Справа № 804/16283/15
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 р. справа № 804/16283/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чорної В.В.

при секретарі судового засідання Попович Н.М.

за участі сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача Коршуна С.В., Шуріна І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, визнання недійсним запису у трудовій книжці, зобов'язання вчинити певні дії, та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

10 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 3839-к від 05.11.2015 р. «Про звільнення ОСОБА_1» з посади начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу», ст. 7 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції; зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області внести відповідні записи до трудової книжки ОСОБА_1; зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначила, що вважає оскаржуваний наказ про її звільнення необґрунтованим та таким, що прийнятий з порушенням Кодексу законів про працю України, Закону України «Про державну службу», постанови Кабінету Міністрі України № 950 від 13.06.2000 р. «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування». Позивач вказує на те, що на час проведення позапланової перевірки Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, вона знаходилась на стаціонарному лікуванні, тому не мала можливості брати участь у її проведенні - надавати пояснення, отримувати інформацію про результати перевірки та реалізовувати інші повноваження, передбачені п.п. 7,10 Порядку. Крім того, позивачем зазначено, що ч. 2 ст. 14 Закону України «Про державну службу» передбачено заходи дисциплінарного впливу для державних службовців, крім заходів дисциплінарного впливу, передбачених законодавством про працю України, що не пов'язані з припиненням державної служби. Проте, відповідач, не застосовуючи інші заходи впливу, застосував одразу найтяжчий вид дисциплінарного стягнення. Також, в наказі про звільнення відповідач не зазначив, в чому саме полягають порушення присяги державного службовця, а також не навів мотиви, з яких неможливе подальше перебування ОСОБА_1 на державній службі (т. 1 а.с. 3-14).

Ухвалою суду від 11.12.2015 р. (суддя Юрков Е.О.) за даним позовом відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено її до розгляду у судовому засіданні (т.1 а.с. 1).

Представником відповідача за довіреністю Мішуковою Т.А. 24.12.2015 р. подані до суду заперечення проти позову, в яких зазначено, що звільнення позивача з посади начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу», ст. 7 КЗпП України обумовлено результатами проведеної посадовими особами відповідача позапланової перевірки з окремих питань Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в період часу з 04.09.2015 р. по 05.09.2015 р. Зокрема, проведеною перевіркою були встановлені численні порушення відділом Порядку надання платних послуг, пов'язані з тим, що здійснення державної реєстрації шлюбу наречених, стосовно яких був обраний неурочистий вид реєстрації, зі сплатою ними державного мита у законодавчо визначеному для цього розмірі - 0, 85 грн., фактично відбулося в урочистій обстановці, а також, встановлені факти надання працівниками відділу платних послуг з проведення урочистого обряду шлюбу без здійснення самої державної реєстрації шлюбу. При цьому, представник відповідача посилається на виписки Державної казначейської служби України, якими не підтверджено надходження до бюджету коштів від надання платних послуг з проведення урочистого обряду шлюбу. Крім того, комісією встановлені й інші порушення в діяльності відділу, зокрема, використання службового приміщення (кімнати) площею 14 кв.м для збереження фотообладнання, яке не має інвентарних номерів, та порушення Порядку ведення обліку бланків свідоцтв. Представник відповідача вважає, що зазначені обставини свідчать про недотримання позивачем Загальних правил поведінки державних службовців, затверджених наказом Головного управління державної служби України № 214 від 04.08.2010 р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 11.11.2010 р. за № 1089/18384, відповідно до пунктів 2.4, 2.5 яких, державний службовець повинен сумлінно виконувати свої посадові обов'язки, не допускати вчинків, які можуть зашкодити інтересам суспільства та держави чи негативно вплинути на його репутацію. Посилаючись на викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (т.1 а.с. 64-77).

У зв'язку із закінченням повноважень судді ОСОБА_19, адміністративну справу 12.03.2016 р. передано на повторний розподіл (т. 2 а.с. 134).

Ухвалою суду від 15.03.2016 р. зазначену адміністративну справу прийнято до провадження суддею Чорною В.В., та призначено до розгляду у судовому засіданні (т.2 а.с. 136).

