Справа № 188/1140/16-а
Суддя: Бурда П. О.
Дата ухвалення: 2016-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 188/1140/16-а
Провадження № 2-а/188/19/2016
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2016 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі Брагін А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти батальйону 1 УПП у м. Дніпро лейтенанта поліції Куценко Ганни Володимирівни, управління Патрульної поліції у м. Дніпро про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора 1 роти батальйону 1 УПП у м. Дніпро лейтенанта поліції Куценко Ганни Володимирівни (далі - відповідач 1), управління Патрульної поліції у м. Дніпро (далі - відповідач 2), про визнання дій незаконними та скасування постанови серії ДР № 113370 про адміністративне правопорушення від 26.08.2016 року.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 26.08.2016 року о 10 год. 02 хв. позивач, керуючи автомобілем МІТSUBISHI LANCER, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Набережній Заводській в м. Дніпро був зупинений відповідачем 1, який повідомив йому, що ним порушено Правила дорожнього руху (далі - ПДР), а саме: «він не подав світловий покажчик повороту перед перестроюванням, чим порушив вимоги п. 9.2 (б)». При цьому відповідач 1 повідомив, що дане правопорушення було вчинене позивачем в м. Дніпро по вул. Донецьке Шосе, буд. 1. Позивач вказує на те, що в той час він знаходився на відстані приблизно 8 км від вказаного відповідачем 1 місця, рухаючись по вул. Набережній Заводській в районі будинку № 64. На підтвердження факту порушення ПДР відповідач 1 продемонстрував йому відеозапис, зроблений невідомим технічним пристроєм, на якому було видно, як невідомий позивачу автомобіль здійснює перестроювання з одного ряду в інший. При цьому ані державних номерів цього автомобіля, ані навіть марку автомобіля з даного відеозапису встановити було неможливо, бо при відеофіксації маневру даний автомобіль знаходився на досить великій відстані, крім того, така фіксація розпочалась в завершальній стадії здійснення маневру та не давала змоги перевірити виконання вимог підпункту «б» пункту 9.2 ПДР при здійсненні маневру взагалі. Позивач зазначає, що він пояснив відповідачу 1, що ПДР не порушував і рухався по вул. Набережній Заводській зі швидкістю, встановленою ПДР. Також, позивач окремо звернув увагу відповідача 1 на те, що на відеозаписі зафіксовано не його автомобіль. Свідки, які могли б підтвердити факт порушення позивачем ПДР, відсутні. Проте відповідач 1, не звернувши уваги на доводи позивача, виніс постанову серії ДР № 113370 про адміністративне правопорушення від 26.08.2016 року, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. за порушення, передбачене ч.2 ст.122 Кодексу України про адмінстративні правопорушення (далі - КУпАП), за неподання світлового показника повороту під час перестроювання на іншу смугу руху. Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, є незаконним та необґрунтованим.

Позивач просить постанову серії ДР № 113370 від 26 серпня 2016 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень визнати незаконною та скасувати; провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач в судове засідання не з'явився, у позовній заяві просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач 1 в судове засідання не прибув, хоча про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення, у яких позовні вимоги не визнав, вказавши, що під час патрулювання 26 серпня 2016 року відповідачем 1 був помічений автомобіль марки МІТSUBISHI LANCER, номерний знак НОМЕР_1, який порушив вимоги підпункту «б» пункту 9.2 ПДР, а саме, неодноразово не подав світловий покажчик повороту відповідного напрямку перед перестроюванням в м. Дніпро по вулиці Донецьке Шосе.

Позивач, як водій, повинен був розуміти свою відповідальність, сідаючи за кермо, та зберігати безпечні обставини на дорозі. Кожний має право розраховувати на те, що й інші учасники чітко виконують ПДР. Дія учасників дорожнього руху не повинна створювати перешкоду для руху інших учасників. За кермом знаходився позивач, який і передав документи для перевірки відповідачу 1.

