Справа № 433/1904/16-а
Суддя: Ляшенко М. А.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 433/1904/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2016 Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Ляшенко М.А.,

при секретарі Книшові О.С.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20.09.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Троїцького районного суду Луганської області із адміністративним позовом про визнання дій управління Пенсійного фонду України в Луганській області протиправними та зобов'язання здійснити певні дії.

В підтвердження своїх вимог зазначає, що перебував на обліку в управлінні Пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ОСОБА_3 Управління Пенсійного фонду України в Луганській області як отримувач пенсії за вислугу років по лінії Міністерства Внутрішніх справ України відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби. Та деяких інших осіб». Останній місяць нарахування та виплати пенсії позивачу жовтень 2014 року.

З листопада 2014 року сплату пенсії було припинено.

17 липня 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою, у якій просив виплатити йому недоотриману, через проведення АТО, пенсію, починаючи з 01.11.2014 року, однак отримав електронною поштою відповідь № 320/В-11 від 02.08.2016 року, яку позивач розцінює як відмову у задоволенні його вимог.

В судове засідання представник позивача не зявилася, але надала письмову заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав заперечення проти позову, посилаючись на те, що голвне управлінняПенсійного фонду України в Луганській області вважає, що доводи викладені у позовній заяві не мають під собою жодного правового обґрунтування, так як отримання пенсійних виплат позивачем можливо лише при виконанні відповідних вимог що встановлені законами та постановами.

Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби. Та деяких інших осіб» пенсії, призначені зазначеним особам в Україні до виїзду на постійне місце проживання за кордон, виплачуються в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

За статтею 51 Законом України "Про загальнообов'язкове державне

пенсійне страхування" у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 8 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування » передбачає право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг

За Статтею 24 Конситуції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Пленум Верховного Суду України у свої постанові від 13.06.2007 р.№ 8 «Про незалежність судової влади» роз'яснив, що відповідно до ст. 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти , якими скасовуються конституційні права людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст і обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Управління Пенсійного фонду України в Луганській області, як територіальний представницький орган Пенсійного фонду України зобов'язано керуватися у своїй діяльності лише виключно діючим законодавством України в межах своїх повноважень.

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до Розділу 11 Конституції України право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням і забезпечується ч. 2 ст. 22 Конституції Україниконституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Згідно частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 105 Кодексу адміністративного судочинства України передбачається, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії .

Ч. 5. ст. 105 КАС України встановлює, що адміністративний позов суб'єкта владних повноважень може містити інші вимоги у випадках, встановлених законом.

Ч. 2 ст. 162 КАС України надає суду повноваження при вирішенні справи в разі задоволення позову, а саме: «визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності; зобов'язання відповідача вчинити певні дії .

Таким чином, порушене право Позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень з одночасним його відновленням, шляхом зобов'язання Відповідача провести виплату пенсії починаючи із листопада 2014 року .

Відповідно до статті 94 КАС України з державного бюджету України на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст.18, 50, 98-100, 104-107, 122, 158- 163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії- задовольнити.

Визнати бездіяльність ГоловногомУправління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 протиправною.

Зобов'язати Голвне Управління Пенсійного фонду України в Луганській області нарахувати ОСОБА_1 розмір недоотриманої пенсії за період з 01.11.2014 року по 05.04.2016 року та 6 місяців наперед у відповідності до ст.51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з виплатою нарахованих сум.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Троїцький районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.А. Ляшенко