В судовому засіданні 01.11.2016 року позивач ОСОБА_1 та представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та у поясненнях, наданих під час судового розгляду справи.

Представники відповідача за довіреністю Коршун С.В., Шурін І.В. просили суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях проти адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини спірних правовідносин.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 27.04.1994 року прийняла присягу державного службовця, про що свідчить запис в її трудовій книжці (т.1 а.с. 36-39), та на момент спірних правовідносин працювала на посаді начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, відповідно до наказу № 175-к від 25.01.2012 року (т.1 а.с. 250).

Наказом начальника Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 701/8 від 01.09.2015 р. «Про проведення позапланової перевірки Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції» призначено проведення позапланової перевірки установи, яку очолювала ОСОБА_1, з метою контролю з надання платних послуг, належного утримання та використання приміщень, належного ведення справ та дотримання вимог законодавства при видачі повторних свідоцтв про державну реєстр рацію актів цивільного стану та витягів з Державного реєстру актів цивільного стану (т.1 а.с. 22).

На виконання наказу № 701/8 від 01.09.2015 р., посадовими особами відповідача у складі комісії, в період з 04 по 05 вересня 2015 року було проведено позапланову перевірку Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, за результатами якої складено довідку від 11.09.2015 р., з долученням до неї матеріалів перевірки, а саме: пояснювальних записок, копій квитанцій, заяв про державну реєстрацію шлюбу, актів про надання платних послуг за державну реєстрацію шлюбу та акту візуального огляду приміщень, призначених для урочистої реєстрації шлюбу (т.1 а.с. 23-27, 102-158).

З довідки вбачається, що комісією під час перевірки Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції встановлено, що здійснення державної реєстрації шлюбу наречених, стосовно яких був обраний неурочистий вид реєстрації, зі сплатою ними державного мита у законодавчо встановленому для цього розмірі - 0, 85 грн., фактично відбулось в урочистій обстановці, а також встановлено факт надання працівниками відділу платних послуг з проведення урочистого обряду шлюбу без здійснення самої державної реєстрації шлюбу. Крім того, комісією виявлено використання приміщення (кімнати) площею 14 кв.м відділу для збереження фотообладнання, яке не має інвентарних номерів. Встановлено також окремі факти порушення Порядку ведення обліку бланків свідоцтв.

Листом начальника Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області від 28.10.2015 р. за № 03.1-59/7816 копію зазначеної довідки направлено начальнику ГУМВС України в Дніпропетровській області для відповідного реагування (т.1 а.с. 162-163).

На підставі порушень, виявлених за результатами перевірки, заступником начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної реєстрації - начальника управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пономарьовим А.С. на ім'я начальника Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Маньковського Л.К. внесено подання про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції за грубе порушення присяги державного службовця (ст. 17 Закону України «Про державну службу») та недотримання вимог ст. 10 Закону України «Про державну службу» (т.1 а.с. 222-226).

Наказом начальника Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 3839-к від 05.11.2015 р. «Про звільнення ОСОБА_1» позивачку було звільнено з посади начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу», ст. 7 КЗпП України (т.1 а.с. 227-233).

Не погодившись рішенням відповідача про своє звільнення, ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом. Окремо суд зазначає, що питання щодо своєчасності (в межах місячного строку) звернення позивача до суду з даним позовом досліджувалося під час розгляду справи з ініціативи відповідача, при цьому, судом було встановлено, що позовну заяву ОСОБА_1 направила до суду поштою 07.12.2015 року, що підтверджується відбитком поштового штемпелю на конверті (т. 1 а.с. 57). Тобто, до суду позивачка звернулася в перший робочий день, оскільки останній день місячного строку випадав на вихідний день (05, 06 грудня 2015 року - субота, неділя).

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Трудові відносини всіх працівників регламентовані Кодексом законів про працю України; водночас, пунктом 2 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 15 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Спеціальним законодавчим актом у сфері проходження публічної служби є Закон України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин), який регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу та визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті (далі - Закон №3723-XII).

