Справа № 820/6890/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

19 грудня 2016 р. справа № 820/6890/16

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мар'єнко Л.М., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до державного реєстратора - приватного нотаріуса Кобелєвої Алли Михайлівни, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, третя особа - ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" про визнання незаконним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до державного реєстратора - приватного нотаріуса Кобелєвої Алли Михайлівни, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, третя особа - ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс", в якому просять суд:

- визнати незаконним рішення відповідача про державну реєстрацію права власності (індексний номер: 24375016 від 12.09.2015 13:33:43) на квартиру №16 , яка заходиться за адресою: будинок АДРЕСА_1 за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», яке було прийнято на підставі іпотечного договору № 2008/0708/55-045- Z-1;

- скасувати рішення відповідача про державну реєстрацію права власності (індексний номер: 24375016 від 12.09.2015 13:33:43) на квартиру №16 , яка заходиться за адресою : будинок АДРЕСА_1 за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», яке було прийнято на підставі іпотечного договору № 2008/0708/55-045- Z-1;

- зобов'язати відповідача скасувати запис про державну реєстрацію права власності № 11148854 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо державної реєстрації прав власності на квартиру №16 , яка заходиться за адресою : будинок АДРЕСА_1 за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд встановив наступне.

21.07.2008 року між ПАТ « Сведбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2008/0708/55-045, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти ( кредит) у розмірі 69800,00 доларів США на строк з 21.07.2008 року по 21.07.2018 року .

21.07.2008 року між ПАТ « Сведбанк» з одного боку та з іншого ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено іпотечний договір № 2008/0708/55-045- Z-1.

Крім того, в подальшому, ПАТ « Сведбанк» було укладено договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами з ТОВ « Факторингова компанія « Вектор Плюс». Відповідно до вказаного договору ПАТ « Сведбанк» відступило право вимоги за кредитним договором № 2008/0708/55-045 на корись ТОВ « Факторингова компанія «Вектор Плюс».

12.09.2015 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Київ, ОСОБА_6 на підставі договору іпотеки №1050 від 21.07.2008 року, було винесено рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки - квартиру №16 , яка знаходиться за адресою : будинок АДРЕСА_1, за ТОВ « Факторингова компанія « Вектор Плюс».

Судом встановлено, що предметом розгляду в даному провадженні є правомірність дій та рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Кобелєвої Алли Михайлівни, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, щодо реєстрації права власності на квартиру №16 , яка заходиться за адресою : будинок АДРЕСА_1 за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», з приводу чого суд зазначає наступне.

Згідно положень ч.1 та 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що завданням адміністративного судочинства є розгляд і вирішення спорів про поновлення порушених суб'єктивних прав громадян і організацій у сфері публічно - правових відносин.

Положеннями статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що є справою адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, справою адміністративної юрисдикції є спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкту. У випадку якщо суб'єкт владних повноважень у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно не може вирішуватись адміністративним судом.

У ч.2 ст.4 КАС України закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду"», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень", згідно п.7 ч.1 ст.3 КАС України, означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами п.1 ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із невиконанням умов цивільно-правової угоди, суд приходить до висновку що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України №21-41а16 від 14.06.2016 року.

Згідно з ч.1 ст.244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 109 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до державного реєстратора - приватного нотаріуса Кобелєвої Алли Михайлівни, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, третя особа - ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" про визнання незаконним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, оскільки вказана позовна заява не належить розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись відповідним місцевим загальним судом.

Керуючись ст. ст. 109, 165, 186, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до державного реєстратора - приватного нотаріуса Кобелєвої Алли Михайлівни, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, третя особа - ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" про визнання незаконним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити позивачам, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз'яснити позивачам, що розгляд заявлених позовних вимог належить до юрисдикції відповідного місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено у письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мар'єнко Л.М.