Справа № 221/5365/16-а
Суддя: Мохов Є. І.
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНА

14 грудня 2016 року Волноваський районний суд Донецької області

в складі: головуючого судді - Мохова Є.І.,

при секретарі - Бридні О.Л.,

за участю сторін: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Коваль Т.О., Спаська Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волновасі адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області від 15.08.2016 року за № 1652 щодо відмови у призначенні пільгової пенсії за Списком № 1 ОСОБА_4 Зобов'язати відповідача призначити, пенсію на пільгових умовах зі зменшенням віку відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з дня звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 08.08.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.08.2016 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до ст. 14 Закону України « Про пенсійне забезпечення», але рішенням управління Пенсійного фонду України Одеської області № 1652 від 15.08.2016 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії у зв'язку з тим що не враховано до стажу роботи на пільгових умовах період, коли я одночасно працював з 01.10.2012р. по 31.12.2012р. «Строітєль», з 01.05.2013р. по 31.05.2013 р. «Затишок-Вугледар», з 01.03.2014р. по 31.03.2014р. «Строітель», «ОСББ Шахтар» та з 01.09.2014р. по 30.09.2014р. «Строітель», оскільки відповідно до п. 9. Порядку №383 не є роботою на пільгових умовах. Проте, позивач із зазначеним рішенням не згоден, оскільки вважає, що його пільговий стаж становить 25 років 16 днів, а вказані роботи не є роботою за сумісництвом, та не повинні прийматись до уваги при розрахунку пільгового стажу.

Окрім цього, як зазначає позивач в позові, сумісництво передбачає виконання працівником, крім основної, іншої регулярно оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом. З працівником, який працює за сумісництвом укладаються окремі трудові договори: за основною роботою і за сумісництвом. На відміну від сумісництва, додаткова робота у порядку суміщення професій (посад) підприємстві, в установі, організації поряд з основною роботою і в межах установленої тривалості робочого дня.

Позивач не працював за сумісництвом, оскільки трудові договори не вкладалися, а він виконував певний обсяг робіт за Договорами цивільно-правового характеру, тому вважає застосування пункту 9 Порядку №383 безпідставним та необґрунтованим.

Окрім того, пунктом 2 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 передбачено, що під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов'язаних з виконанням своїх трудових обов'язків.

Про роботу протягом повних робочих днів на пільговій посаді було вказано в уточнюючих довідках №715 від 25.11.2014р та №57 від 08.08.2016р., що надавалась відповідачу для призначення пенсії. Дані довідки не скасовані, не визнані недійсними, достовірність викладених у них відомостей підтверджуються первинними документами.

Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що в трудовій книжці позивача містяться не повні відомості, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування виявлено, що за періоди роботи позивача 01.10.2012р. по 31.12.2012р. з 01.05.2013р. по 31.05.2013 р., з 01.03.2014р. по 31.03.2014р., та з 01.09.2014р. по 30.09.2014р. одночасно сплачені страхові внески за двома різними страхувальниками, а тому вказані періоди не враховані до пільгового стажу.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Постанова № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книга. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Постанови № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

В період з 28.06.1990 року до 18.05.1995 року позивач працював на ВП «Шахті ім. О.О. Скочинського» ДП «ДВЕК» , а саме : з 28.06.1990 р. по 07.07.1991 р. ( 1 рік. 9 днів) - електрозварником поверхні; з 08.07.1991 р. по 01.09.1991 р. ( 1 міс.23 днів) - учнем підземним горного робітника; з 02.09.1991 р. по 14.03.1994 р. ( 2 роки 6 міс., 12 днів) - підземним горноробітником; з 15.03.1994 р. по 03.07.1994 р.( 3 міс. 18 днів) - учнем підземного електрослюсаря; з 04.07.1994 р. по 18.05.1995 р. ( 10 міс. 14 днів) підземним електрослюсарем. Тобто, всього на вказаному підприємстві - 4 роки 10 місяців 16 днів.

З них працював на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 , розділу 1, підрозділу 1, позиції 10.10.100 а., згідно постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22. 08. 1956 р.

З 08.07.1991 р. по 01.09.1991 р. (1 міс. 23 дні) - учнем підземним гірничого робітника; з 02.09.1991 р. по 14.03.1994 р. ( 2 роки 6 міс. 12 днів) - підземним гірноробітником; з 15.03.1994 р. по 03.07.1994 р.( 3 міс. 18 днів) - учнем підземного електрослюсаря; з 04.07.1994 р. по 18.05.1995 р. ( 10 міс. 14 днів) підземним електрослюсарем. Тобто, працював на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці на вказаному підприємстві всього - 3 роки 10 місяців 7 днів.

Також з 29.05.1995 р. він працює за Списком № 1 розділу 1, пункту 1.1.а згідно постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22. 08. 1956 р. підземним електрослюсарем на ДП «Шахта імені М.С. Сургая». Тобто, на день звернення до відповідача - 08.08.2016р, він працював на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці на вказаному підприємстві всього - 21 рік 2 місяці 9 днів.

