Справа № 152/1594/16-а
Суддя: Строгий І. Л.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

14 грудня 2016 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - Строгого І.Л.,

за участі:

секретаря - Коновальчука О.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на незаконне рішення (протокол) про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов'язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

31 жовтня 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з указаним адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправними та скасувати рішення (протокол) № 715 від 12 серпня 2016 року Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області(далі - відповідач) та рішення комісії по розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій від 12 серпня 2016 року про відмову позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зі зниженням пенсійного віку за Списком № 1, як особі, яка досягла віку 50 років та має понад 21 рік загального трудового стажу і з них понад 16 років стажу роботи на підземних роботах, що був зайнятий повний робочий день та зобов'язати відповідачапризначити позивачу пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 10 червня 2016 року, зі зниженням пенсійного віку за Списком № 1, як особі, яка досягла віку 50 років та має понад 21 рік загального трудового стажу і з них понад 16 років стажу роботи на підземних роботах, що був зайнятий повний робочий день.

У обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 9 червня 2016 року йому виповнилося 50 років, його трудовий стаж становить понад 21 рік, з яких понад 16 років на підземних роботах, адже з 15 червня 1987 року позивач працював у кар'єрі колгоспу «Дружба» с. Сапіжанка, спочатку на посаді вивозчика, а з 4 серпня 1988 року - помічником машиніста каменерізальної машини, а з 18 березня 1994 року по 2002 рік та з 5 січня 2007 року по 30 квітня 2009 року позивач працював машиністом каменерізальної машини.

Тобто позивач працював на підземних роботах, які відносяться до робіт з особливо шкідливими і важкими умовами праці і належать до Списку № 1 та Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 та постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року і від 16 січня 2003 року, а відтак, він має право на пенсію за віком на пільгових умовах за пунктом «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі зниженням пенсійного віку.

У липні 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Проте, рішенням (протокол) № 715 від 12 серпня 2016 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв'язку з не підтвердженням позивачем стажу роботи на посаді, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Окрім того, питання про призначення пенсії позивачу на пільгових умовах розглядалось комісією по розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій. 12 серпня 2016 року ця комісія також відмовила позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах. Причиною цього рішення також є відсутність документального підтвердження роботи позивачем повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на ті самі обставини, що і у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні, яке відбулось 6 грудня 2016 року заперечувала проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на те, що позовні вимоги є незаконними та необґрунтованими.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача, показання свідків, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача та заперечення відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

Позивач народився 9 червня 1966 року, 9 червня 2016 року йому виповнилось 50 років, що вбачається із копії його паспорта (а.с. 5, 6).

Як вбачається із трудової книжки НОМЕР_1 (а.с. 15, 16), у 1983 році позивач був зарахований у члени колгоспу «Дружба», реорганізованого у подальшому у КСП «Сапіжанка», а пізніше у СТОВ «Світанок».

У колгоспі позивач працював спочатку на току, потім токарем, а з січня 1985 року по травень 1985 року позивач працював у кар'єрі колгоспу, що підтверджується архівною довідкою від 11 травня 2016 року № 01-13-154, виданою Шаргородським районним Трудовим архівом (а.с. 20), а також оригіналами книг обліку праці та розрахунків з членами колгоспу, оглянутими у судовому засіданні.

З 25 травня 1985 року по 15 червня 1987 року позивач проходив військову службу, що вбачається із його військового квитка НК № 5002603 (а.с. 18).

У червні 1987 року позивач знову розпочав роботу у кар'єрі колгоспу «Сапіжанка», де він працював до 28 жовтня 2002 року, що підтверджується: трудовою книжкою УКР №2781858 (а.с. 15, 16), архівними довідками від 11 травня 2016 року № 01-13-153 та № 01-13-154, виданими Шаргородським районним Трудовим архівом (а.с. 19-22), а також оригіналами книг обліку трудового стажу членів колгоспу, книг обліку праці та розрахунків з членами колгоспу, оглянутими у судовому засіданні.

