Справа № 818/1339/16
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 р. Справа № 818/1339/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соп'яненка О.В.

за участю секретаря судового засідання - Михайленко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, який його представники підтримали у судовому засіданні та мотивують тим, що відповідачем за результатами перевірки прийнято податкові повідомлення - рішення про збільшення зобов'язання та застосування штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб. Вважає їх протиправними. Штраф за неподання декларації про майновий стан і доходи фізичних осіб нарахований з порушенням строків, визначених статтею 38 КУпАП. Податкове повідомлення-рішення №/42981 винесене у зв'язку з отриманням позивачем додаткового блага у вигляді прощення кредиту, наданого на придбання житла. Відповідно до Податкового кодексу під означення "додаткове благо" підпадає лише сума основного боргу, в той час, як зобов'язання та штрафні санкції були податковим органом нараховані, виходячи з розміру прощеної заборгованості, що включала в себе також пеню та проценти за користування кредитом. Податковим органом не враховано, що прощення боргу відбулось за кредитом в іноземній валюті та який було отримано на придбання єдиного житла. Просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення № /42982, № /42981 від 19.09.2016.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував. Пояснив, що ОСОБА_1 отримав у 2014 році доход у вигляді додаткового блага (списання кредиту), однак декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік не подав. У зв'язку з цим була проведена перевірка позивача та встановлено, що отримано додаткове благо в результаті анулювання кредитором боргу в розмірі 3 751 296,92 грн. За наслідками перевірки застосовано штрафну (фінансову) санкцію за неподання декларації, збільшено зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та застосовано штрафну (фінансову) санкцію. Додаткове благо позивач отримав у 2014 році, тому об'єкт оподаткування виник саме у 2014 році. До спірних правовідносин повинна застосовуватись стаття 164 ПК України в редакції, що діяла станом на 28.11.2014 - день укладення договору між позивачем і банком про прощення кредиту. Просить відмовити в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 28.11.2014 між ПАТ "ОСОБА_2 Аваль" та ОСОБА_1 укладено договір про припинення зобов'язань за кредитним договором від 22.10.2007 року. Згідно умов договору сторони визнають, що розмір непогашеної заборгованості за кредитним договором становить 250 639,79 доларів США, що становить еквівалент 3 751 296,92 грн., в тому числі 3 210 638,25 - основна сума боргу, 112 888,03 грн. - проценти, нараховані за користування кредитом, 427 770,64 грн. - розрахована пеня за порушення строків повернення заборгованості. Сторони домовились, що з дати укладення договору боргові зобов'язання позивальника за кредитним договором припиняються внаслідок звільнення кредитором позичальника від сплати боргових зобов'язань, а кредитний договір вважається розірваним (пункти 1,2 Договору).

Відповідно до п. 5 Договору від 28.11.2014 з його підписанням позичальник вважається повідомленим відповідно до п.п. 164.2.14 "д"п. 164.2 ст. 164 ПК України про анулюваня боргових зобов'язань та про те, що сума анульованих (прощених) зобов'язань буде включена кредитором до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь позивальника за підсумками звітного періоду, в якому боргові зобов'язання було анульовано. При цьому на позичальника покладається обов'язок сплати податку на доходи фізичних осіб з суми анульованих (прощених) боргових зобов'язань та відображення суми отриманого доходу у вигляді анульованих (прощених) боргових зобов'язань у річній податковій декларації (а.с. 34-35).

25.05.2016 на запит ДПІ у м. Сумах акціонерним товариством "ОСОБА_2 Аваль" повідомлено про нарахування за 4 квартал 2014 року доходу ОСОБА_1 у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитним договором (а.с. 26).

07.07.2016 ДПІ у м. Сумах направлено ОСОБА_1 лист про необхідність подати документальні підтвердження по отриманню у 2014 році доходу у вигляді додаткового блага та подати податкову декларацію про майновий стан і доходи (а.с. 17).

25.08.2016 у зв'язку з неотриманням інформації на запит та неподанням відповідачем декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік ДПІ в м. Сумах була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка дотримання вимог податкового законодавства з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб з отриманих доходів за 2014 рік. За результатами перевірки складено акт № 2513/18-19-13-04-09/НОМЕР_1 (а.с. 8-12).

На підставі акту перевірки 19.09.2016 прийнято податкове повідомлення - рішення № /42982, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції з податку на доходи фізичних осіб в сумі 170 грн., № /42981, яким збільшено суму зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 637 476,88 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 159 369,22 грн. (а.с. 13,14).

