Справа № 815/6217/16
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6217/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області про визнання скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась з позовом до суду, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення № 358-17 від 09.06.2015 року та повідомлення-рішення № 42222-13 від 22.07.2016 року.

В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві власності належить автомобіль TOYOTA HIGHLANDER 2011 року випуску, з об'ємом двигуна 3 456 куб. см.

Позивач вказує, що податкові повідомлення рішення є незаконними, оскільки 01.01.2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким згідно зі статтею 267 Податкового кодексу України було введено новий транспортний податок. Транспортний податок є місцевим податком та віднесено до компетенції місцевих рад. Відповідно пп. 12.3.4 п.12.3 ст. 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим. Тобто, нові податки практично не можуть бути визнані обов'язковими до сплати принаймні в 2015 році, адже місцеві ради не приймали і не могли прийняти і офіційно оприлюднити до 15 липня 2014 року рішення про встановлення таких податків і зборів. Таким чином, на думку позивача податкове повідомлення-рішення № 358-17 від 09.06.2015 року підлягає скасуванню.

Крім того, позивач вказує, що рішенням Ізмаїльської міської ради № 399-VII від 14 січня 2016 року «Про транспортний податок» вирішено встановити на 2016 рік на території Ізмаїльської міської ради для платників податку ставку транспортного податку за кожний легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування. Оскільки місцева рада прийняла і офіційно оприлюднила дане рішення в порушення вимог ПК України вже після 15 липня 2015 року, тому транспортний податок практично не може бути визнаний обов'язковим до сплати в 2016 році, а податкове повідомлення-рішення № 42222-13 від 22.07.2016 року підлягає скасуванню.

Також, позивач наголошує на тому, що належний їй автомобіль не є об'єктом оподаткування, виходячи з того, що згідно ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких станових понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Середньо ринкова вартість розраховується за допомогою «Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів» затверджена постановою КМУ від 18 лютого 2016 року № 66. Ключовим фактором визначення середньоринкової вартості транспортного засобу є його пробіг, але жодної інформації щодо пробігу її авто відповідачем не запитувалось, тому не зрозуміло, як посадові особи Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області вираховували середньоринкову вартість транспортного засобу позивача та визначились, що він є об'єктом оподаткування.

До судового засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що адміністративний позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача до суду не з'явився, надав письмові заперечення в яких зазначив, що Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області правомірно винесено податкові повідомлення рішення № 358-17 від 09.06.2015 року та № 42222-13 від 22.07.2016 року, а позовні вимоги про їх скасування не підлягають задоволенню.

Зокрема, відповідач вказує, що згідно редакції ПК України чинній на момент виникнення спірних правовідносин, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувались до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3 000 куб. см., автомобіль позивача зареєстровано 30.07.2011 року, тому позивач є об'єктом оподаткування у 2015 році відповідно до приписів ст.. 267 ПКУ.

Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до ч. 3 ст 27 Бюджетного кодексу України закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують надходження та/або збільшують витрати бюджету) і приймаються після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим, тому законодавчі обмеження не застосовуються до нових видів податків, яким є транспортний податок,

Також, відповідач наголосив на тому, хоч справляння транспортного податку і відноситься до місцевих податків, але вартість визначається центральним органом виконавчої влади, при цьому посилаючись на Порядок визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів затвердженого постановою КМУ від 10 квітня 2013р. № 403 вартість транспортного податку розраховуються за методом цін ідентичних транспортних засобів та спеціальною формулою.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Автомобіль TOYOTA HIGHLANDER 2011 року випуску, з об'ємом двигуна 3 456 куб. см, державний номер НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_1 з 18.06.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 17).

09.06.2015 року Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 358-17, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2015 рік у розмірі 25000,00 грн. (а.с. 15).

22.07.2016 року Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № 42222-13, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25000,00 грн. (а.с. 15).

Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області листом № 6585/К/15-02-13-03-11 від 09.09.2016 року надано відповідь на заяву позивача та повідомлено, що податкове повідомлення-рішення сформовано в ІС «Податковий блок» відомості до якого про транспортний засіб ОСОБА_1 було внесено автоматично на вищому рівні (а.с. 24).

Не погодившись з винесеним контролюючим органом податковими повідомленнями - рішеннями № 358-17 від 09.06.2015 року та № 42222-13 від 22.07.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VІІІ від 28.12.2014 року внесено зміни до ПК України, які набрали чинності з 01.01.2015 року, зокрема, введено новий податок - транспортний податок.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Транспортного податку немає у переліку загальнодержавних податків та зборів (ст. 9 Податкового кодексу України). Зокрема, відповідно до п. 9.4 ст. 9 ПК України установлення загальнодержавних податків та зборів, не передбачених цим Кодексом, забороняється.

У статті 10 Податкового кодексу України, якою встановлено перелік місцевих податків, транспортний податок прямо не вказаний. Натомість є податок на майно (пп.10.1.1), який складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, як їх визначено п. 7.1 ст. 7 Податкового кодексу України.

Згідно ст. 265 Податкового кодексу України (у редакції Закону України від 28.12.2014 року № 71-VIII, що діє з 01.01.2015 року), податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Таким чином, відповідно до п.п. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 та ст.265 ПКУ транспортний податок у складі податку на майно віднесений до місцевих податків.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (пп. 12.3.2 п. 12.3 ст. 12 ПК України).

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (пп. 12.3.3 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України).

