Справа № 813/3909/16
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року справа № 813/3909/16

14 год. 42 хв. зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Карпина М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації, в якому просить суд:

- поновити пропущений шестимісячний строк на звернення із заявою про викуп автомобіля для сплати остаточної вартості автомобіля марки ЗАЗ моделі 110270, 2004року випуску, кузов НОМЕР_2, який залишився після смерті ОСОБА_4;

- зобов'язати відповідача розглянути на комісії з питань оцінки та надання дозволу на переоформлення автомобілів після смерті інвалідів департаменту соціального захисту населення документи щодо викупу по залишковій вартості автомобіля (марки ЗАЗ моделі 110270, 2004року випуску, кузов НОМЕР_2), отриманого безкоштовно інвалідом війни ОСОБА_4 після її смерті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір довічного утримання, відповідно до якого ОСОБА_4 зобов'язувалася передати у власність позивачу належну на праві приватної власності квартиру, а позивач надавати ОСОБА_4 довічне матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги. Тобто, впродовж 2006-2012 позивач здійснювала догляд за ОСОБА_4, постійно проживала разом з нею за адресою її місця реєстрації. ОСОБА_4 12.10.2004 як інвалід 1-ої групи отримала в користування від Головного управління праці та соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації автомобіль як адресну гуманітарну допомогу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Позивач не змогла протягом 6 місяців з моменту смерті ОСОБА_4 переоформити автомобіль, оскільки не знала про його існування. Листом №10-8498 від 10.09.2012 відповідач повідомив членів сім'ї померлого інваліда про повернення вказаного автомобіля у зв'язку з несплатою його залишкової вартості протягом 6 місяців з моменту смерті ОСОБА_4 Лише у лютому 2016 року позивач дізналась про існування автомобіля та наявність підстав для його отримання. Проте, відповідач згідно з листом від 24.02.2016 відмовив позивачу в забезпеченні автомобіля без достатніх підстав.

Відповідач подав до суду заперечення на адміністративний позов, в якому вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Заперечення обґрунтовані тим, що позивач протягом 6-місячного строку, встановленого п.16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 №999, не сплатила залишкову вартість автомобіля, а тому втратила право на отримання автомобіля у власність після сплати його надлишкової вартості.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Просила суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених в запереченнях на позовну заяву. Просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Суд встановив, що 13.05.2006 між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, відповідно до якого ОСОБА_4 зобов'язувалася передати у власність позивачу належну на праві приватної власності квартиру, а позивач надавати ОСОБА_4 довічне матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги (а.с.10).

ОСОБА_4 інвалід I групи захворювання, відповідно до висновку обласної медико-соціальної експертної комісії від 19.07.1995 №555 про наявність в інваліда медичних показань на забезпечення автомобілем з ручним керуванням перебувала на транспортному обліку в Головному управлінні праці та соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації.

12.10.2004 ОСОБА_4 відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.1997 №999, забезпечено автомобілем марки ЗАЗ-110270, 2004 випуску, номер кузова НОМЕР_1, білого кольору.

21.10.2004 Львівським міжрайонним реєстраційно-екзаменаційним відділом ДАІ ГУМВ України автомобіль ЗАЗ-110270, 2004 випуску, шасі НОМЕР_1, білого кольору, об'єм двигуна 1100 см.куб. зареєстровано як власність ОСОБА_4 мешканки АДРЕСА_1 за реєстраційним номером НОМЕР_3 та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ІНА №590125 (а.с.13).

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 25.04.2012, НОМЕР_4 (а.с.11).

Позивач доглядала за ОСОБА_4, проживала разом з нею та вела спільне господарство в м.Львові, на АДРЕСА_1, що підтверджується актом ЛКП « 503» від 10.02.2016 (а.с.17).

Головне управління соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації листом №10-8498 від 10.09.2012 повідомило членів сім'ї померлого інваліда про повернення автомобіля до моменту вирішення питання про переоформлення автомобіля на члена сім'ї (а.с.14-16).

Крім того, з метою встановлення факту спільного проживання з померлою ОСОБА_4 та отримання відповідного автомобіля у власність, позивач звернулась до Личаківського районного суду м.Львова, рішенням якого від 13.07.2016 встановлено факт постійного спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1 з травня 2006 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року дня смерті ОСОБА_4

Позивач, вважаючи, що має право на отримання у власність автомобіля, звернулась з відповідним позовом до суду.

Суд, вирішуючи спір по суті, виходить з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Відповідно до частини 2 статті 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 №999 передбачено, що члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Як вже встановив суд, ОСОБА_4 забезпечено автомобілем, а позивач належить до членів сім'ї померлої ОСОБА_4

На цих підставах суд вважає, що позивач як член сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, мала право на залишення автомобіля, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, але за умови сплати нею протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

В судовому засіданні представник позивача пояснила, що позивач не знала про існування вказаного автомобіля у ОСОБА_4 Крім цього, листа відповідача № 10-8498 від 10.02.2012, яким повідомлялось про можливість переоформлення автомобіля у власність, не отримувала, а про таку можливість дізналась лише у лютому 2016 року після ознайомлення з особовою справою ОСОБА_4 З цих підстав вважає, що строк звернення для переоформлення автомобіля пропущений з поважних причин і просить такий строк поновити, посилаючись на ст. ст. 102, 162 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Проте, суд вважає таку позицію помилковою, виходячи з наступного.

Суд звертає увагу на те, що Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 №999 не передбачено можливості продовження чи поновлення пропущеного 6-місячного строку для сплати залишкової вартості автомобіля для залишення члену сім'ї померлого інваліда, а тому докази щодо поважності причин пропуску такого строку, суд до уваги не бере та відповідно не оцінює.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивач, хоча і відповідає критеріям, встановленим Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 №999, для отримання автомобіля як член сім'ї померлого інваліда, але у зв'язку з пропуском встановленого строку, втратила право на отримання такого автомобіля після сплати його залишкової вартості.

Суд також зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Таким чином, вказана стаття регулює питання поновлення та продовження процесуального строку. Потрібно зауважити, що процесуальні строки відповідно до ст.101 КАС України - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Таким чином, правила поновлення чи продовження процесуальних строків застосовуються лише при вчиненні судом процесуальних дій при розгляді та вирішенні адміністративної справи, і відповідно не можуть застосовуватися до строків звернення особи для переоформлення автомобіля після смерті інваліда.

Посилання позивача на положення ст. 162 КАС України як на підставу для поновлення пропущеного строку звернення для переоформлення автомобіля після смерті інваліда також є безпідставними, оскільки поновлення строків звернення в контексті спору не відноситься до способів захисту порушеного права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 7-11, 14, 69-71, 72, 86, 87, 94, 159, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений і підписаний 19 грудня 2016 року.

Суддя А.Г. Гулик