Справа № 165/1668/16-а
Суддя: Ушаков М. М.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 165/1668/16-а
Провадження № 2-а/165/72/16
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ушакова М.М.,

з участю секретаря Лубаєвської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження в залі суду в м. Нововолинську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання,-

встановив:

30 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.

21 вересня 2016 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання призначено до розгляду судді Ушакову М.М.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 1992 року по 09 червня 2008 року працювала на посаді судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 22 травня 2008 року наказом голови суду №51-4.3 від 09 червня 2008 року була звільнена з посади судді місцевого Володимир-Волинського міського суду Волинської області та відрахована зі штату суду у зв'язку з поданням заяви про відставку. З 10 червня 2008 року їй було припинено виплату щомісячного грошового утримання і з того часу управлінням ПФУ в м. Нововолинську Волинської області було призначено щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці відповідно до ст.43 Закону України «Про статус суддів» в розмірі 86% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді. Вказує, що з 01 січня 2016 року суддівська винагорода (щомісячне грошове утримання) судді Володимир-Волинського міського суду з вислугою більше 20 років, як зазначено у довідці №104 від 15 лютого 2016 року Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області становить 20670 грн., з розрахунку (13780 грн. посадовий оклад + доплата за вислугу років - 6890 грн.). Посилається на те, що відповідно до діючого законодавства у разі збільшення грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці підлягає перерахунку.

Позивач вказує, що в березні 2016 року звернулась до управління Пенсійного фонду України в м.Нововолинську з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, долучивши вищезазначену довідку теруправління, однак в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання їй було відмовлено. Вважає відмову незаконною і такою, що порушує її конституційне право на матеріальне і соціальне забезпечення за рахунок держави, до яких відноситься щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Просить визнати відмову Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 23 березня 2016 року в перерахунку їй як судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання незаконною, зобов'язати Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області провести перерахунок та виплату їй щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2016 pоку виходячи з розміру судівської винагороди (заробітної плати) працюючого судді на відповідній посаді згідно довідки №104 від 15 лютого 2016 року територіального управління ДСА України у Волинській області та її стажу на посаді судді, який становить 23 роки 08 місяців 09 днів. Просить стягнути з відповідача судові витрати по справі, в сумі 551,20 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, подала до суду письмову заяву, просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Представник відповідача Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Крім того до суду подано письмові заперечення відносно позову в яких відповідач не визнає позов у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів відповідач посилається на те, що 07 липня 2016 року Управлінню надійшло роз'яснення для виконання до рішення КСУ від 08.06.2016 року № 4-рп/2016, даним рішенням суду зобов'язано ПФУ здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Вказує, що розпорядженням від 14.07.2016 року №146195 здійснено перерахунок з 08.06.2016 року про, що було повідомлено письмово ОСОБА_1 Зазначає, що Рішення КСУ набрало чинності 08 червня 2016 року, дати з якої повинно виконуватись дане рішення судом не вказано, тому перерахунок пенсії здійснюється з дня набрання його чинності (зворотньої сили в часі немає).

Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження у відповідності до ч.4 ст.122 КАС України.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в адміністративному позові та в запереченні проти цього позову обставини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що Постановою Верховної Ради України від 22 травня 2008 року №302-УІ про звільнення суддів, в зв'язку з поданням заяви про відставку ОСОБА_1 звільнено з посади судді Володимир-Волинського суду Волинської області.

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 09 квітня 2013 року в справі №165/989/13-а, яка набрала законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 до УПФУ в м.Нововолинську Волинської області задоволено, визнано незаконною відмову УПФУ в місті Нововолинську Волинської області від 07 березня 2013 року в перерахунку (виплаті) ОСОБА_1 як судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання відповідно до діючого Закону України «Про судоустрій і статус суддів», зобов'язано УПФУ в місті Нововолинську Волинської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомічного довічного грошового утримання у відповідності до ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з її стажу судді, який становить 23 роки 08 місяців 09 днів та виходячи з суддівської винагороди (заробітної плати) працюючого судді на відповідній посаді судді, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області від 12 лютого 2013 року №48.

04 березня 2016 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Нововолинську Волинської області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, проте письмово листом №1585/02-21-13 від 23.03.2016 року їй було відмовлено.

