Справа № 813/3537/16
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2016 року № 813/3537/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання Василько А.В.,

за участю:

позивача не прибула,

представника відповідача не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій і бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі ГТУЮ у Львівській області, відповідач), з наступними вимогами:

- визнати протиправними дії Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо відмови у наданні публічної інформації за інформаційним запитом ОСОБА_1 від 10.09.2016 року;

- визнати протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо нерозгляду інформаційного запиту ОСОБА_1 від 10.09.2016 року у строки, встановлені ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації";

- визнати протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо нероз'яснення ОСОБА_1 порядку оскарження відмови в задоволенні запиту від 10.09.2016 року, передбаченої Законом України "Про доступ до публічної інформації";

- зобов'язати Головне територіального управління юстиції у Львівській області надати ОСОБА_1 інформацію щодо кількості судових рішень, ухвалених судами у 2016 році за наслідками розгляду скарг на дії (бездіяльність) державних виконавців та інших посадових осіб органів державної виконавчої служби, що входять в структуру Головного територіального управління юстиції у Львівській області ( в тому числі тих, що входить в структуру міських, районних, міськрайонних управлінь юстиції Львівської області).

В обґрунтування соїх позовних вимог покликається на те, що звернулась до Урядового контактного центру із запитом про надання інформації щодо кількості судових рішень, ухвалених судами у 2016 році за наслідками розгляду скарг на дії (бездіяльність) державних виконавців та інших посадових осіб органів державної виконавчої служби, що входять в структуру Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в тому числі, що входили в структуру міських, районних, міськрайонних управлінь юстиції Львівської області. Зазначений запит був зареєстрований Урядовим контактним центром за номером КА-5723650 та скерований для розгляду до ГТУЮ у Львівській області. Водночас, у доступі до публічної інформації їй було відмовлено. Свою відмову відповідач обґрунтував тим, що запитувана позивачем інформація є інформацією з обмеженим доступом, оскільки є службовою. Вважаючи відмову у наданні запитуваної інформації протиправною, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не прибула. 17.11.2016 року скерувала на адресу суду клопотання за вх. № 28742, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить проводити розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Причин неявки суду не повідомив. Належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення розгляду адміністративної справи, що підтверджується наявним у справі повідомленням про вручення судової повістки. В матеріалах справи наявні письмові заперечення представника відповідача на адміністративний позов, які надійшли на адресу суду 10.11.216 року за вх. № 28122, суть яких полягає в наступному. Відповідачем за результатами розгляду звернення позивача від 10.09.2016 року про надання інформації про кількість судових рішень, ухвалених судами у 2016 році за наслідками розгляду скарг на дії (бездіяльність) державних виконавців та інших посадових осіб органів державної виконавчої служби, що входять в структуру ГТУЮ у Львівській області було надано обґрунтовану відповідь про те, що запитувана інформація є службовою, отже, є інформацією з обмеженим доступом. Крім того, представник відповідача зазначив, що "трискладовий тест" не є імперативно передбаченою нормою диспозиції ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Таким чином, на думку відповідача, перелік, визначений ч. 2 ст. 6 цього Закону, не може бути вичерпним. На підставі наведеного, представник відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд врахувавши письмові заперечення представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 10.09.2016 року позивачем до Урядового контактного центру було подано запит на отримання публічної інформації щодо кількості судових рішень, ухвалених судами у 2016 році за наслідками розгляду скарг на дії (бездіяльність) державних виконавців та інших посадових осіб органів державної виконавчої служби, що входять до структури Головного територіальної управління юстиції у Львівській області (в тому числі, що входили в структуру міських, районних, міськрайонних управлінь юстиції Львівської області.

Вказаний запит було зареєстровано Урядовим контактним центром за номером КА-5723650 та скеровано на розгляд до ГТУЮ у Львівській області.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду даного запиту позивачу було надано лист відповідь № К 481/0/5-16/09-09 від 28.09.2016 року.

Вказаним листом ОСОБА_1 було відмовлено у наданні запитуваної інформації, покликаючись на Положення про організацію забезпечення доступу до публічної інформації в органах юстиції Львівської області, що затверджене наказом Головного управління юстиції у Львівській області № 663 від 10.06.2011 року. Так, відповідно до п. 2.1 вказаного Положення, інформація, яка створюється та зберігається відділами державної виконавчої служби структури Головного управління юстиції у Львівській області, згідно з Законом України "Про державну виконавчу службу", "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)", являється службовою та, відповідно, належить до публічної інформації з обмеженим доступом.

Вважаючи відмову відповідача у наданні запитуваної інформації протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Суд при вирішенні спору у даній адміністративній справі, керувався наступним.

Спірні правовідносини у даній справі регулюються Конституцією України, Законом України "Про доступ до публічної інформації", який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, а також іншими нормативно правовими актами.

Так, у відповідності до ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації.