Відповідно до ст. 1 Закону №3723-XII, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Зазначені особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Основні принципи державної служби визначені статтею 3 Закону №3723-XII, зокрема, державна служба ґрунтується на таких основних принципах: служіння народу України; демократизму і законності; гуманізму і соціальної справедливості; пріоритету прав людини і громадянина; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; персональної відповідальності за виконання службових обов'язків і дисципліни; дотримання прав та законних інтересів органів місцевого і регіонального самоврядування; дотримання прав підприємств, установ і організацій, об'єднань громадян.

Державний службовець повинен: сумлінно виконувати свої службові обов'язки; шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця (ст.5 Закону № 3723-XII).

Статтею 10 Закону № 3723-XIІ встановлено, що основними обов'язками державних службовців є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Державний службовець повинен діяти в межах своїх повноважень. У разі одержання доручення, яке суперечить чинному законодавству, державний службовець зобов'язаний невідкладно в письмовій формі доповісти про це посадовій особі, яка дала доручення, а у разі наполягання на його виконанні - повідомити вищу за посадою особу.

Державні службовці мають право: користуватися правами і свободами, які гарантуються громадянам України Конституцією і законами України; брати участь у розгляді питань і прийнятті в межах своїх повноважень рішень; одержувати від державних органів, підприємств, установ і організацій, органів місцевого та регіонального самоврядування необхідну інформацію з питань, що належать до їх компетенції; на повагу особистої гідності, справедливе і шанобливе ставлення до себе з боку керівників, співробітників і громадян; вимагати затвердження керівником чітко визначеного обсягу службових повноважень за посадою службовця; на оплату праці залежно від посади, яку він займає, рангу, який йому присвоюється, якості, досвіду та стажу роботи; безперешкодно ознайомлюватись з матеріалами, що стосуються проходження ним державної служби, в необхідних випадках давати особисті пояснення; на просування по службі з урахуванням кваліфікації та здібностей, сумлінного виконання своїх службових обов'язків, участь у конкурсах на заміщення посад більш високої категорії; вимагати службового розслідування з метою зняття безпідставних, на думку службовця, звинувачень або підозри; на здорові, безпечні та належні для високопродуктивної роботи умови праці; на соціальний і правовий захист відповідно до його статусу; захищати свої законні права та інтереси у вищестоящих державних органах та у судовому порядку.

Конкретні обов'язки та права державних службовців визначаються на основі типових кваліфікаційних характеристик і відображаються у посадових положеннях та інструкціях, що затверджуються керівниками відповідних державних органів у межах закону та їх компетенції (ст.11 Закону № 3723-XII).

Наказом Головного управління державної служби України № 214 від 04.08.2010 р. затверджено Загальні правила поведінки державного службовця, які є узагальненням стандартів етичної поведінки, доброчесності та запобігання конфлікту інтересів у діяльності державних службовців та способів врегулювання конфлікту інтересів (далі - Правила). Вони ґрунтуються на Конституції України, Законі України «Про правила етичної поведінки» та визначених статтею 3 Закону України «Про державну службу» принципах державної служби, спрямовані на підвищення авторитету державної служби та зміцнення репутації державних службовців, а також інформування громадян про норми поведінки, яких вони мають очікувати від державних службовців.

Ці загальні правила встановлюють основні етичні вимоги до представників органів державної влади, що займають посади, віднесені до відповідних категорій посад державних службовців згідно із Законом України «Про державну службу» (п.1.2 Правил).

Відповідно до п.п. 2.4-2.5 Правил, державний службовець повинен сумлінно виконувати свої посадові обов'язки, дотримуватися високої культури спілкування, шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, інших осіб, з якими у нього виникають відносини під час виконання своїх посадових обов'язків.

Державний службовець зобов'язаний не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам суспільства та держави чи негативно вплинути на його репутацію.