Окрім того, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 (а.с. 15, 16), з 5 січня 2007 року до 30 квітня 2009 року позивач працював у СТОВ «Світанок» машиністом каменерізної машини у підземній шахті з повним робочим днем.

Загальний трудовий стаж позивача складає 20 років 8 місяців та 14 днів, що підтверджується його трудовою книжкою УКР №2781858 (а.с. 15, 16) та розрахунком стажу позивача, проведеного відповідачем (а.с. 8).

Із ксерокопій сторінок з журналів проведення інструктажу з охорони праці за 1985-2000 роки вбачається, що позивач з 1985 року по лютий 1994 року проходив інструктаж як вивозчик або як помічник машиніста каменерізної машини, а з березня 1994 року позивач проходив інструктаж вже як машиніст каменерізної машини (а.с. 58-108).

5 липня 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії (а.с. 14).

Протоколом № 715 від 12 серпня 2016 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії (а.с. 7).

Рішенням комісії по розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій від 12 серпня 2016 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв'язку не підтвердженням документально роботи позивачем повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 (а.с. 12, 13).

Відповідач у письмових запереченнях на позовну заяву (а.с. 46-49, 57) та представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що позивачем до управління були надані документи, із яких вбачається, що він працював у колгоспі «Дружба» та його правонаступника СТОВ «Світанок». Згідно х трудовою книжкою, його професія указана як «кар'єр» з 1985 року по 2002 рік, однак за цей період у зв'язку з ліквідацією підприємства, позивачем не надано довідку про пільговий характер виконуваної ним роботи, а також не надано доказів про уточнення професії. Оскільки така професія як «кар'єр» не визначена законодавством та не відноситься до будь-яких списків, підстав для призначення йому пенсії на пільгових умовах немає.

З огляду на установлені обставини, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Представник відповідача у судовому засіданні підтвердила, що загального трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах позивачу вистачає, водночас немає доказів роботи позивача повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1.

Отже, судом досліджуватиметься роботи позивача повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1.

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, як передбачено і у ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку).

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка (пункт 3 Порядку).

Як зазначалось раніше, із трудової книжки НОМЕР_1 (а.с. 15, 16) вбачається, що у 1983 році позивач був зарахований у члени колгоспу «Дружба», реорганізованого у подальшому у КСП «Сапіжанка», а пізніше у СТОВ «Світанок».

У колгоспі позивач працював спочатку на току, потім токарем, а з січня 1985 року по травень 1985 року позивач працював у кар'єрі колгоспу, що підтверджується архівною довідкою від 11 травня 2016 року № 01-13-154, виданою Шаргородським районним Трудовим архівом (а.с. 20), а також оригіналами книг обліку праці та розрахунків з членами колгоспу, оглянутими у судовому засіданні.

З 25 травня 1985 року по 15 червня 1987 року позивач проходив військову службу, що вбачається із його військового квитка НК № 5002603 (а.с. 18).

У червні 1987 року позивач знову розпочав роботу у кар'єрі колгоспу «Сапіжанка», де він працював до 28 жовтня 2002 року, що підтверджується: трудовою книжкою УКР №2781858 (а.с. 15, 16), архівними довідками від 11 травня 2016 року № 01-13-153 та № 01-13-154, виданими Шаргородським районним Трудовим архівом (а.с. 19-22), а також оригіналами книг обліку трудового стажу членів колгоспу, книг обліку праці та розрахунків з членами колгоспу, оглянутими у судовому засіданні.

Окрім того, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 (а.с. 15, 16), з 5 січня 2007 року по 30 квітня 2009 року позивач працював у СТОВ «Світанок» машиністом каменерізної машини у підземній шахті з повним робочим днем.

Із ксерокопій сторінок з журналів проведення інструктажу з охорони праці за 1985-2000 роки вбачається, що позивач з 1985 року по лютий 1994 року проходив інструктаж як вивозчик або як помічник машиніста каменерізної машини, а з березня 1994 року позивач проходив інструктаж вже як машиніст каменерізної машини (а.с. 58-108).

