Справа № 805/1861/16-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Троянова О.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року справа №805/1861/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання Челахової О.О,, представника відповідача ОСОБА_2, діючого на підставі довіреності, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року у справі № 805/1861/16-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09 червня 2016 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, визнання незаконним та скасування наказу Головного управління ДФС у Донецькій області № 169 від 16 травня 2016 року про проведення перевірки, -

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2016 року, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про:

- визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача № НОМЕР_3 від 09 червня 2016 року про застосування штрафних санкцій у розмірі 10 000,00 грн.;

- визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення інспекції № НОМЕР_1 від 09 червня 2016 року про застосування штрафних санкцій у розмірі 14 451,00 грн.;

- визнання незаконним та скасування Наказу на проведення перевірки № 169 від 16 травня 2016 року (а.с. 4-8).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року у справі № 805/1861/16-а у задоволені позовних вимог відмовлено (а.с. 66-70).

Не погодившись із судовим рішенням, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права ст.ст.75, 80 Податкового кодексу України, процесуального права ст.ст. 70, 71, 86 Кодексу адміністративного судочинства України, просила суд скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що контролюючим органом проведено перевірку без наявності підстав, передбачених п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, що тягне за собою незаконність дій посадових осіб інспекції та недійсність самого акту перевірки, відтак суд не може ґрунтувати своє рішення на документі, який не є доказом в розумінні ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, апелянтом зазначено, що вона не отримувала Наказ на проведення перевірки, що унеможливлює його оскарження.

Апелянтом зазначено, що суд першої інстанції самостійно встановив факт присутності позивача при проведені перевірки не спираючись на належні докази, водночас вказавши на відсутність документів які можуть свідчити про її присутність (а.с. 75-78).

Позивач/апелянт в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, наголошував, що постанова суду прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права та є такою, що має бути залишена без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем (ІПН НОМЕР_4), перебуває на обліку платника податків в Мангуській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

У період з 17 травня 2016 року по 19 травня 2016 року на підставі Наказу Головного управління ДФС у Донецькій області № 169 від 16 травня 2016 року, направлень на проведення перевірки № 123, 124 від 17 травня 2016 року, на підставі п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, посадовими особами Головного управління ДФС у Донецькій області проведено фактичну перевірку магазину «Весна» за адресою: Донецька область, Володарський район, смт. Володарське, вул. Леніна, 79, який належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 за результатами якої складено акт перевірки від 19 травня 2016 року №41/05/99/14/05/НОМЕР_4.

Відповідно до акту перевірки від 19 травня 2016 року №41/05/99/14/05/НОМЕР_4, контролюючим органом встановлені наступні порушення:

- п.1, 2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині не проведення розрахункової операції через зареєстрований, опломбований та переведений у фіскальний режим роботи РРО та не видачі розрахункового документу встановленого зразку;

- п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині не ведення у порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 7 225,50грн.;

- постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» в частині реалізації алкогольних напоїв за цінами нижчими від встановлених мінімальних;

- ст. 85 Податкового кодексу України в частині ненадання дозвільних та реєстраційних документів до перевірки на вимогу перевіряючих (а.с.9-10).

З урахуванням висновків акту перевірки, відповідачем, 09 червня 2016 року прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_1 яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за порушення п. 1, 2, 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 14 451грн. (а.с. 12);

- № НОМЕР_3 яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за порушення п. 2 постанови КМУ від 30 жовтня 2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 10 000 грн. (а.с. 13).

Прийняття наказу на проведення перевірки та повідомлень-рішень є спірним питанням даної справи.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління ДФС у Донецькій області законно, обґрунтовано, на підставі і у межах повноважень прийнято наказ на проведення перевірки, складено акт перевірки та прийняло податкові повідомленні-рішення від 09 червня 2016 року №, №.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України) та іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.

Відповідно до п.п. 75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до вимог ст. 80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Фактична перевірка, що здійснюється за наявності обставини, визначеної у пункті 80.2.6, може бути проведена для контролю щодо припинення порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3, одноразово протягом 12 місяців з дати складання акта за результатами попередньої перевірки.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі п.п. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст. 81 цього Кодексу.

Під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з'ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з'ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Під час проведення перевірки посадовими особами, які здійснюють таку перевірку, може проводитися хронометраж господарських операцій. За результатами хронометражу складається довідка, яка підписується посадовими особами контролюючого органу та посадовими особами суб'єкта господарювання або його представника та/або особами, що фактично здійснюють господарські операції.

Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 Податкового кодексу України.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 Податкового кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем самостійно надано звіт про продаж 03.04.2016 року літрової пляшки рому за ціною 102,5 грн., тобто за ціною нижчою від встановлених мінімальних ( мінімальна роздрібна ціна 218 грн. за 1 л), що підтверджується чеком розрахункового документу № 2060 від 03.04.2016 року та відображено у « продовженні розділу 2 акта перевірки» ( а.с.11,40).

Отже, виявлення факту продажу алкогольного напою за ціною нижчою встановлених мінімальних надало підставу податковому органу для проведення фактичної перевірки.

16 травня 2016 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято Наказ № 169 про проведення з 17 травня 2016 року фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за адресою: Донецька область, Володарський район, смт. Володарське, вул. Леніна, 79 з питань дотримання вимог Податкового кодексу України, Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року № 854, Правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами, затвердженими наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24 липня 2002 року №218, Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 2006 року №833 та інших законодавчих актів за період з 01 січня 2015 року по 26 травня 2016 року (а.с.39).

На виконання вимог наказу про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, податковим органом виписані направлення на проведення перевірки №123, 124 від 17 травня 2016 року (а.с.36-37).

17 травня 2016 року посадовими особами ГУ ДФС у Донецькій області, а саме: головним державним ревізором-інспектором відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями ОСОБА_4 та головним державним ревізором-інспектором відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями ОСОБА_5 складено акт про відмову від підпису у направленнях на перевірку №40/05/99/14/05/НОМЕР_4 та Наказу на перевірку № 169 від 16 травня 2016 року на проведення перевірки у магазині Весна за адресою Донецька обл.,Володарський район, смт. Володарське, вул. Леніна, 79, господарську діяльність в якому здійснює фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (а.с.38).

Отже, доводи апелянта про безпідставність видання наказу та проведення фактичної перевірки, без дотриманні вимог п.80.2 ст..80 Податкового кодексу України , спростовуються вищенаведеними обставинами.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги право контролюючого органу на проведення фактичних перевірок субєктів господарювання, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що податковим органом правомірно та в межах діючого законодавства прийнято спірний наказ на проведення перевірки.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач відмовилася від отримання направлень та наказу на проведення фактичної перевірки, що зафіксовано відповідним актом, відтак, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта на порушення відповідачем вимог Податкового кодексу України при проведенні фактичної перевірки.

Крім того, інспектори податкового органу були допущені на обєкт торгівлі, що свідчить про згоду субєкта господарювання з проведенням фактичної перевірки.

Суд не приймає до уваги посилання апелянта на незаконність прийнятого Наказу на проведення перевірки у звязку з його не наданням субєкту господарювання, оскільки судом встановлено, що позивач самостійно відмовилась від його отримання про що посадовими особами складено відповідний акт.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про правомірність прийняття контролюючим органом спірного Наказу на проведення перевірки.

За результатами проведення перевірки посадовими особами податкового органу прийнято Акт перевірки від 19 травня 2016 року №41/05/99/14/05/НОМЕР_4( а.с.9-11).

Щодо зауваження апелянта про невідповідність Акту про проведення перевірки діючому законодавству у звязку із його не підписанням фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Згідно приписів п.86.5, п.86.6 ст.86 Податкового Кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його законними представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов'язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи до Акту перевірки №41/05/99/14/05/НОМЕР_4 від 19 травня 2016 року, який фізична особа-підприємець ОСОБА_3 відмовилась отримати та підписати особисто, було складено відповідний Акт № 42/05/99/14/05/НОМЕР_4 від 19 травня 2016 року (а.с.51).

Враховуючи вищевикладене та те, що акт перевірки №41/05/99/14/05/НОМЕР_4 від 19 травня 2016 року сам по собі не породжує для субєкта господарської діяльності певні правові наслідки, не спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і не має обов'язкового характеру для суб'єктів цих відносин, суд вважає, що в даному випадку права позивача не порушені та не потребують судового захисту.

Крім того його не підписання субєктом господарювання не тягне за собою визнання його неправомірним в силу закону.

Щодо фактичних обставин проведеної перевірки суду зазначає наступне.

Під час проведення перевірки на субєкті господарювання реалізовано товар, а саме горілка Хлібний Дар класична 0,1 л, 1 пляшка за ціною 16,00 грн. Факт продажу підтверджується чеком терміналу Ощадбанку № 627 від 17 травня 2016 року, час виконання операції 14-30, адреса: магазин Весна, смт. Володарське, вул. Леніна, буд.79 (а.с. 10, 40).

