Справа № 310/7064/16-а
Суддя: Троценко Т. А.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/7064/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 грудня 2016 року Бердянський міськрайонний суд

У складі: головуючого - судді Троценко Т. А.

При секретарі: Корнієнко М. Е.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання неправомірними дій щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років, зобов»язання вчинити дії,

Встановив:

ОСОБА_1 у адміністративному позові, поданому до суду, вказав, що 15 вересня 2016 року він звернувся до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення йому пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 ( в редакції Закону України від 12.07.2001) та розрахунку пенсії у розмірі 90% від суми місячного (чинного) заробітку у зв'язку з наявністю на день звернення 23 років 7 місяців 9 днів вислуги, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів більше 10 років.

У вказаній заяві також просив відповідача зарахувати до вислуги років, що дає право на пенсію, наступний трудовий стаж: проходження військової служби в прикордонних військах України з 21 грудня 1992 року по 2 листопада 1994 року включно; проходження служби на начальницьких посадах в органах внутрішніх справ УМВС України в Запорізькій області з 15 грудня 1994 року по 17 лютого 2006 року включно; службу в органах прокуратури Запорізької області з 21 лютого 2006 року по 15 вересня 2016 року включно.

А також, відповідно до ч.7 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII (в редакції Закону України від 12.07.2001 N 2663-III), до призначеної пенсії встановити надбавки на утримання непрацездатних членів сім'ї а саме: малолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірах, передбачених чинним законодавством.

Станом на 15.09.2016 рік стаж роботи, що дає йому право на пенсію за вислугою років становить 23 роки 7 місяців 9 днів.

28.09.2016 року він отримав відповідь за № 141/13-4, згідно якої Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовило йому у призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 ( в редакції Закону України від 12.07.2001) з посиланням на те, що стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 втратила чинність на підставі Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ від 14.10.2014 р., крім частини третьої, четвертої, шостої та одинадцятої цієї статті.

Відповідач послався на п. 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015, а саме - у зв'язку з неприйняттям до 1 червня 2015 року закону щодо призначення спеціальних пенсій на загальних підставах, з 1 червня 2015 року були скасовані норми щодо пенсійного забезпечення, зокрема працівників прокуратури.

З рішенням відповідача він не згоден, вважає його протиправним та таким, що не відповідає чинному законодавству України, фактичним обставинам та порушує його конституційні права.

На момент призначення його на роботу в органи прокуратури України 21 лютого 2006 року діяв Закон № 1789-ХІІ.

Статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції від 12 липня 2001) було встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Таким чином, він набув право виходу на пенсію після набуття стажу роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, незалежно від віку.

На теперішній час діє Закон № 1697-VII, частиною першою статті 86 якого встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

- по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;

- з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;

- з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;

- з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;

- з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;

- з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Таким чином, статтею 86 Закону № 1697-VII йому збільшено стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, у порівнянні зі ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції від 12 липня 2001 року), з 20 до 22 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурора з 10 до 12 років 6 місяців: що є звуженням його прав в розумінні Конституції України та рішень Конституційного суду України.

Просить визнати неправомірним рішення БОУ ПФ України в Запорізькій області про відмову у призначенні йому пенсії за вислугу років та протиправними його ж дії щодо відмови у призначенні йому пенсії за вислугу років, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII (в редакції Закону від 12.07.2001 №2663-ІІІ) .

Просить зобов'язати відповідача зарахувати до його стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII (в редакції Закону від 12.07.2001 №2663-ІІІ), увесь період - проходження військової служби в прикордонних військах України з 21 грудня 1992 року по 2 листопада 1994 року включно; проходження служби на начальницьких посадах в органах внутрішніх справ УМВС України в Запорізькій області з 15 грудня 1994 року по 17 лютого 2006 року включно; служба в органах прокуратури Запорізької області з 21 лютого 2006 року по 15 вересня 2016 року включно, загальною тривалістю 23 роки 7 місяців 09 днів.

Зобов'язати Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести обчислення, призначити та виплачувати йому пенсію за вислугу років з 15.09.2016 року відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII (в редакції Закону від 12.07.2001 №2663-ІІІ) у розмірі 90% від суми мого місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи без обмеження граничного розміру та з наступним проведенням перерахунку пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури, виходячи із місячного заробітку за відповідною посадою, з якої призначено пенсію.