У судовому засіданні позивач пояснив, що з самого початку прийняття його на роботу у колгосп та до моменту звільнення, він виконував підземні роботи у кар'єрі колгоспу, працюючи спочатку вивозчиком каменя, пізніше помічником каменерізної машини, а в подальшому машиністом цієї машини.

Пояснення позивача повністю підтверджуються наведеними вище письмовими доказами, а також показаннями свідків, допитаних у судовому засіданні.

Так, свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснили, що вони працювали разом з позивачем у кар'єрі колгоспу «Дружба» та його правонаступників. При цьому позивач працював там спочатку вивозчиком каменя, пізніше помічником каменерізної машини, а в подальшому машиністом цієї машини. До інших робіт, не пов'язаних із видобуванням у кар'єрі каменя позивач не залучався.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Отже, зважаючи на досліджені у судовому засіданні письмові докази, суд приходить до переконання, що починаючи з січня 1985 року по травень 1985 року та з червня 1987 року по 2002 рік позивач був зайнятий повний робочий день на підземних роботах вивозчиком, помічником машиніста каменерізної машини та машиністом цієї машини.

Таким чином, зазначений вище період роботи позивача у колгоспі «Дружба» та його правонаступників підлягає включенню до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

До цього висновку суд дійшов, зважаючи на пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, згідно з яким відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Отже, з урахуванням принципу справедливості, суд вважає, що зазначення відповідальним працівником підприємства у книгах обліку праці та розрахунків з членами колгоспу та у трудовій книжці неправильно посади позивача, спотворено, перекручено тощо, не може мати наслідком відмову позивачу у призначенні пільгової пенсії, за умови доведення останнім виконання відповідної роботи.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач під час вирішення цього спору не доказав належними та допустимими доказами правомірності своїх рішень.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем було необґрунтовано відмовлено у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту «а» ч. 1 ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком призначаються з дня досягнення пенсійного віку.

Оскільки судом установлено, що рішенням (протоколом) відповідача від 12 серпня 2016 року № 715 та рішенням комісії по розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій від 12 серпня 2016 року про відмову позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах порушено право позивача на одержання пенсії на пільгових умовах, то зазначені рішення слід визнати протиправним та скасувати, а відповідача необхідно зобов'язати призначити позивачу пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 10 червня 2016 року, зі зниженням пенсійного віку за Списком № 1, як особі, яка досягла віку 50 років та має понад 21 рік загального трудового стажу і з них понад 16 років стажу роботи на підземних роботах, що був зайнятий повний робочий день.

Суд також зауважує, що у СТОВ «Світанок» та КСП «Сапіжанка» проводилась атестація робочих місць, що підтверджується документами, які містяться в матеріалах цієї справи (а.с. 109-117).

Отже, зважаючи на усе вище викладене, адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Згідно з пунктом 1 ч. 2 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, цю постанову в межах суми стягнення за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 94 КАС України, підлягають відшкодуванню з бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 11, 69-72, 76, 77, 79, 86, 94, 158-163, 167, 256, 257 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення (протокол) № 715 від 12 серпня 2016 року Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької областіта рішення комісії по розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій від 12 серпня 2016 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зі зниженням пенсійного віку за Списком № 1, як особі, яка досягла віку 50 років та має понад 21 рік загального трудового стажу і з них понад 16 років стажу роботи на підземних роботах, що був зайнятий повний робочий день.

Зобов'язати Шаргородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької областіпризначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 10 червня 2016 року, зі зниженням пенсійного віку за Списком № 1, як особі, яка досягла віку 50 років та має понад 21 рік загального трудового стажу і з них понад 16 років стажу роботи на підземних роботах, що був зайнятий повний робочий день.

Допустити до негайного виконання постанову в межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з бюджету Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької областіна користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 КАС України.

Відповідно до статті 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний тест постанови виготовлений 15 грудня 2016 року.

Суддя І.Л.Строгий