Справа № 465/6997/16-а
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

"14" грудня 2016 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства "Муніципальна дружина" про визнання дій відповідача незаконними , антиконституційними та визнання незаконним протоколу від 01.11.2016 року серії МВ № 0201 ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із адміністративним позовом , в якому просить визнати незаконними дії ЛКП "Муніципальна дружина" , а також визнати, відповідно до норми п.1 ст.ст. 247, 255, 256, 288 КупАП, протокол серії МВ № 0201 від 01.11.2016 року нікчемним, незаконним та таким, що порушує громадський порядок.

Відповідно до п.п.5,6 ч.1 статті 107 КАС України, суддя після одержання позовної заяви , серед іншого з'ясовує, чи немає підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Під рішенням суб'єкта владних повноважень, у контексті положення п.1 ч.2 ст.17 КАС України, необхідно розуміти нормативно-правові акти та правові акти індивідуальної дії.

Акт державного чи іншого органу -це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших публічно-правових відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

При цьому, залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативно-правові й такі, що не мають нормативно-правового характеру, тобто індивідуальні.

Правовий акт індивідуальної дії -це виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків, чітко визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому він адресований. До того ж, обов'язковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акту індивідуальної дії, є юридичний характер, тобто обов'язковість його приписів для відповідного суб'єкта (суб'єктів), дотримання якого забезпечується правовими механізмами.

Обов'язковою ознакою нормативно-правового акту чи акту індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

При цьому, суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не є нормативно-правовими актами чи правовими актами індивідуальної дії, оскільки не створюють для позивача юридичних прав та обов'язків, а також не містять обов'язкового для нього припису.

Відтак, виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне наголосити, що законодавством не передбачено можливості для оскарження в судовому порядку та відповідно визнання протиправним та скасування, протоколу про адміністративне правопорушення, т.я. він не є рішенням суб'єкта владних повноважень, у розумінні положень КАС України, (нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії), а тому спір щодо його оскарження не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Також, відповідно до ч.3 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється, зокрема, на публічно-правові справи щодо накладення адміністративних стягнень.

Протокол не є тим процесуальним документом , яким призначається адміністративне стягнення , це документ, що фіксує певні дії та в силу вимог ст. 69 КАС України не є доказом.

Національним законодавством, і зокрема КАС України, не передбачено процесуального порядку оскарження доказів.

У той же час при дослідження протоколу, як доказу в ході розгляду адміністративної справи посадовими особами, яким надано відповідні права , протокол може бути визнано, як неналежний доказ , що відповідно має правові наслідки.

У свою чергу, відповідно до положень визначених у Розділі IV КУпАП, не передбачено оскарження протоколу про адміністративне правопорушення, натомість передбачається оскарження та опротестування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

У той же час, згідно вимог ч.4 ст.105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача субєкта владних повноважень повністю чи окремих його положень. Однак, позивач оскаржує дії відповідача щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.152 КупАП.

Тобто, позивач просить визнати неправомірними дії суб"єкта владних повноважень , щодо виконання ним функцій діяльності не пов"язних з накладенням адміністративного стягнення. Оскаржується правомірність дій, що не є підсудними судам загальної юрисдикції, як адміністративним судам

Відтак, враховуючи вищенаведене, слід прийти до висновку, що відповідно до п.1 ч. 1 ст.109 КАС України, у відкритті провадження у справі належить відмовити, а позовну заяву із доданими документами повернути позивачу.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст. 109 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства "Муніципальна дружина" про визнання дій відповідача незаконними та антиконституційними та визнання незаконним протоколу від 01.11.2016 року серії МВ № 0201 .

Позовну заяву із додатками повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали , до Львівського апеляційного адміністративного суду , шляхом подачі через суд першої інстанції.

Суддя В. Кузь