Однак зазначена розрахункова операція не проведена через зареєстрований, опломбований, переведений у фіскальний режим роботи РРО, розрахунковий документ, встановленої форми на повну суму покупки не видано на руки покупцю, чим порушено п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Суд, звертає увагу, що статтею 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 р. № 265, передбачено, що Суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Крім того, перевіркою встановлено, що у реалізації магазину знаходиться товар, облік якого не ведеться у встановленому законодавством порядку, накладні, товарні - транспортні накладні на товар, який знаходиться на реалізації в магазині на загальну суму 7 225,50 грн. (згідно Додатку 3 до акту перевірки (а.с. 45-47) перевіряючим не надано, чим порушено п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

17 травня 2016 року посадовими особами контролюючого органу складено Акт № 41/05/99/14/05/НОМЕР_4 про відмову від надання документів до перевірки (а.с.50).

Відповідно до додатку до акту перевірки №1 від 17 травня 2016 року позивачу запропоновано надати у термін до 19 травня 2016 року на адресу відповідача перелік документів, відповідно до вимог ст.85 Податкового кодексу України (а.с.48).

Відповідно до положень ст. 85 Податкового кодексу України забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом. Платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки. При проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності). Забороняється вилучення оригіналів первинних, фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів за винятком випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством. У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис. Отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису. Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).У разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов'язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів. Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу. У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

У встановлений строк позивачем додаткові документи для спростування виявлених перевіркою порушень до податкового органу не надано, що підтверджується Актом № 43/05/99/14/05/НОМЕР_4 від 19 травня 2016 року про відмову у наданні документів до перевірки, а саме: ліцензії на право роздрібної торгівлі, книга обліку розрахункових операцій, журнал обліку доходів фізичної особи-підприємця, накладні, товарно-транспортні накладні та інші документи, вказані у додатку № 1 від 17 травня 2016 року до акту перевірки (а.с. 49).

У звязку із ненаданням додаткових документів та не спростуванням виявлених порушень діючого законодавства, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за порушення п. 1, 2, 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 14 451 грн. (а.с. 12).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Враховуючи те, що при перевірці виявлено не облікованих товарів на суму 7 225,50 грн., податковим органом правомірно застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції у розмірі 14 451 грн., відтак податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 09 червня 2016 року є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

Крім того, при проведенні перевірки посадовими особами контролюючого органу встановлено наступне.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі п.п. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

03 квітня 2016 року субєктом господарювання продано алкогольний напій РОМ 1 пляшка 1 л., за ціною 102,50 грн. що відображено у чеку (розрахунковому документі) № 2060 від 03 квітня 2016 року (а.с. 40).

Перевіркою позивача встановлено, що відповідно до баз даних ІС «Податковий блок» та по чекової передачі даних, податковим органом встановлено факт продажу алкогольного напою РОМ 1 пляшка 1 л., за ціною 102,50 грн. (а.с. 11).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» № 957 від 30 жовтня 2008 року встановлено роздрібні ціни на алкогольні напої (у т.ч. рому 1л.), мінімальна ціна за 1 літр 100 відсоткового спирту , що застосовується з 01 вересня 2015 року має коштувати 545,00 грн., щодо рому з міцністю 40% мінімальна ціна за літр складає ( 545 грн.х 40%)=218 гривень (а.с. 34-35).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що пляшка Рому (1 л) реалізована позивачем у значно меншому розмірі, чим порушено вимоги вказаної постанови, фінансові санкції за дане порушення встановлені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обліку спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів».

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обліку спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: роздрібної торгівлі алкогольними напоями через електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій) не зазначений у ліцензії - 200 відсотків вартості реалізованої через такий контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій) продукції, але не менше 10000 гривень.

Враховуючи вищевикладене, судом апеляційної інстанції встановлено, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за порушення п. 2 постанови КМУ від 30 жовтня 2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 10 000 грн. (а.с. 13) є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

Доводи апелянта на відсутність марки рому та якісні показники ( кількість ) зірочок та інше, судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки така продукція відповідно до Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» № 957 від 30 жовтня 2008 року класифікується за міцністю.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі докази по справі в сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Згідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року у справі № 805/1861/16-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09 червня 2016 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, визнання незаконним та скасування наказу Головного управління ДФС у Донецькій області № 169 від 16 травня 2016 року про проведення перевірки залишити без змін.

Вступну та резолютивну частини ухвали прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 16 грудня 2016 року.

Повний текст ухвали виготовлено 21 грудня 2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_6

ОСОБА_7