Справа № 813/497/15
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 року справа № 813/497/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Бугара М.Р.

за участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування наказу,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування наказу №670 о/с від 26 грудня 2014 р. в частині звільнення з органів внутрішніх справ.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що оскаржуваний наказ №670 о/с був винесений в період тимчасової непрацездатності позивача, що підтверджується довідками про тимчасову непрацездатність. Крім того, позивач зазначає, що прийняттю оспорюваного наказу передувало скерування відповідачем на його адресу листа, яким позивач був запрошений на атестаційну комісію на 29.12.2014 року. Однак, вважає, що враховуючи той факт, що оспорюваний наказ був підписаний відповідачем ще 26.12.2014 року, тому засідання атестаційної комісії не могло відбуватися 29.12.2014 року. Таким чином, вважає оспорюваний наказ таким, що винесений із порушенням законодавства, а саме Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Представник відповідача проти позову заперечила з мотивів, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву, в яких зазначив, що всі дії посадових осіб субєкта владних повноважень ГУМВС України у Львівській області, що повязані з підготовкою та виданням наказу про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, були вчинені з неухильним дотриманням вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Представник відповідача також зазначила у своїх запереченнях, що на момент реалізації наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності ГУМВС України у Львівській області не було відомо про те, що позивач перебуває на лікарняному, чим останній порушив вимоги наказу ГУМВС України від 25.04.2013 року №680, який зобовязує осіб рядового і начальницького складу у випадку звернення за медичною допомогою у медичні установи невідкладно повідомити чергову частину за місцем проходження служби та свого безпосереднього начальника про місце перебування, лікування, чого не було зроблено. Крім того, представник відповідача наголошує, що перебування позивача на лікарняному жодним чином не може бути підставою для скасування наказу про звільнення. Вказує, що аналогічна позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 06.07.2010 року №К-14336/08, від 26.07.2011 року №К-22166/10.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, уточненнях, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце його проведення, подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З послужного списку позивача видно, що на посаду першого заступника начальника райвідділу - начальника слідчого відділу ОСОБА_1 був призначений згідно наказу ГУМВС України у Львівській області від 10.05.2013 №216 о/с та працював на зазначеній посаді до 31.12.2014 року.

Наказом ГУМВС України у Львівській області № 396 від 24.03.2014 року після проведення відповідного службового розслідування, за грубе порушення службової дисципліни, вимог Дисциплінарного статуту ОВС України та наказів МВС України від 16.03.2007 року №81, від 26.03.2010 року №90, що виразилось у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та без посвідчення водія, а також скоєння злочину, що дискредитує звання працівника правоохоронного органу, на першого заступника начальника відділу начальника слідчого відділу Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області підполковника міліції ОСОБА_1, накладено дисциплінарне стягнення звільнення з органів внутрішніх справ. Вказаний наказ (№ 396 від 24.03.2014 року) та матеріали службового розслідування, що передували його видачі, були оскаржені позивачем до Львівського окружного адміністративного суду. Згідно із постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2014 року по справі №813/4837/14 у задоволенні позову відмолено повністю. Вказану позицію підтримав Львівський апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 24.03.2015 року по справі №876/11205/14, якою залишив без змін постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2014 року, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

26.12.2014 року наказом ГУМВС України у Львівській області №670 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено з органів внутрішніх справ у запас збройних сил України за п.64 є /за порушення дисципліни/ підполковника міліції ОСОБА_1, першого заступника начальника районного відділу начальника слідчого відділення Личаківського районного відділу ЛМУ ГУМВС з 31.12.2014 року. Підставою звільнення зазначено п. 64є /за порушення дисципліни/ та наказ ГУМВС України у Львівській області від 24.03.2014 року №396.

Не погодившись із зазначеним вище наказам ГУМВС України у Львівській області, позивач звернувся до суду з оскарженням такого.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється юрисдикція адміністративних судів. Пунктом 15 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Проходження служби в органах внутрішніх справ регламентується спеціальним законодавством - Законом України Про міліцію, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, введеним в дію Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року № 114, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України (далі Дисциплінарний статут), затвердженим Законом України від 22.02.2006 року №3460-ІV та Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України від 22.02.2012 року №155.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, встановлені Дисциплінарним статутом.

Види дисциплінарних стягнень, які застосовуються до осіб рядового і начальницького складу передбачені у ст. 12 Дисциплінарного статуту, серед яких до крайніх заходів дисциплінарного впливу за вчинення особливо тяжких порушень службової дисципліни належить звільнення з органів внутрішніх справ особи, яка допустила порушення.