Зобов'язати відповідача встановити надбавки на утримання непрацездатних членів сім'ї, а саме: малолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірах, передбачених чинним законодавством.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги повністю і просить задовольнити на тих підставах, що викладені у позовній заяві, вказав, що 22 травня 2008 року Конституційний Суд України в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, у запереченнях вказала, що з набранням 15. 07. 2015 року чинності Законом України «Про прокуратуру» № 1697- VII від 14. 10. 2014 року на підставі його пункту 1 розділу ХІІ (Прикінцеві положення) втратив чинність Закону України «Про прокуратуру» від 05. 11. 1991 року № 1798-ХІІ, окрім частин 3,4,6 ст. 50-1. Порядок та механізм призначення пенсії прокурорам визначений статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697- VII від 14. 10. 2014 року, згідно якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: - по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;

- з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;

- з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;

- з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;

- з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;

- з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Працівникам, які не мають вислуги років, передбаченої частиною першою цієї статті за наявності необхідного стажу роботи на посадах прокурорів, а також страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», після досягнення чоловіками 57 років, а жінками віку, що на п'ять років менше, ніж пенсійний вік, установлений ст. 26 цього Закону, пенсія призначається у розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах із розрахунку 60 відсотків місячної заробітної плати за відповідну вислугу років, передбачену частиною першої цієї статті.

Позивач просить застосувати до нього норму закону, який нині не є чинним, крім того, посилання позивача на норми міжнародного права у даних правовідносинах є помилковим та безпідставним, оскільки Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області є територіальним органом Пенсійного фонду України, у своїй діяльності керується виключно Конституцією України та законами України і не може застосовувати норми міжнародного права.

Вимога позивача про зарахування певного стажу роботу не може бути самостійною позовною вимогою, оскільки йому відмовлено не у нарахуванні стажу, а у призначенні пенсії на тих підставах, які він вказав.

Крім того, згідно до рішення Конституційного суду України № 4-рп/2016 від 08. 06. 2016 року вказано, що не підлягає застосуванню положення пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02. 03. 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», не стосується прокурорських працівників та є таким, що підлягає застосуванню судами України.

У задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

Згідно зі ст.6 КАC України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема 90% суми місячної чинної заробітної плати.

Листом від 28.09.2016р. № 141/13-4 відповідач відмовив в призначенні пенсії ОСОБА_1 з тих лише підстав, що згідно п.5 Прикінцевих положень «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-VIII з 1 червня 2015р. скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії /щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до деяких законів України, в тому числі «Про державну службу» та «Про прокуратуру».

Позивач з відмовою не погодився та звернувся до суду із даним позовом.

Судом встановлено, що станом на день звернення до відповідача стаж роботи позивача на прокурорсько-слідчих посадах склав 23 роки 07 місяців 09 днів.

Згідно копії військового квитка, копії особового послужного списку ОСОБА_1 проходив військову службу у прикордонних військах України з 21. 12. 1992 року по 02. 11. 1994 року; проходив службу на начальницьких посадах в органах внутрішніх справ УМВС України в Запорізькій області з 15. 12. 1994 року по 17. 02. 2006 року

З оглянутої судом копії трудової книжки заведеної 20.04.1992р. на ім'я ОСОБА_1 вбачається, що в період з 21. 02. 2006 року по теперішній час він працює в органах прокуратури.

Частиною першою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 15.01.2011р.) було встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного ( чинного) заробітку.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, частини 1-3 ст.46 Конституції Українипередбачають, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також: у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також: бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий, від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За статтею 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі.

Конституційний суд України, відповідно до свого рішення від 20.03.2002р. вважає, що ці положення ст.17 Конституції України поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов'язані з постійним ризиком для життя і здоров'я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності,тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Конституційний Суд України зазначає, що багато таких «пільг», встановлених Законами України «Про міліцію» (565-12), «Про прокуратуру» (1789-12) тощо, є не пільгами, а гарантіями та іншими засобами забезпечення професійної діяльності окремих категорій громадян, ефективного функціонування відповідних органів. (п. 3 рішення Конституційного Суду України №1-15/2002 від 20.03.2002).

Крім того, у цьому ж рішенні від 20.03.2002р. у абз.4 п.6 вказано: Конституційний Суд України вважає, що оскільки для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачене чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого рівня (ст.48 Конституції України) (254к/96-ВР), який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя ст. 46 Конституції України) (254к/96-ВР ), то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України (254к/96-ВР) не допускається.

Зупинення дії цієї норми можливе лише за умови введення відповідно до пункту 31 частини першої ст.85 та пункту 19 ст.92 Конституції України (254к/96-ВР) надзвичайного стану (стаття 64 Конституції України) (254к/96-ВР).

У частині другій статті 8 Конституції України встановлено вимогу щодо законів України - усі вони приймаються виключно на основіКонституції України і повинні відповідати їй (п.4 рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007р. у справі №1-29/2007).

Водночас пункт 3.2. рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007р. у справі №1-29/2007 зазначає, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної,правової держави. Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966р., Європейській соціальній хартії (переглянутій) 1996р., Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., та рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996р. держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення тощо.

В п.4 рішення від 11.10.2005р. у справі № 1-21/2005 Конституційний Суд України вказав наступну правову позицію: В Україні як соціальній, правовій державі політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя і здоров'я, честь і гідність. Утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов'язком держави. Діяльність її правотворчих і правозастосовних органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів. Зазначені конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов'язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

У абз.14 пункту 5 рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005р. у справі №1-21/2005 також вказано, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція (254к/96-ВР) та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України(254к/96-ВР) не допускається (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999р. N8-pn/99, від 20 березня 2002р. N5-рп/2002, від 17 березня 2004р. N7-рп/2004, від 1 грудня 2004р. N20-рп/2004).