Згідно довідки ТУ ДСА України в Волинській області від 15.02.2016 року за №104 вбачається, що заробітна плата працюючого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області станом на 01.01.2016 року складає: посадовий оклад - 13780,00 гривень, надбавка за вислугу років 50 % - 6890,00 гривень (а.с.6).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 126 Основного Закону України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів урегульовані Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07 2010 року.

Гарантії незалежності суддів закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

З набуттям чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" змінено порядок оплати праці працюючим суддям, яким виплачується суддівська винагорода.

Статтею 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено вид, склад, розмір суддівської винагороди, яка складається з грошового утримання, яке включає в себе посадовий оклад та доплати за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Таким чином, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром заробітної плати суддів відповідних судів.

Як зазначив Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011, щомісячне довічне грошове утримання судді є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу. Правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання працюючого судді є однаковою, а самі ці поняття - однорідними та взаємопов'язаними. Щомісячне грошове утримання судді, який, маючи право на відставку, продовжує працювати на посаді судді, встановлюється у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків щодо здійснення незалежного, неупередженого та справедливого правосуддя, а щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є належним утриманням цього судді після припинення виконання ним своїх професійних обов'язків та особливою формою його соціального забезпечення.

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів" (в редакції чинній на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання) судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених який статтею 37 Закону України "Про державну службу".

Частиною 3 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону від 7 липня 2010 року № 2453-VI встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з тим, Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, частини третю і п'яту статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" викладено в новій редакції, згідно з якою щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді (частина третя статті 138 Закону). Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (частина п'ята статті 138 Закону).

Частиною четвертою статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Відтак, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці і розмір пенсії колишнього державного службовця, залежать від суми грошового утримання діючого судді (заробітної плати працюючого на відповідній посаді державного службовця), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та, виходячи з принципу єдності статусу суддів, у разі підвищення розміру грошового утримання діючого судді має здійснюватись перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Посилання відповідача на те, що Законом України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачено здійснення перерахунку грошового утримання судді у відставці, суд вважає необґрунтованими, оскільки відсутність встановленого порядку проведення перерахунку не звільняє відповідача від виконання вимог Закону, яким чітко встановлений порядок визначення розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Крім того, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання передбачений на рівні підзаконного нормативно-правового регулювання. Зокрема, пунктами 3 і 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 384/2011, пунктами 2.1 і 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.02.2008 № 5-5), серед основних завдань і функцій Пенсійного фонду України та його органів на місцях є призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати.

Також додатком №2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначаються відомості про заробітну плату судді, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" встановлена гарантія матеріального забезпечення судді у відставці, яка не може бути знівельована в зв'язку з тим, що органи влади України не встановили порядку, за яким зазначена гарантія повинна бути дотримана.

Оскільки ч.3 ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлений розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці у відсотках від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, то розмір щомісячного довічного грошового утримання має збільшуватись у разі збільшення розміру заробітної плати відповідного судді.

Отже, відповідач повинен був перерахувати розмір щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру заробітної плати судді за зверненням позивача.

Разом з цим, суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 року (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними) частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. №2453 в редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року №3668.

При цьому, в рішенні зазначено, що визначений Законом №2453 порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання було змінено Законом №3668, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон №3668 звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив і досягнутий рівень гарантій незалежності суддів.

Отже, частина третя статті 138 Закону №2453 не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечить статті 126 Основного Закону України.

Щодо обмеження максимального розміру грошового довічного утримання судді у відставці, визначеного ч.5 ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Конституційний Суд зазначив, що в Рішенні від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 Конституційний Суд України вже вирішував питання про недопустимість встановлення в законі максимального розміру пенсії суддів або їх щомісячного довічного грошового утримання, наголошуючи, що це обмежить їх обсяг, а також зазначав, що‚ залишивши незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання суддів, закон звузив обсяг цього права, встановивши граничну межу для таких виплат суддям (абзац шостий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини).