Згідно з п. 2 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, № 1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою і третьою статті 122, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Відповідачем 1 було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме неподання сигналу світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, вчинюване позивачем, за яке передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог ПДР до позивача відповідачем 1 було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 113370 від 26.08.2016 року відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 року № 1395.

Також представник відповідача 2 зазначив у запереченні, що весь час у відповідача 1 та його напарника працювала нагрудна відеокамера, яка фіксувала весь процес оформлення адміністративного правопорушення. Момент скоєння правопорушення був зафіксований на відео. На відеозапису видно, як позивач неодноразово порушує ПДР та не вмикає відповідний покажчик повороту. При розмові відповідача 1 з позивачем, останній не заперечував порушення ним пп.«б» п. 9.2 ПДР, сподіваючись на усне зауваження зі сторони працівників патрульної поліції, але коли позивач зрозумів, що на нього буде оформлена постанова згідно з чинним законодавством, став вести себе зухвало та навіть дозволив собі некоректні вислови в бік патрульних поліцейських.

Відповідач 2 зазначив у якості доказів, доданих до заперечення, відеозаписи, які підтверджують вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, але судом цих відеозаписів не знайдено за доданими до заперечення трьома посиланнями на інтернет-адреси, які ніби-то містять відео.

Cуд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено норму про обов'язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених ст.258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.256 КУпАП.

Судом встановлено, що 26.08.2016 року відповідачем 1 складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 113370 відносно позивача, з якої вбачається, що останній, керуючи автомобілем марки МІТSUBISHI LANCER, номерний знак НОМЕР_1, порушив вимоги підпункту «б» пункту 9.2 ПДР, а саме, неодноразово не подав світловий покажчик повороту відповідного напрямку перед перестроюванням в м. Дніпро по вулиці Донецьке Шосе, та нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Згідно з п.п. «б» п.9.2. ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою, перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідач 2 зазначив, що ним до заперечення надано відеозаписи, які підтверджують вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, зазначене відео міститься у вкладених файлах у наступних посиланнях на інтернет-адреси:

http:// files.i.ua/file/4559118/11462236//1.mp4

http:// files.i.ua/file/4559118/11462236/-864248057/2.mov

http:// files.i.ua/file/4559118/11462236/351260744/3.mp4

При спробі суду відкрити у мережі Інтернет сторінки за вказаними посиланнями для перегляду відео через пошукову систему GOOGLE, вказаних посилань не знайдено, що підтверджується зробленими судом скріншотами -знімками екрану монітора.

Стаття 69 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ч. 1).

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи (ч. 2).

Статтею 70 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (ч.1).

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 2).

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги (ч.3).

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору (ч. 4).

Згідно з ч.1 ст.80 КАС України речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Жодних інших доказів по справі, крім постанови у справі про адміністративне правопорушення, зокрема, показів свідків, показань технічних приладів чи технічних засобів, відеозаписів чи інших, на момент розгляду адміністративної справи суду відповідачем 1 та відповідачем 2 не надано.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» міститься роз'яснення, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідачем 1 та відповідачем 2 не надано суду доказів про вчинення позивачем правопорушення, а саме, що на його транспортному засобі під його керуванням сигнал світлового покажчика повороту не був ввімкнутий під час перестроювання.

Встановлені судом обставини свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Виходячи з наданих ч.3 ст.162 КАС України суду повноважень при прийнятті постанови та враховуючи положення ст.293 КУпАП, суд приходить до переконання, що задоволення позовних вимог в повному обсязі буде найбільш доцільним способом захисту порушеного права позивача.

Позивач звільнений від сплати судового збору (державного мита) на підставі ч.4 ст.288 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 80, 94, 122, 160-163, 171-2 ,186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до інспектора 1 роти батальйону 1 УПП у м. Дніпро лейтенанта поліції Куценко Ганни Володимирівни, управління Патрульної поліції у м. Дніпро про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії ДР № 113370 від 26 серпня 2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень 00 копійок визнати незаконною та скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, закрити у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя П. О. Бурда