Справа № 813/2517/15
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2016-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2016 року № 876/8698/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І.,Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Бадівської О.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Пилипюка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування наказів та поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування наказів та поновлення на посаді.

Позивач просив:

скасувати наказ ДПА у Львівській області від 08.06.2011 №609 "Про результати службового розслідування";

скасувати наказ ДПА у Львівській області від 10.06.2011 №211-0 "Про звільнення" в частині припинення державної служби та звільнення його з посади начальника адміністративно-господарського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області;

поновити його на посаді начальника управління інфраструктури Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області з моменту його звільнення.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав ст. 100 КАС України в зв'язку з пропущенням позивачем без поважних причин строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Ухвалу суду першої інстанції через свого представника в суді ОСОБА_2 оскаржив ОСОБА_1, який в апеляційній скарзі просить її скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про неповажність причин пропущення строку звернення до суду з адміністративним позовом. При цьому не взяв до уваги, що передумовою його звільнення з державної служби стало його затримання та арешт в кримінальному провадженні, яке було закрито з реабілітуючих підстав - відсутності в його діях складу кримінальних правопорушень. До звернення до суду з позовом йому не були відомі юридичні підстави звільнення, в зв'язку з чим він помилково вважав своє звільнення таким, що пов'язане з кримінальним переслідуванням. Оскільки кримінальне провадження закрито 25.04.2015, строк звернення до суду ним пропущено з поважних причин.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта та його представника, які апеляційну скаргу підтримали, представника відповідача, яка просить апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 перебував на публічній службі в Державній податковій адміністрації у Львівській області з 2001 року, з 28.05.2008 року працював на посаді начальника адміністративно-господарського управління ДПА у Львівській області.

Наказом Державної податкової адміністрації у Львівській області від 10.06.2011 №211-0 "Про звільнення" припинено державну службу на підставі пункту 6 ст. 30 Закону України "Про державну службу" та звільнено позивача з зазначеної посади.

Підставами видання цього наказу стали наказ ДПА у Львівській області від 08.06.2011 №609 "Про результати службового розслідування" та акт від 25.05.2011 року №150 службового розслідування стосовно ОСОБА_1 щодо недодержання ним законодавства про державну службу, а саме відсутність на робочому місці без поважних причин та неодноразове використання службового автомобіля, що мало місце 18.03.2011.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.10.2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2015, позовні вимоги задоволено.

Скасовано наказ ДПА у Львівській області від 08.06.2011 № 609 "Про результати службового розслідування", наказ ДПА у Львівській області від 10.06.2011 №211-0 "Про звільнення" в частині припинення державної служби та звільнення з посади начальника адміністративно-господарського управління ОСОБА_1 та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління інфраструктури ГУ ДФС у Львівській області з 11.06.2011.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 14.07.2016 касаційну скаргу ГУ ДФС у Львівській області задовольнив частково. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.10.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2015 скасував, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив без поважних причин встановлений законом строк звернення до суду з адміністративним позовом.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.2 та ч. 3 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень щодо справ, зазначених у пункті 5 частини першої статті 183 2 цього Кодексу, встановлюється 15-денний строк, який обчислюється з дня виявлення суб'єктом владних повноважень підстав для звернення до адміністративного суду. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, з метою захисту свої прав та законних інтересів позивач повинен був звернутися до суду в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі справи видно, що з 18.03.2011 по 11.12.2012 позивач перебував під вартою в зв'язку з кримінальним провадженням по обвинуваченню його за ч.2 ст. 189 КК України.

Копії оскаржуваних наказів від 08.06.2011 №609 "Про результати службового розслідування" та від 10.06.2011 №211-0 "Про звільнення" були вручені позивачу під розписку у червні 2011 року, що видно з листа Львівської установи виконання покарань (№19) (а.с. 96 т. 1). Дана обставина спростовує доводи апелянта щодо відсутності у нього даних про юридичні підстави звільнення та обставини, з якими відповідач пов'язував таке звільнення.

Реальна можливість захистити свої права в суді виникла у ОСОБА_1 після 11.12.2012, тобто після звільнення з-під арешту.

Однак, позивач своєчасно таким правом не скористувався, оскільки позову до суду не подав, а 10.06.2014 був прийнятий в ДП «Західгеодезкартографія» заступником директора по виробництву за постійним трудовим договором. Дана обставина об'єктивно свідчить про небажання ОСОБА_1 в той час працювати у відповідача.

Постановою прокурора прокуратури Шевченківського району м. Львова від 25.04.2015 кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 було закрите з підстав відсутності в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357 та ч.2 ст. 189 КК України, після чого 15.05.2015 позивач звернувся до суду з даним позовом, вважаючи, що строк звернення до суду з адміністративним позовом обчислюється з часу закриття кримінального провадження.

Проте, наявність чи відсутність виправдувального вироку та постанови про закриття кримінального провадження в кримінальному провадженні не виключала для позивача можливості своєчасного звернення до суду з позовом, оскільки його звільнення не випливало з обставин кримінального провадження, а було пов'язане з порушенням Присяги державного службовця та торкалося відсутності його на робочому місці та неправомірного використання транспортного засобу.

Отже, ОСОБА_1 мав можливість оскаржити своє звільнення, незалежно від наявності або відсутності виправдувального вироку, постановленого у кримінальній справі №1328/228/12 за його обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 2 ст. 189 КК України, а також постанови прокурора про закриття кримінального провадження, проте з грудня 2012 року (після звільнення із СІЗО) не скористався своїм правом і звернувся до суду з позовом, мотивуючи причини пропуску строку формальними обставинами, що не мають правового значення для правильного вирішення спору.

До таких висновків дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 14.07.2016, які в силу ч. 5 ст. 227 КАС України є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Спираючись на норми процесуального законодавства, висновок суду касаційної інстанції, практику Європейського суду з прав людини (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії»), суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали не має.

Доводи апелянта щодо поважності причин пропущення строку звернення до суду з адміністративним позовом, з огляду на викладене, підставою для задоволення апеляційної скарги бути не можуть.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, ст. 199, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 813/2517/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М.Старунський

Повний текст ухвали виготовлений 16.12.2016.