Враховуючи, що однією з гарантій незалежності суддів є заборона при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг визначених Конституцією України таких гарантій, Конституційний Суд України вважає, що положення третього речення частини п'ятої статті 138 Закону №2453, статті 2 Закону №3668 стосовно встановлення максимального розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів суперечать частині першій статті 126 Основного Закону України.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України "Про Конституційний Суд України" у разі необхідності Конституційний Суд України може визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки їх виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов'язки щодо забезпечення виконання рішення, додержання висновку. У рішенні Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 року вказано такий порядок виконання цього Рішення: частина третя статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону №3668, яка суперечить Конституції України‚ не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону №2453 в редакції до змін, внесених Законом №3668, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання"; дія статті 2 Закону № 3668 не поширюється на Закон № 2453; дія абзацу другого пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3668 не поширюється на правовідносини щодо виплати суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання).

Згідно з пп.3,4,5 Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 року положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів", "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Оскільки діючим законодавством чітко визначено, що розмір довічного утримання, який призначено та виплачується судді у відставці, розраховується із розміру грошового утримання працюючого судді, тому у разі збільшення розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, повинен збільшуватися розмір довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження максимального розміру грошового довічного утримання судді у відставці, визначеного ч.5 ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Таким чином з дати прийняття рішення Конституційного суду слід застосовувати ч.3 ст.138 цього Закону в редакції, згідно якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, обчислення щомісячного довічного утримання суддів у відставці повинно здійснюватися у відсотковому відношенні до розміру грошового утримання працюючих суддів, тому у разі зміни розміру грошового утримання суддів, що працюють на відповідній посаді, органи Пенсійного фонду здійснюють відповідний перерахунок раніше призначеного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії ( щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України, в тому числі "Про судоустрій і статус суддів".

Посилання відповідача на Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року суперечить Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України та іншим законодавчим актам в частині, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а тому не можуть бути застосовані до позивача, оскільки довічне грошове утримання йому було призначено до прийняття даного Закону.

Відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, довічне грошове утримання суддям у відставці.

Твердження відповідача про те, що Законом України "Про судоустрій і статус суддів" проведення перерахунку довічного грошового утримання судді не передбачено, судом не береться до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди загальної юрисдикції утворюють єдину систему судів. Єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України.

Як встановлено положеннями ч.4 ст.17 вказаного Закону, єдність системи судів загальної юрисдикції забезпечується, зокрема: єдиними засадами організації та діяльності судів; єдиним статусом суддів; єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності судів; фінансуванням судів виключно з Державного бюджету України.

Статтею 51 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України (254к/%-ВР) та цього Закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судів загальної юрисдикції чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Згідно з ч.5 ст.109 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" за суддею, звільненим за його заявою про відставку зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що судді, які працюють або працювали у системі судів загальної юрисдикції, не повинні ставитись у менш вигідне становище в питаннях пенсійного забезпечення, а саме: нарахування та виплати довічного грошового утримання судді у відставці порівняно із суддями Конституційного Суду України.

Відповідно до ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку із суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Статтею п'ятою КАС України передбачає здійснення судочинства відповідно як Законів України, так і міжнародних договорів, згода на які надана BP України. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принципи верховенства права.

За змістом ст.17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судів загальної юрисдикції забезпечується, зокрема, вирішенням питань внутрішньої діяльності судів органами суддівського самоврядування.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відмова відповідача у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу ОСОБА_1 у зв'язку зі збільшенням заробітної плати працюючого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області є протиправною.

Отже, з огляду на вищевикладене суд вважає, що позивач ОСОБА_1 має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки ТУ ДСА України в Волинській області від 15.02.2016 року за №104.

Відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З метою захисту прав позивача, суд приходить до висновку про необхідність захисту цих прав шляхом зобов'язання Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86 відсотки грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з 01 січня 2016 року з урахуванням збільшення щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до наданої довідки ТУ ДСА України в Волинськй області №104 від 15.02.2016 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, ч. 2 ст. 99, ч. 4 ст. 122, 159 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язати Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з 01 січня 2016 року з урахуванням збільшення щомісячного довічного грошового утримання судді, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області від 15.02.2016 року за №104.

Стягнути з бюджетних асигнувань Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судових витрат по оплаті судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Нововолинський міський суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя М.М. Ушаков