Державний службовець має з належною повагою ставитись до прав, обов'язків та законних інтересів громадян, їх об'єднань, а також юридичних осіб, додержуватися загальновизнаних етичних норм поведінки, культури спілкування (уникати нецензурної лексики, не допускати використання підвищеної інтонації під час спілкування), не повинен проявляти свавілля або байдужість до їхніх правомірних дій та вимог, допускати прояви бюрократизму, відомчості та місництва, нестриманість у висловлюваннях та не вчиняти дій, що дискредитують орган державної влади або ганьблять репутацію державного службовця.

Текст присяги наведено у частині 2 ст. 17 Закону № 3723-XII: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримуватися Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки».

Аналізуючи текст присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення присяги. Тому, складаючи присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим, як порушення присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Тобто, на відміну від дисциплінарного правопорушення, яке пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби, порушення присяги є наслідком недотримання державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 3723-XII, за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює, до державного службовця застосовуються дисциплінарні стягнення.

Частиною другою цієї статті передбачено, що до службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу, як попередження про неповну службову відповідність і затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Згідно ст. 147 Кодексу законів про працю України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно п. 4.1 посадової інструкції начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, затвердженої начальником Головного управління юстиції у Дніпропетровській області 11.03.2013 р., в залежності від скоєних вчинків (бездіяльності) начальник відділу несе дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно з чинним законодавством за порушення вимог законів України, нормативних актів, що регулюють його роботу, неякісне або несвоєчасне виконання посадових завдань і обов'язків, бездіяльність або невиконання наданих йому прав, порушення норм етики поведінки державного службовця то обмежень, пов'язаних з прийняттям на державну службу та її проходженням (т.1 а.с. 28-31).

Відповідно до п. 9 Положення про відділ державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, затвердженого наказом начальника Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №114/7 від 24.03.2015 р., начальник відділу несе персональну відповідальність за виконання покладених на відділ завдань та здійснення ним своїх функцій; організовує належний облік, зберігання, оформлення і ведення книг державної реєстрації актів цивільного стану; організовує належний облік, зберігання та витрачання бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану з дотриманням законодавства, а також облік бланків витягів з Державного реєстру цивільного стану громадян; забезпечує належну організацію роботи щодо надання платних послуг у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Управління, а також ведення їх обліку відповідно до законодавства; організовує роботу щодо надання платних послуг відділами державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровської області (т.1 а.с. 98-101).

Як вбачається з п. 5 Порядку проведення перевірок стану роботи районних, міських та міськрайонних управлінь юстиції, затвердженого наказом Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 29.05.2015 р. за № 249/7, якщо в ході перевірки було виявлено ознаки порушення законодавства, начальник Головного територіального управління розглядає матеріали і вирішує питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, винних у порушенні законодавства, заслуховує стан роботи територіального управління на засіданні колегії або на оперативній нараді Головного територіального управління юстиції (т.1 а.с. 175-202).

Системний аналіз спеціальних і загальних норм, наведених у ст.ст. 14, 17, 30 Закону № 3723-XII, ст. 147 Кодексу законів про працю України, Положення про відділ державної реєстрації актів цивільного стану, посадової Інструкції начальника відділу та Порядку проведення перевірок свідчить, що за вчинення начальником відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби порушень службової дисципліни (окрім випадків притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності), передбачено можливість застосування дисциплінарних стягнень, найбільш суворим з яких є звільнення. При цьому, у пункті 6 ч. 1 ст. 30 Закону № 3723-XII визначено не окремий вид відповідальності державних службовців за порушення присяги, а спеціальну підставу для припинення державної служби. Саме ж припинення державної служби відбувається у формі звільнення.

Передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного проступку, пов'язаного зі службовою діяльністю, з підстави припинення державної служби за порушення присяги, можуть бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування, порядок проведення якого регулюється Інструкцією. При цьому, наслідком вчинення дисциплінарного проступку може бути припинення державної служби за порушення присяги або звільнення, які є санкціями різних рівнів відповідальності і не можуть застосовуватися як альтернативні. Звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення присяги.

