено грошове зобов'язання на суму прощеного боргу і через це відповідач просить суд відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акта від 13.04.2016 № 277/21-03-13-05/НОМЕР_2, складеного за наслідками документальної позапланової перевірки позивача з питань отримання доходу (додаткового блага) у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. (далі - акт № 277, акт перевірки).

Як було встановлено відповідачем, згідно даних податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, і сум утриманого з них податку (за формою 1ДФ), наданого ПАТ "Укрсоцбанк", за період з 01.07.2013 р. по 30.09.2013 р. позивач отримав доходи у вигляді додаткового блага у сумі 328328,58 грн. З отриманого доходу податок на доходи фізичних осіб позивач не сплатив, декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік із задекларованими доходами до контролюючого органу не надав. За даними відповідача не задекларованими доходами позивача за 2013 рік є доходи отримані ним як додаткове благо у вигляді прощеної суми боргу за кредитним договором ПАТ "Укрсоцбанк".

Як вбачається із акта № 277, перевірка позивача здійснювалась на підставі наказу від 30.03.2016 № 191, повідомлення від 30.03.2016 № 151/21-03-17-03, без присутності платника податку у приміщенні відповідача.

За наказом від 30.03.2016 № 191 відповідачем було призначено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з 04.04.2016 р., терміном 3 робочих дні, з питання отримання доходу у вигляді суми боргу анульованого кредитором у 2013 році.

Відповідно до п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

За п. 79.3 ст. 79 ПК України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.

Відповідачем суду надано копію рекомендованого листа про направлення позивачеві 31.03.2016 р. наказу № 191 на проведення перевірки. Фактично рекомендований лист 04.04.2016 року був повернутий відповідачеві без вручення адресату у зв'язку з відсутністю адресата за вказаною відповідачем адресою.

Суд вважає, що відповідачем порушено право позивача щодо своєчасного повідомлення про початок проведення перевірки, оскільки лист з таким повідомленням та копією наказу на перевірку направлений позивачу 31 березня 2016 року (день тижня - четвер), а початок перевірки призначений на 1 квітня 2016 року (день тижня - понеділок), тобто цей лист направлено за 1 робочий день до початку перевірки.

Враховуючи, що поштовий обіг потребує декілька днів, позивач фактично був позбавлений права бути присутнім на перевірці, надати пояснення та документи по суті питань, що перевіряються, у той же час встановлення цих обставин є вирішальним для оподаткування доходів позивача за 2013 рік.

Суд вважає, що реалізація такого права за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

Окрім того, незважаючи на проголошену підпунктом 79.3 статті 79 ПК необов'язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має беззаперечне право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК, які передбачають право платника податків бути присутнім під час проведення будь-яких перевірок. Тобто, розпорядження правом бути присутнім на перевірці, чи ні, належить платнику податків, а не контролюючому органу.

На думку суду, нормами ПК України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок проведення контролюючими органами перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання протиправними податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками таких перевірок.

Надаючи правову оцінку позиціям сторін щодо оподаткування прощеної суми кредитного боргу суд враховує те, що у 2013 році за пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Виходячи із системного аналізу норм Податкового кодексу України поняття доходу фізичної особи платника податку на доходи фізичних осіб полягає у тому, що таким доходом є будь які події, за наслідками яких відбувається зміна загального майнового стану платника податку або відбувається зростання його фінансових активів.

На думку суду, по відносинам з банківськими установами при отриманні кредитних коштів відбувається тимчасове зростання фінансових активів платника податку, які він може використати на власний розсуд. У той же час, зростання фінансових активів за рахунок кредитних коштів передбачає повернення цих коштів платником податків у строки та за плату, що визначені угодою сторін. Отже, боргові зобов'язання платника перед установами банків складаються з суми отриманих та неповернутих коштів та винагороди банку за користування позичальником кредитними коштам. У зв'язку з цим на збільшення майнового стану через зростання фінансових активів платника податку безпосередньо впливає факт отримання основної суми кредитних коштів, а відсотки за користування кредитними коштами є витратами платника податку на обслуговування тимчасового збільшення фінансових активів такого платника податку.

Відповідно до пп. 165.1.29 п. 165.1 ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума депозиту (вкладу), внесеного платником податку до банку чи небанківської фінансової установи, яка повертається йому, а також основна сума кредиту, що отримується платником податку (протягом строку дії договору), у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, на визначений строк та під проценти, а також доходи, отримані внаслідок індексації депозиту (вкладу) в гривні (прив'язка курсу національної валюти до курсу іноземних валют відповідно до умов договору).

Таким чином, при отриманні кредитних коштів не відбувається збільшення оподатковуваних доходів платників податку на доходи фізичних осіб у разі, коли таке отримання підлягає поверненню, при цьому проценти за використання цих коштів є витратами платника податку у зв'язку із тимчасовим збільшенням його фінансових активів. За приписами ПК України джерело погашення процентів за користуванням кредитними коштами залежить від напрямів використання кредитних коштів платником податку. У разі, коли кредитні кошти використані платником податку для отримання оподатковуваного доходу, нараховані (сплачені) проценти є частиною витрат такого платника податку, які він поніс у зв'язку з отриманням доходів, що зменшують оподатковуваний дохід цього платника податків.

На думку суду, помилкою відповідача при оподаткуванні списаних (прощених) відсотків за користування кредитними коштами є те, що контролюючий орган при визначенні оподатковуваного доходу платника податків мав врахувати списані проценти у складі витрат (при їх нарахуванні банком) та у складі доходів при їх списанні. Отже списання процентів за користування кредитними коштами не спричиняє збільшення доходів платника податку, а лише зменшує його витрати по банківським операціям.

Таким чином, відповідач при списанні кредитних боргів у 2013 році мав оподатковувати лише ту частину боргу, яка дорівнює сумі списаного основного боргу (кредиту).

При дослідженні правових підстав для оподаткування за наслідками перевірки позивача прощеної йому суми боргу, суд вважає, що відповідач мав з'ясувати структуру такого прощеного боргу, визначивши його складові - основну суму прощеного кредитного боргу та суму прощених процентів. На думку суду, без такого розподілу визначення податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб позивача за 2013 рік є неможливим.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

В порушення ч. 2 ст. 71 КАС України Херсонська ОДПІ як суб'єкт владних повноважень не довела правомірність спірного податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги повністю.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд,

постановив:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.07.2016 № .

Стягнути з Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) суму витрат зі сплати судового збору у розмірі 664,10 грн. (шістсот шістдесят чотири гривні десять копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 19 грудня 2016 р.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 8.3.2