Справа № 750/9237/16-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/9237/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Литвиненко І.В. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

13 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.10.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати відмову Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у призначенні позивачу пенсії за вислугу років незаконною;

- зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати позивачу стаж роботи на посаді викладача по класу баяна в Чернігівській музичній школі № 1 з 01.09.1989 по 08.08.2016 до педагогічного стажу, як такий, що дає право на пенсію за вислугу років;

- зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити йому пенсію за вислугу років з моменту звернення.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.10.2016 позов задоволено частково: визнано протиправною відмову Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у зарахуванні ОСОБА_3 стажу роботи на посаді викладача по класу баяна в Чернігівській музичній школі № 1 ім. С.В. Вільконського з 01.01.1992 по 08.08.2016, як такий, що дає право на пенсію за вислугу років та призначено йому пенсію за вислугу років згідно зі ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_3 стаж роботи на посаді викладача по класу баяна в Чернігівській музичній школі № 1 ім. С.В. Вільконського з 01.01.1992 по 08.08.2016, що дає право на пенсію за вислугу років; зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_3 пенсію за вислугу років згідно зі ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 09.08.2016; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить оскаржувану постанову скасувати, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 01.09.1989 по 08.08.2016 працював викладачем по класу баяну у Чернігівській музичній школі № 1, що підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці, а також копією витягу із наказу Чернігівської музичної школи № 1 ім. С.В. Вільконського від 08.08.2016 № 77.

09.08.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», оскільки стаж його педагогічної роботи становив на день звернення понад 26 років.

Листом від 18.08.2016 № 12497/07 відповідачем відмовлено позивачу у прийнятті документів та призначенні пенсії за вислугу років на підставі того, що до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, не може бути враховано період роботи в Чернігівській музичній школі № 1 з 01.01.1992 по 08.08.2016, оскільки Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, не передбачено дитячу школу мистецтв, як загальноосвітній навчальний заклад, робота в якому дає право на пенсію за вислугу років.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що не враховуючи до спеціального стажу період роботи на посаді викладача по класу баяна в Чернігівській музичній школі № 1 ім. С.В. Вільконського з 01.01.1992 по 08.08.2016, відповідач порушив указане право позивача на призначення пенсії за вислугу років.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (станом на 01.04.2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 01.04.2015 по 31.03.2016 - не менше 25 років 6 місяців; з 01.04.2016 по 31.03.2017 - не менше 26 років).

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 встановлено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, відповідно якої, у позашкільних навчальних закладах право на пенсію за вислугу років мають лише директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Зазначеним Переліком посада викладача у школі мистецтв не була передбачена.

Однак, дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1996 № 397/21 дію вище зазначеної постанови поширено в тому числі і на викладачів шкіл мистецтв без внесення змін до постанови.

Статтею 29 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 № 1060-XII установлено, що структура освіти включає, зокрема, загальну середню освіту та позашкільну освіту.

Відповідно до статті 57 Закону України «Про освіту» держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам призначення і виплату пенсії відповідно до чинного законодавства.

Згідно статті 4 Закону України «Про загальну середню освіту» від 13.05.1999 № 651-XIV систему загальної середньої освіти становлять загальноосвітні навчальні заклади всіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, навчально-виробничі комбінати, позашкільні заклади, науково-методичні установи та органи управління системою загальної середньої освіти, а також професійно-технічні та вищі навчальні заклади I - II рівнів акредитації, що надають повну загальну середню освіту.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про позашкільну освіту» від 22.06.2000 № 1841-III система позашкільної освіти - освітня підсистема, що включає державні, комунальні, приватні позашкільні навчальні заклади; інші навчальні заклади як центри позашкільної освіти у позаурочний та позанавчальний час (загальноосвітні навчальні заклади незалежно від підпорядкування, типів і форм власності, в тому числі школи соціальної реабілітації, міжшкільні навчально-виробничі комбінати, професійно-технічні та вищі навчальні заклади I - II рівнів акредитації); гуртки, секції, клуби, культурно-освітні, спортивно-оздоровчі, науково-пошукові об'єднання на базі загальноосвітніх навчальних закладів, навчально-виробничих комбінатів, професійно-технічних та вищих навчальних закладів I - II рівнів акредитації; клуби та об'єднання за місцем проживання незалежно від підпорядкування, типів і форм власності; культурно-освітні, фізкультурно-оздоровчі, спортивні та інші навчальні заклади, установи; фонди, асоціації, діяльність яких пов'язана із функціонуванням позашкільної освіти.

Згідно частини 4 статті 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відмова Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо зарахування ОСОБА_3 стажу роботи на посаді викладача по класу баяна в Чернігівській музичній школі № 1 ім. С.В. Вільконського з 01.01.1992 по 08.08.2016, як такий, що дає право на пенсію за вислугу років є протиправною, а тому пенсія за вислугу років згідно зі ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» повинна бути призначена, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про наявність у позивача права на пенсію за вислугу років.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія судців вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з апелянта судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VІ (зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 № 484-VIII, який набрав чинності 01.09.2015).

Відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору встановлюється в таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано: суб'єктом владних повноважень, юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати; фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати; немайнового характеру, який подано: суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 розмір мінімальної заробітної плати; фізичною особою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру; у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з п.п. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору встановлюється в таких розмірах, зокрема: за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами - 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» становив 1378 грн.

З позовної заяви позивача вбачається, що позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру (визнати відмову Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у призначенні позивачу пенсії за вислугу років незаконною; зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати позивачу стаж роботи на посаді викладача по класу баяна в Чернігівській музичній школі № 1 з 01.09.1989 по 08.08.2016 до педагогічного стажу, як такий, що дає право на пенсію за вислугу років; зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити йому пенсію за вислугу років з моменту звернення).

Отже, ставка судового збору за подачу позову становила: (1378 х 0,4) х 3 = 1 653, 60 грн.

Враховуючи, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2016 було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення апеляційним судом, то у відповідності до п.п. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» відповідачу потрібно сплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 818, 96 грн. (1 653, 60 х 110 %).

Керуючись ст.ст. 122, 183-2, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.10.2016 - без змін.

Стягнути з Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, р/р 1007, код класифікації 22030101) судовий збір за подання до суду апеляційної скарги в розмірі 1 818, 96 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.