Таким чином, припинення державної служби за порушення присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Отже, рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення. Тому, неможливість застосування до посадової особи інших видів дисциплінарних стягнень, менш суворих, ніж звільнення, має бути належним чином мотивовано.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 травня, 4 червня, 17 вересня, 3 грудня 2013 року, 22 квітня 2014 року, 24 червня 2014 року (справи №№ 21-403а12, 21-167а13, 21-231а13, 21-379а13, 21-90а14, № 21-107а14 відповідно).

Судом встановлено, що підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади за порушення присяги державного службовця стали порушення, виявлені під час проведення позапланової перевірки з окремих питань Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції посадовими особами відповідача.

Зокрема, комісією було встановлено, що здійснення державної реєстрації шлюбу наречених, стосовно яких був обраний неурочистий вид реєстрації, у дні перевірки - 04 та 05 вересня 2015 року, фактично відбулось в урочистій обстановці, що завдало збитків державному бюджету України на суму 7 000 грн.; встановлено факт надання працівниками відділу платних послуг з проведення урочистого обряду шлюбу без здійснення самої державної реєстрації шлюбу; встановлено ненадходження до УДКС у Дніпропетровській області п'яти платежів від 02.09.2015 р. на загальну суму 1 685 грн.

За виявленими порушеннями, начальник Головного територіального управління юстиції Маньковський Л.К. звернувся до начальника ГУМВС України в Дніпропетровській області для відповідного реагування (т.1 а.с. 160-161).

Згідно висновку старшого інспектора поліції АНД ВП ДП ГУНП Хоменко С.С., затвердженого начальником АНД ВП ДВП ГУНП України Колоколом В.О. від 05.01.2016 р., за зверненням начальника Головного територіального управління юстиції Маньковського Л.К. від 29.12.2015 р. було проведено перевірку, в ході якої не виявлено підстав для внесення відомостей, що містяться в ньому, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у зв'язку з чим зазначене звернення розглянуто згідно Закону України «Про звернення громадян» (т.2 а.с. 106-107). Будь-яких адміністративних протоколів про корупційні або інші правопорушення стосовно працівників Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції також не складалось.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що виявлені позаплановою перевіркою Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції порушення стали підставою для застосування до позивача іншого виду відповідальності (кримінальної, адміністративної, тощо), яка обґрунтовувала б звільнення державного службовця за порушення присяги.

Також, з матеріалів архівної особової справи позивача №70/15 (т. 3 а.с. 3-245) вбачається, що ОСОБА_1 протягом службової діяльності неодноразово мала заохочення у вигляді почесних грамот та подяк за сумлінну роботу в органах юстиції (т.1 а.с. 47-54), та не мала дисциплінарних стягнень.

З наданих позивачем листків непрацездатності також встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на амбулаторному лікуванні в період з 07.08.2015 р. по 27.08.2015 р. та з 05.10.2015 р. по 01.11.2015 р., а також знаходилась стаціонарному лікуванні в період з 01.09.2015 р. по 04.10.2015 р. Тобто, з поважних причин не виконувала свої службові обов'язки в період з 07 серпня по 01 листопада 2015 року, в тому числі в період перевірки, проведеної посадовими особами відповідача в період з 04 по 05 вересня 2015 року, у зв'язку з чим не забезпечувала керівництво роботою відділу майже за місяць до початку проведення перевірки, та безпосередньо під час її проведення. Відповідно, ОСОБА_1 не мала можливості і надати пояснення з приводу виявлених комісією порушень (т.1 а.с. 40-45, 218-221).

Обґрунтованість видачі позивачці зазначених вище лікарняних листків була предметом окремої перевірки, проведеної з ініціативи начальника Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. За висновком клініко-експертної оцінки Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації, всі вони видані обґрунтовано (т. 4 а.с. 69-71).

При прийнятті рішення суд також враховує, що з доповідної записки заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної реєстрації - начальника управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пономарьова А.С. слідує, що за результатами перевірки, оформленої довідкою від 11.09.2015 р., до виконуючого обов'язки начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Лазуки Людмили Андріївни, а також до спеціалістів відділу ОСОБА_12 та ОСОБА_20, які безпосередньо допустили ряд виявлених перевіркою порушень, зокрема, і у дні її проведення, застосовано заходи матеріального впливу у вигляді позбавлення премії за вересень місяць у розмірі 100% (т. 3 а.с. 203-210).