При цьому, згідно з п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп. 12.3.4 ст. 12 цього кодексу.

Відповідно пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовуванн встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Судом встановлено, що пунктом 2 рішення Ізмаїльської міської ради «Про транспортний податок» № 4865-VI від 16.01.2015 року встановлено на 2015 рік на території Ізмаїльської міської ради ставку транспортного податку з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Вказане вище рішення, було опубліковане на офіційному веб-сайті Ізмаїльської міської ради 19.01.2015 року.

Згідно зі ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Таким чином, приймаючи рішення від № 4865-VI від 16.01.2015 Ізмаїльська міська рада не дотрималась обмежень, передбачених пп. 12.3.4 п. 12.3 ст 12 та пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України, оскільки з урахуванням оприлюднення рішення транспортний податок може бути нарахований лише в 2016 бюджетному році.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими твердження позивача, щодо внесення змін до Податкового кодексу України щодо транспортного податку, який був введений з 01.01.2015 року та несвоєчасне прийняття Ізмаїльською міською радою рішення «Про транспортний податок на 2015 рік» унеможливлює нарахування транспортного податку ОСОБА_1, а податкове повідомлення-рішення № 358-17 від 09.06.2015 року підлягає скасуванню.

Також, така позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в постанові ВАСУ від 30.08.2016 року по справі № К/800/8077/16.

Крім того, Податковим кодексом України встановлений принцип стабільності податкового законодавства ( п.п. 4.1.9. п. 4.1. ст. 4), відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки; податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. Відповідно до ст.7 ПКУ елементом податку є, зокрема, об'єкт оподаткування.

Відповідно до п.п.267.1.1 п.267.1 ст.267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України в редакції, що діяла до 01.01.2016 року, об'єктом оподаткування були легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мали об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Дана норма змінена Законом України від 24.12.2015 № 909-VI1I, якій набрав чинність з 01.01.2016 року, та відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПКУ у новій редакції об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Відповідні зміни були внесені рішенням Ізмаїльської міської ради «Про транспортний податок» від 14.01.2016 року № 399-VII встановлено на 2016 рік на території Ізмаїльської міської ради для платників транспортного податку, визначених відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України, ставку транспортного податку у розмірі, встановленому пунктом 267.4 статті 267 Податкового кодексу України, за кожний легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України та скасовано пункт 2 рішення Ізмаїльської міської ради «Про транспортний податок» № 4865-VI від 16.01.2015.

Вказане рішення опубліковано на веб-сайті міської ради 15.01.2016 року.

Суд вважає, що з урахуванням принципу стабільності податкового законодавства, встановленого ПКУ, транспортний податок у 2016 році повинні платити лише фізичні особи, які були та є платниками вказаного податку, оскільки внесені зміни щодо об'єкту оподаткування, як елементу податку відповідно до ст.7 ПКУ, можуть застосовуватися лише у 2017 бюджетному році, оскільки міська рада внесла зміни до елементу транспортного податку (об'єкту оподаткування) без дотримання шестимісячного строку до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, та офіційно не оприлюднила відповідне рішення до 15 липня року, що передує бюджетному періоду.

Крім того, відповідно до п. 13, 14 Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів. Мінекономрозвитку розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Як зазначалось вище, на праві власності позивача знаходиться автомобіль марки TOYOTA HIGHLANDER, 2011 року випуску, з об'ємом двигуна 3 456 куб. см, державний номер НОМЕР_1. Разом з тим, позивачем до суду надано виписку з сервісної книги транспортного засобу TOYOTAHIGHLANDER, де станом на 17.03.2016 року пробіг становить 74 675 км. (а.с. 20)

З розрахунку середньоринкової вартості автомобіля позивача, суд встановив, що середньоринкова вартість вищевказаного транспортного засобу з пробігом 74 675 км. становить - 664 827,04грн., без пробігу становить - 680 656,25грн., в той час, як об'єктом оподаткування з 01.01.2016 є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати - тобто понад 1 033 500 грн. 00 коп. (1378 грн. х 750 = 1 033 500 грн. 00 коп.).

Таким чином, аналіз вищевказаних нормативно правових актів, а також дослідження матеріалів справи дає суду підстави зробити висновок, що належний позивачеві автомобіль марки TOYOTA HIGHLANDER, 2011 року випуску, з об'ємом двигуна 3 456 куб. см, державний номер НОМЕР_1, об'єм двигуна74 675 куб. см. не є об'єктом оподаткування, у відповідності до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, в зв'язку з чим рішення податкового органу № 42222-13 від 22.07.2016 року, яким позивачу нараховано транспортний податок в розмірі 25 000,00 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, на вимогу суду відповідачем не було надано жодних доказів, на підставі яких були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що податкові повідомлення-рішення № 358-17 від 09.06.2015 року та № 42222-13 від 22.07.2016 року прийняті відповідачем необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мали значення для їх прийняття.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єктавладних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов до висновку, адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області про визнання скасування податкових повідомлень-рішень № 358-17 від 09.06.2015 року та № 42222-13 від 22.07.2016 року є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, ч. 6 ст. 128, 159 - 163, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області № 358-17 від 09.06.2015 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області № 42222-13 від 22.07.2016 року.

Стягнути з Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 551, 21 грн. (п'ятсот п'ятдесят одну гривню двадцять одну копійку).

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд у строки та в порядку встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 КАС України.

Суддя О.А. Левчук