Правова позиція Конституційного Суду України з питань обмеження пільг, компенсацій і гарантій військовослужбовців та працівників правоохоронних органів у зазначених рішеннях Конституційного Суду України полягає в тому, що комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення соціального захисту їх та їхніх сімей, зумовлений особливістю професійних обов'язків, пов'язаних з ризиком для життя та здоров'я, жорсткими вимогами до дисципліни, професійної придатності, певним обмеженням конституційних прав і свобод. Здійснення таких заходів не залежить від розміру доходів цих осіб чи наявності фінансування з бюджету, а має безумовний характер. Ці гарантії не можуть бути скасовані чи знижені без відповідної компенсації. (абз.5 п.6 рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 у справі № 1-21/2005).

Виходячи із викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що внесенням змін до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. Законом України від 08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»звузили його соціальні гарантії, а саме: гарантованеКонституцією право на пенсійне забезпечення при наявності 20 років вислуги; зменшено відсотки розміру пенсії від розміру заробітної плати та порядку її розрахунку.

Як зазначено в п.2 Постанови Пленуму Верховною Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідностіКонституції у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

При прийнятті рішення суд також враховує, що згідно з ч.1 ст.8 КАС України. суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд вважає, що порушуються вимоги ст.22 Конституції України і гарантоване право на нарахування позивачу і отримання пенсії за вислугу років вимоги п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-УШ, про наступне: У разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, в тому числі Закону України «Про прокуратуру». Виходячи із викладеного у зазначених рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Таким чином, позивач правомірно звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за вислугою років на підставі cт.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 15.01.2011р. та, керуючись вимогами ст.22 Конституції України, в розмірі 90% суми місячного (чинного) заробітку, як прокурору.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» документом, що посвідчує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно із статтею 46 Закону України «Про прокуратуру», прокурорами і слідчими можуть призначатися громадяни України, які мають вищу юридичну освіту, необхідні ділові та моральні якості.

Статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» визначено:

ч. І - прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначеннямпенсії. За кожен повний рік роботипонад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2%, але не більше 90% від суми місячного (чинного) заробітку;

ч.2 - розмір виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі;

ч.5 - до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених устатті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Вимогу частини 14 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо максимального розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) яка не може перевищувати десяти тисяч гривень на місяць, суд не приймає до уваги, оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008 цю вимогу визнано такою, що не відповідає Конституції України.

Також Конституційний Суд України 08.06.2016р. по справі №1-8/2016 рішенням №4-рп/2016 зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є «обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені». Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Частиною 4 статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який є спеціальним нормативно-правовим актом у сфері пенсійного забезпечення, визначено, що пенсії не підлягають оподаткуванню.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На день звернення до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області стаж роботи позивача на прокурорсько-слідчих посадах становив 23 роки 07 місяців 09 днів.

Вказаний стаж роботи на прокурорсько-слідчих посадах підтверджується записами в трудовій книжці.

Доводи відповідача, наведені у запереченнях на адміністративний позов, спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та наведеними нормами права.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов в цій частині обґрунтований та підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд відмовляє позивачу у задоволенні його вимог щодо призначення та виплати йому пенсії за вислугу років з наступним проведенням перерахунку пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури, виходячи із місячного заробітку за відповідною посадою, з якої призначено пенсію, оскільки за змістом ст. 2 КАС України суд захищає лише права, свободи або законні інтереси, уже порушені на момент розгляду справи, тоді як перерахунок пенсії позивача на цей момент не проводився.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.2,6,7,8,9,10-11,70-72,160-163,254 КАС України, суд

Постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28. 09. 2016 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні йому пенсії за вислугу років та протиправними дії Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05. 11. 1991 року № 1789-ХІІ.

Зобов»язати Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи позивача, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05. 11. 1991 року № 1789-ХІІ увесь період проходження військової служби у прикордонних військах України з 21. 12. 1992 року по 02. 11. 1994 року включно; проходження служби на начальницьких посадах в органах внутрішніх справ УМВС України в Запорізькій області з 15. 12. 1994 року по 17. 02. 2006 року включно; службу в органах прокуратури Запорізької області з 21. 02. 2006 року по 15. 09. 2016 року включно загальною тривалістю 23 роки 7 місяців 09 днів.

Зобов»язати Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести обчислення, призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 15. 09. 2016 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05. 11. 1991 року № 1789-ХІІ у розмірі 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарних місяця без обмеження граничного розміру.

Зобов»язати Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області встановити надбавки на утримання непрацездатних членів сім»ї, а саме - неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення через Бердянський міськрайонний суд.

Суддя Т.А.Троценко