Так, право на доступ до публічної інформації гарантується:

1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом;

2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє;

3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації;

4) доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством;

5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації;

6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", інформацією з обмеженим доступом є:

1) конфіденційна інформація;

2) таємна інформація;

3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації визначено ч. 2 вказаної статті та здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Тобто, невідповідність інформації одному з перелічених вище критерії автоматично виключає можливість обмеження доступу до такої інформації.

Статтею 9 цього ж Закону визначено, що до службової може належати така інформація:

1) що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону.

Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб'єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

Оформлення запитів на інформацію визначено ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Так, у відповідності до цієї статті, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити:

1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

У разі якщо з поважних причин (інвалідність, обмежені фізичні можливості тощо) особа не може подати письмовий запит, його має оформити відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації, обов'язково зазначивши в запиті своє ім'я, контактний телефон, та надати копію запиту особі, яка його подала.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені ст. 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених ч. 5 ст. 19 цього Закону.

Частиною 4 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:

1) прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації;

2) дату відмови;

3) мотивовану підставу відмови;

4) порядок оскарження відмови;

5) підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій Головного територіального управління юстиції у Львівській області, які полягають у відмові в наданні публічної інформації за інформаційним запитом ОСОБА_1 від 10.09.2016 року, суд зазначає наступне.

Позивач, оскаржуючи відмову у наданні їй запитуваної публічної інформації, покликалася на ч. 2 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", згідно якої, як вже було зазначено вище, обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до Закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Як вбачається з наданої відповідачем відповіді, позивачу було відмовлено у наданні запитуваної інформації, оскільки така являється службовою та належить до публічної інформації з обмеженим доступом.

Як вже зазначалося, службовою інформацією, згідно визначення ст. 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації", є інформація:

1) що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Позивачем запитувалася інформація про кількість судових рішень, ухвалених судами у 2016 році за наслідками розгляду скарг на дії (бездіяльність) державних виконавців та інших посадових осіб органів державної виконавчої служби, що входять в структуру Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Суд зазначає, що в наданій відповідачем відповіді жодним чином не було роз'яснено та обґрунтовано належність запитуваної інформації до вищевказаних критеріїв.

Крім того, перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб'єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

Також при вирішенні даної адміністративної справи суд бере до уваги постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України № 10 від 29.09.2016 року "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" в якій визначено, що належність запитуваної інформації до конфіденційної, таємної або для службового користування на підставі статей 7, 8, 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації" відповідно не є єдиною достатньою підставою для обмеження доступу до неї. Обмеження доступу до конкретної інформації допускається у разі, якщо за визначенням вона є конфіденційною або таємною або для службового користування та за умови застосування сукупності вимог пунктів 1 3 ч. 2 ст. 6 цього ж Закону (ч. 2 ст. 6, ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 9, п. 2 ч. 1 ст. 22 цього ж Закону).

Також суд зазначає, що присвоєння певному документу грифу "для службового користування" саме по собі не є достатньою підставою для відмови у задоволенні запиту на інформацію у ньому, оскільки така підстава не передбачена ч. 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

З тих самих причин не може бути відмовлено у доступі до інформації тільки через те, що відповідний вид інформації включено до переліку відомостей, що становлять службову інформацію.

Відмова у наданні такої інформації може бути лише за результатами застосування "трискладового тесту" (п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону "Про доступ до публічної інформації").

Так само лише після застосування "трискладового тесту" допустиме обмеження доступу до публічної інформації, заборона на поширення якої встановлена безпосередньо законом.

Звідси, покликання відповідача на необов'язковість "трискладового тесту" є юридично неспроможним.

Як вбачається з наданої позивачу відповіді, відповідачем не було належним чином обґрунтовано того, на якій підставі запитувану інформацію було віднесено до службової та публічної інформації з обмеженим доступом.

Тому, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача, які полягала у відмові в наданні позивачу запитуваної інформації, без належного обґрунтування такої відмови.

Щодо вимоги визнати протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо нерозгляду інформаційного запиту ОСОБА_1 від 10.09.2016 року у строки, встановлені ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", суд зазначає наступне.

Як уже зазначалося, Законом України "Про доступ до публічної інформації" встановлено строк для розпорядника інформації впродовж якого він має надати відповідь на запит.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 20 вказаного Закону, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Суд зазначає, що відповідачем було отримано запит позивача 14.09.2016 року, отже відповідь на нього повинна була бути наданою впродовж 5 ти робочих днів, тобто до 21.09.2016 року.

Однак, відповідь на запит ОСОБА_1 була надана (датована) відповідачем лише 28.09.2016 року.

Судом, крім того, взято до уваги позицію Пленуму Вищого адміністративного суду України № 10 від 29.09.2016 року "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації", згідно якої при вирішенні питання, в який момент часу цей обовязок вважається виконаним у разі пересилання відповіді на запит поштою, суди повинні за аналогією застосовувати положення ч. 9 ст. 103 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), за яким під таким моментом мається на увазі здача документа на пошту.