Відповідно до норм статті 14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 розділу ХV Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

08.08.2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного Фонду України в Волноваському районі, Донецької області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до ст. 14 Закону України « Про пенсійне забезпечення»

Рішенням начальника управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі, Донецької області від 15.08.2016 р. № 1652 в призначені пенсії на пільгових умовах відмовлено у зв'язку з тим, що не враховано до стажу роботи на пільгових умовах період, коли позивач одночасно працював з 01.10.2012р. по 31.12.2012р. «Строітєль», з 01.05.2013р. по 31.05.2013 р. «Затишок-Вугледар», з 01ю03ю2014р. по 31.03.2014р. «Строітель», «ОСББ Шахтар» та з 01.09.2014р. по 30.09.2014р. «Строітель», оскільки відповідно до п. 9. Порядку №383 не є роботою на пільгових умовах.

Однак з таким рішення суд не погоджується, тому як:

Відповідно до підпункту 9 Порядку застосування списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах пенсії за сумісними роботами, професіями і посадами робітникам і службовцям, зайнятих виробництвах, професіях і посадах, передбачених в списках №1 і 2, призначаються на загальних підставах, якщо одна із виконуваних сумісних робіт, професій і посад передбачена в Списку №1 або 2.

Однак дана правова позиція відповідача не може використовуватися в даному випадку, оскільки робота за сумісною посадою передбачає, що працівник, працюючи на одному підприємстві, виконує крім основної роботи іншу роботу на підставі раніше здобутої додаткової робочої кваліфікації.

Робота за сумісництвом передбачає, що працівник має право працювати, крім своєї основної роботи на інші регулярні оплачувані роботі на умовах трудового договору (у випадку позивача у вільний від основної роботи час або на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації).

Робота за сумісною професією обов'язково відображається в записах трудової книжки. Однак жодних записів щодо роботи за сумісництвом в трудовій книжці не має, оскільки ОСОБА_4 працював на підставі цивільно-правих Договорів. А твердження представника відповідача про відсутність таких записів через не виявлення позивачем бажання повідомляти про наявність роботи за сумісництвом за основним місцем роботи не заслуговують на увагу, тому що не підтверджені жодними доказами та ґрунтуються на припущеннях

Сумісництвом вважається виконання працівником, крім основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи). Таке визначення міститься в Положенні про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій (Наказ Міністерства праці, Міністерства юстиції і Міністерства фінансів України від 28.06.1993 р. № 43).

Фізична особа може виконувати роботи як на підставі трудового договору, так і цивільно-правового договору. Це неодноразово підкреслювало Мінсоцполітики (див. Лист від 16.05.2011 р . № 151/06 / 186-11 і від 20.04.2012 р . № 64/06 / 187-12).

Виконуючи роботи, надаючи послуги відповідно до трудового договору, дотримуються вимог трудового законодавства, а при виконанні цивільно-правового договору для виконання певної роботи або надання будь-яких послуг - цивільного законодавства.

У випадку позивача, він не працював за сумісництвом, оскільки трудові договори не вкладалися, а виконував певний обсяг робіт за Договорами цивільно-правового характеру, тому застосування пункту 9 Порядку №383 безпідставним та необґрунтованим.

Окрім того, пунктом 2 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 передбачено, що під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов'язаних з виконанням своїх трудових обов'язків.

Про роботу протягом повних робочих днів на пільговій посаді зазначено в уточнюючих довідках №715 від 25.11.2014р та №57 від 08.08.2016р., наявних в матеріалах справи. Дані довідки не скасовані, не визнані недійсними, достовірність викладених у них відомостей підтверджуються первинними документами.

Суд також приймає до уваги, зміст ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України з яких випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Тобто, позивач працював на посадах призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до ст. 14 Закону України « Про пенсійне забезпечення» 25 років 16 днів. А посилання представника відповідача про виявлення в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування відомостей, що за періоди роботи позивача 01.10.2012р. по 31.12.2012р. з 01.05.2013р. по 31.05.2013 р., з 01.03.2014р. по 31.03.2014р., та з 01.09.2014р. по 30.09.2014р. одночасно сплачені страхові внески за двома різними страхувальниками не спростовують безпосередню зайнятість позивача повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах протягом вказаного періоду.

Таким чином, рішення відмова відповідача в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах є незаконною, а тому така відмова носить формальний характер і порушує право позивача на реалізацію права на пенсійне забезпечення, яке підлягає відновленню, а позовні вимоги - задоволенню як такі, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому рішення підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 9-11, 69 -71, 158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі, Донецької області № 1652 від 15.08.2016 р. про відмову в призначені ОСОБА_4 пенсії на пільгових умовах.

Визнати незаконною відмову управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі, Донецької області в призначені пенсії ОСОБА_4 на пільгових умовах у відповідності до ст. 14 Закону України « Про пенсійне забезпечення»

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області призначити ОСОБА_4 пенсію відповідно до вимог ст. 14 Закону України « Про пенсійне забезпечення», з 08.08.2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Мохов Є.І.