Справа № 22а-8656/11
Суддя: Триголов В. М.
Дата ухвалення: 2011-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-8656/11 Головуючий у 1-й інстанції Чередников С.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2011 року м. Полтава

Колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Триголова В.М.

Судців: Омельченко Л.М., Бондаревської С.М.

розглянула у письмовому провадженні в м. Полтаві адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах Полтавської області на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 травня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах Полтавської області про визнання бездіяльності неправомірною, стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни,

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області позов ОСОБА_2 - задоволено частково.

Визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах Полтавської області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії - протиправною.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на ЗО % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.І ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", починаючи з 22 травня 2008 року, з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

З рішенням суду не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати дане рішення, оскільки вважає, що вона винесена з порушенням норм бюджетного законодавства України, приписів ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та неврегульованості на законодавчому рівні порядку проведення вказаних виплат. Прохав прийняти по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши судцю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, і не заперечується сторонами, що позивач є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України"Про соціальний захист дітей війни" та відповідно до ст. 6 вказаного Закону має право на отримання державної соціальної підтримки - підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обов'язку по здійсненню позивачу доплати до пенсії, на підставі ст.6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни ", з 22.05.2008 року. При тому, такі висновки суду ґрунтувались на рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2008року № 10-рп/2008, яким визнано неконституційними положення п.п.41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Тобто, після прийняття вищевказаних рішень Конституційним Судом України знову почали діяти положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни ( в редакції Закону від 18 листопада 2004 року ), тобто з цього часу відновлено право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст.6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни", (у редакції, чинній на час виникнення пірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна -опомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на ЗО % від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що изнані неконституційними , втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про і неконституційність.

Оскільки вище вказаними рішеннями Конституційного Суду України визнавалися неконституційними оложення Законів, якими зупинялась дія ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і ідповідно, з дня ухвалення рішення, вони втрачали чинність і не підлягали застосуванню.

За таких обставин, вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд правомірно виходив з того, що ідповідач як орган, уповноважений призначати та виплачувати пенсії та доплати до них, повинен був діяти ідповідно до вимог ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і здійснити позивачу належні арахування ( за той період часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але на порушення зазначеної статті зких нарахувань не провів, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Враховуючи, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за равилами, встановленими ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", иного нормативно-правового акта, який би визначав або встановлював інший розмір, немає, тому, равомірним вважає колегія суддів і застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень аної статті.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008року визнано

еконституційними положення п. п. 41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік" та про гесення змін до деяких законодавчих актів України", а саме редакція ст.6 Закону України "Про соціальний іхист дітей війни", передбачена вище наведеним Законом про держбюджет на 2008 рік, отже з цього дня вона гратила чинність і не підлягала застосуванню.

За таких обставин, безпідставними вважає колегія суддів, посилання в апеляційній скарзі відповідача і те, що розмір підвищення до пенсії позивачу в 2008 році повинен виплачуватись, не відповідно до вимог г.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а на підставі Постанови Кабінету Міністрів України д 28.05.2008 року №530.

Обґрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції посилання відповідача на правомірність своїх й по нездійсненню належних доплат позивачу, як дитині війни, через відсутність бюджетних коштів для цієї ети, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається .

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання його коштів, жільки судом не ухвалювалось рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують існовків суду першої інстанції і рішення суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її ;асування відсутні.

Керуючись нормами Закону України Про внесення змін до розділу XII Прикінцеві положення ікону України Про судоустрій та статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами ц 02 грудня 2010 року, ст.ст. 195, 197, 198, 200,205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах Полтавської області -

дхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 травня 2010 року -

лишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом

подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України..

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Омельченко Л.М. Бондаревська С.М.