Позивач в позовній заяві зазначила, що згідно відбитка штемпелю на поштовому конверті, лист відповідь № К -481/0/5-16/09-09 від 28.09.2016 року був надісланий позивачці 03.10.2016 року, що свідчить про значне порушення строку, встановленого ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Доказів зворотного відповідачем не надано.

Підсумовуючи вказане, суд дійшов висновку задовольнити дану вимогу позивача повністю.

Щодо вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо нероз'яснення ОСОБА_1 порядку оскарження відмови в задоволенні запиту від 10.09.2016 року, передбаченого Законом України "Про доступ до публічної інформації", суд зазначив наступне.

Статтею 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити:

1) відмову в задоволенні запиту на інформацію;

2) відстрочку задоволення запиту на інформацію;

3) ненадання відповіді на запит на інформацію;

4) надання недостовірної або неповної інформації;

5) несвоєчасне надання інформації;

6) невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону;

7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до КАС України.

Виходячи з наведеного, суд звертає увагу на те, що право заявника на оскарження рішення, дії чи бездіяльності розпорядників інформації прямо передбачено Законом, тому повинно було бути доведено до відома заявниці у наданій відповіді на її запит.

Водночас, як вбачається з оскарженої відповіді № К-481/0/5-16/09-09 від 28.09.2016 року, відповідач вказав про право позивача на оскарження рішення до суду або до вищестоящого органу, покликаючись при цьому на ст.ст. 15, 16 Закону України "Про звернення громадян" та ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження".

З цього приводу суд зазначає, що Закон України "Про доступ до публічної інформації" передбачає інший порядок оскарження рішення про відмову у наданні запитуваної інформації.

Тому, враховуючи те, що позивач зверталася із запитом на отримання публічної інформації, відповідач повинен був довести до відома заявниці порядок оскарження рішення розпорядника інформації, передбачений саме Законом України "Про доступ до публічної інформації", чого ним зроблено не було.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вказана вимога підлягає задоволенню повністю.

Щодо вимоги зобов'язати ГТУЮ у Львівській області надати ОСОБА_1 інформацію щодо кількості судових рішень, ухвалених судами у 2016 році за наслідками розгляду скарг на дії (бездіяльність) державних виконавців та інших посадових осіб органів державної виконавчої служби, що входять в структуру ГТУЮ у Львівській області, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень може прийняти іншу постанову у випадках, встановлених законом.

Тому, враховуючи те, що судом було визнано протиправними дії відповідача, які полягали у відмові надати позивачу запитувану інформацію без застосування "трискладового тесту", а доказів того, що запитувана інформація є службовою, в матеріалах справи немає, суд, з метою відновлення порушеного права, позивача вважає за необхідне зобовязати відповідача повторно розглянути запит і надати на нього обґрунтовану відповідь, із застосуванням "трискладового тесту", відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", п. 6.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 10 від 29.09.2016 року "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації".

При вирішенні даної адміністративної справи судом взято до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі "Співдружність матерів ОСОБА_2 Чехії проти Чеської Республіки" (Sdruћenн Jihoиeskй Matky c. la Rйpublique tchиque), заява № 19101/03 від 10.07.2006 року. Так, Суд у вказаному рішенні зазначив, що відмова у відповіді на запит є втручанням у право заявника на отримання інформації, яке гарантується ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи наведене, суд погоджується з доводами позивача про те, що відмова позивачу у наданні йому запитуваної інформації суперечить чинному законодавству, що порушило права позивача на доступ до інформації.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів суду правомірності своїх дій, що зумовило звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Водночас, враховуючи відсутність належного обґрунтування відмови у наданні інформації та доказів належності запитуваної інформації до службової, суд задовольняє позовні вимоги частково, враховуючи при цьому право позивача на одержання повної та обґрунтованої відповіді, незалежно від статусу інформації.

Відповідно до правил ст. 94 КАС України та Закону України "Про судовий збір", судовий збір у даній справі не сплачується.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 18, 19, 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо відмови у наданні публічної інформації за інформаційним запитом ОСОБА_1 від 10.09.2016 року, без належного обґрунтування такої відмови.

Визнати протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо нерозгляду інформаційного запиту ОСОБА_1 від 10.09.2016 року у строки, встановлені ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Визнати протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо нероз'яснення ОСОБА_1 порядку оскарження відмови в задоволенні інформаційного запиту від 10.09.2016 року, передбаченого Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у Львівській області повторно розглянути запит ОСОБА_1 про інформацію від 10.09.2016 року щодо кількості судових рішень, ухвалених судами у 2016 році за наслідками розгляду скарг на дії (бездіяльність) державних виконавців та інших посадових осіб органів державної виконавчої служби, що входять в структуру Головного територіального управління юстиції у Львівській області (в тому числі тих, що входить в структуру міських, районних, міськрайонних управлінь юстиції Львівської області) та надати обґрунтовану відповідь відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 186, 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 28.11.2016 року.

Суддя Потабенко В.А.