У відповідності до п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За правилами пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до п.п.49.1 ст. 49 ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до п. 120.1 ст. 120 ПК України в редакції, чинній на час прийняття податкового повідомлення - рішення, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків) тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Судом встановлено, що у 2014 році позивач отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) заборгованості за кредитним договором. Тому на підставі п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 ПК України у 2015 році у нього виник обов'язок подати до податкового органу декларацію про майновий стан і доходи, вказавши в ній суму доходу, нарахованого на його користь у вигляді прощених боргових зобов'язань та суми податку на цей дохід. Як свідчить копія договору про припинення зобов'язань, укладаючи такий договір ОСОБА_1 був повідомлений про виникнення такого обов'язку. Проте всупереч вимог законодавства декларацію не подав. У зв'язку з цим податковим органом було застосовано штрафні санкції за неподання декларації. Такі дії відповідача суд вважає правомірними.

Доводи позивача про те, що строк для застосування штрафних санкцій та притягнення його до відповідальності минув суд вважає безпідставними. Обгрунтовуючи їх, позивач посилається на вимоги ст. 38, ст. 160-1 КУпАП, однак ці норми не регулюють спірних правовідносин. Податкове повідомлення - рішення прийняте та штраф за неподання декларації нарахований на підставі Податкового кодексу України.

Відповідно до абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час укладення договору про припинення зобов'язань до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відповідно до визначення, наданого у пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

На час існування спірних правовідносин, випадком, прямо передбаченим нормами розділу IV цього Податкового кодексу України, який призводить до оподаткування податком на доходи фізичних осіб, є серед іншого, випадок отримання платником податків додаткового блага у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

При цьому, відповідно до абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, якщо кредитор повідомляє платникові податку боржнику про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, то боржник самостійно сплачує податок з таких доходів на підставі поданої річної податкової декларації.

Отже, кредитор у разі надання платнику податку доходу у вигляді суми анульованого (прощеного) боргу повинен відобразити інформацію щодо суми доходу у податковій звітності за підсумками звітного періоду, в якому було нараховано такий дохід, а платник податку зобовязаний відобразити вказаний дохід у річній податковій декларації та самостійно сплатити зазначену в ній суму податкового зобовязання.

Враховуючи, що нормами податкового законодавства прямо передбачено випадок, коли до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку у вигляді анульованого (прощеного) боргу як додаткове благо, у платника податків - ОСОБА_1 згідно з п.176.1 ст. 176, п.п. 167.1, 167.2 ст. 167 Податкового кодексу України, виникає обовязок по сплаті податку з доходів фізичних осіб.

Доводи позивача про те, що відповідач безпідставно при збільшенні зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та застосуванні штрафних санкцій враховував крім основної суми боргу також проценти за користування кредитом та нараховану пеню є безпідставними. Зміни до Податкового кодексу України, якими до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, внесені законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII від 28.12.2014, які набрали чинності з 01.01.2015 та до спірних правовідносин не можуть бути застосовані.

Обгрунтовуючи позовні вимоги щодо безпідставності прийняття податкового повідомлення-рішення форми "Р" № /42981 позивач посилається на вимоги п. 8 підрозділу 1 Перехідних положень Податкового кодексу України, відповідно до якого не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Відповідно до абзацу 2 вказаної норми дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року. Враховуючи, що договір про припинення зобов'язань укладений позивачем з банком у 2014 році, до спірних правовідносин дія п. 8 підрозділу 1 Перехідних положень ПК України не застосовується. Крім того, обов'язок зі сплати податку на доходи фізичних осіб виник у позивача з моменту укладення договору про прощення заборгованості (28 листопада 2014 року). Вищевказана норма була внесена до Податкового кодексу Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань" № 321-VIII від 09.04.2015 та діє з 07.05.2015.

Укладаючи договір про припинення зобов'язань, ОСОБА_1 був повідомлений про необхідність подати декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік та сплатити податок на доходи фізичних осіб за вказаний період. Такий обов'язок ним не був виконаний, у зв'язку з чим податковим органом правомірно була проведена перевірка та прийняті податкові повідомлення - рішення про застосування штрафних санкцій за неподання декларації за 2014 рік та збільшення зобов'язання та застосування штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.09.2016 форми "ПС" № /42982, форми "Р" № /42981 відмовити в зв'язку з необгрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Соп'яненко