Згідно з ст. 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок визначено як невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до п. 8 ст. 12 Дисциплінарного статуту одним із видів дисциплінарного стягнення, яке застосовується за порушення дисципліни, є звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з ст. 14 вищевказаного статуту визначає порядок накладення дисциплінарних стягнень.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник, або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності під підпис. У разі звільнення з органів внутрішніх справ видається витяг з наказу. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Згідно з ч. ч. 1-5 ст. 18 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Особи, з вини яких накладені дисциплінарні стягнення не виконані без поважних причин, несуть відповідальність за цим Статутом.

У разі подання скарги виконання накладеного дисциплінарного стягнення не припиняється.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Згідно з пунктом 64 є Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас за порушення дисципліни.

В судовому засіданні встановлено, що на позивача накладено дисциплінарне стягнення звільнення з органів внутрішніх справ згідно наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 396 від 24.03.2014 року, а виконання накладеного дисциплінарного стягнення відповідачем виконано лише 26.12.2014 року наказом ГУМВС України у Львівській області №670 о/с, тобто після спливу місячного строку з дня накладення дисциплінарного стягнення та в порушення норми ст. 18 Дисциплінарного статуту, яка серед іншого зазначає, що після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Також судом встановлено, що оскаржуваний Наказ №670 о/с виданий відповідачем під час перебування ОСОБА_1 на лікарняному, тобто в період тимчасової непрацездатності, що підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою про тимчасову непрацездатність №3246, виданою лікарнею з поліклініки ВМЗ ГУ МВС України у Львівській області від 19.12.2014 р.

Окрім того, відповідно до вимог п. 48 розділу V Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ атестація осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу проводиться на кожній із займаних посад через чотири роки, а також при призначенні на вищу посаду, переміщенні на нижчу посаду і звільненні з органів внутрішніх справ, якщо переміщення по службі або звільнення провадиться по закінченні року з дня останньої атестації, а у виняткових випадках незалежно від цього строку.

Порядок проведення атестації регламентується Наказом МВС України №181 від 22.03.2005 р. «Про затвердження Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України» (чинної на момент винесення оспорюваного наказу) згідно п.1.2 головним завданням атестування є оцінка ділових, професійних, особистих якостей особового складу органів та підрозділів внутрішніх справ, їх освітнього та кваліфікаційного рівня, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, які вони обіймають, стимулювання їх творчої активності та відповідальності за стан боротьби зі злочинністю, зміцнення правопорядку, визначення перспектив їх службової кар'єри, запобігання вчиненню працівниками органів внутрішніх справ України протиправних дій, а також виявлення таких працівників, які не спроможні виконувати покладені на них завдання.

Як встановлено судом відповідно до листа-запрошення №16/10029 скерованого на адресу ОСОБА_1 26.12.2014 р., тобто після прийняття рішення та підписання оскаржуваного наказу про звільнення позивача з ОВС №670 о/с від 26.12.2014 р.

Відповідно до вимог п.4.7 вказаного Наказу працівник, який атестується, заздалегідь попереджається про час та місце засідання атестаційної комісії; атестаційний лист розглядається на засіданні атестаційної комісії у присутності працівника. Атестаційна комісія має право робити запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності особи, яка атестується; якщо особа рядового і начальницького складу, яка атестується, не з'явилася на засідання атестаційної комісії без поважних причин, то комісія може провести атестування за її відсутності, про що робиться відповідний запис у протоколі засідання атестаційної комісії та атестаційному листі. Витяг з протоколу разом з атестаційним листом долучається до особової справи.

Як вбачається з матеріалів справи лист-запрошення був отриманий позивачем 29.12.2014 р., тобто безпосередньо в день проведення атестації, отже вимоги вказаного наказу щодо попередження атестанта про час та місце проведення атестації порушені відповідачем, оскільки не враховано те, що позивач був несвоєчасно повідомлений про час та місце проведення атестації та перебував на лікарняному.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем не надано достатніх аргументів та доводів, які би свідчили про те, що оскаржуваний наказ видано на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому такий є протиправним та підлягає скасуванню, відтак і дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області по винесенню оспорюваного наказу також є протиправними.

Таким чином, вимоги ч. 2 ст. 72 КАС України щодо свого обовязку довести правомірність свого рішення відповідачами не виконано. Суд не погоджується з тим, що оспорюваний наказ був прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлений позов є підставний, обґрунтований, а відтак підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 94 КАС України, судові витрати зі сторін не стягуються.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 26.12.2014 року № 670 о/с По особовому складу в частині звільнення з органів внутрішніх справ за п. 64 є /за порушення дисципліни/ підполковника міліції ОСОБА_1 /М-086953/, першого заступника начальника районного відділу начальника слідчого відділення Личаківського районного відділу ЛМУ ГУМВС, з 31.12.2014 року.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 28.11.2016 року.

Суддя Братичак У.В.