Отже, за виявлені перевіркою порушення до особи, яка протягом тривалого часу до початку перевірки, а також безпосередньо під час її проведення 04-05 вересня 2015 року, виконувала обов'язки начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, відповідачем застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення премії, в той час, як до ОСОБА_1 як до керівника відділу за ті ж самі порушення застосовано спеціальний захід відповідальності державного службовця у вигляді звільнення за порушення присяги.

Зазначені обставини свідчать про явну невідповідність стягнення, застосованого до працівників відділу, у порівнянні із стягненням, застосованим до начальника цього ж відділу за ті самі порушення, який на той час навіть не виконував свої службові обов'язки.

Суд також враховує, що допитаною в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12, яка на даний час не є підлеглою ОСОБА_1, звільненої з посади ще в листопаді 2015 року, не було підтверджено, що готівку за проведення урочистих церемоній працівники відділу отримували за дорученням ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_14, яка брала участь у проведенні перевірки, також не підтвердила встановлення перевіркою фактів надання ОСОБА_1 своїм підлеглим відповідних вказівок.

Також, і свідок ОСОБА_12, і свідок ОСОБА_14 підтвердили, що під час перевірки ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці, у перевірці участі не брала, пояснень щодо виявлених порушень не надавала.

За викладених обставин у їх сукупності, суд не вдається у дослідження обґрунтованості висновків відповідача щодо наявності виявлених перевіркою порушень, оскільки, навіть припустивши їх обґрунтованість, відповідачем не доведено відсутності підстав для застосування до позивача іншого, співрозмірного виду відповідальності, окрім припинення державної служби за порушення присяги державного службовця.

При розгляді цієї справи, суд також надає оцінку листу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 від 23.08.2016 р. (№ К 236с16), наданому представником відповідача на підтвердження законності звільнення позивача, з якого слідує, що за фактом складання ОСОБА_1 20.12.2011 року завідомо неправдивого офіційного документу та реєстрацію шлюбу між гр. ОСОБА_15 та ОСОБА_16 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0003151 від 14.02.2014 р., у якому до теперішнього часу будь-яке обвинувачення особі не пред'явлено (т. 4 а.с. 75-77).

При цьому, суд зазначає, що вищезазначені обставини, викладені в листі Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 від 23.08.2016 р., не відображені в наказі начальника Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №3839-к від 05.11.2015 р. як підстави для звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції за порушення присяги державного службовця, та не зазначені серед порушень, встановлених під час проведення перевірки, результати якої оформлені довідкою від 11.09.2015 року.

Відповідно до ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

У зв'язку з чим, суд не може прийняти зазначений лист Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 від 23.08.2016 р. як доказ у справі.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем по справі не доведено правомірність оскаржуваного наказу.

Всі зазначені обставини дають суду підстави визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №3839-к від 05.11.2015 р. «Про звільнення ОСОБА_1» з посади начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу», ст. 7 КЗпП України за порушення присяги державного службовця.

Вирішуючи питання про поновлення позивача на займаній посаді, суд виходить з наступного.

12.06.2015 року на виконання організаційних заходів, пов'язаних з унормуванням діяльності Головних територіальних управлінь юстиції, та на підставі п.11 Положення про районні, районні у містах, міські, міськрайонні, міжрайонні управління юстиції, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1707/5 від 23.06.2011 р., начальником Головного територіального управління юстиції було затверджено нові структури, штатний розпис районних, міських, міськрайонних управлінь юстиції Дніпропетровської області на 2015 рік, в який не входить структурний підрозділ «реєстраційна служба», а також був оголошений конкурс на новостворені посади, включаючи посаду начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції.

12.06.2015 року начальником Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 було попереджено про скорочення займаної нею посади, з повідомленням ОСОБА_1 про майбутнє звільнення не раніше ніж через два місяці після цього попередження, а також про те, що перелік посад буде їй запропоновано додатково (т. 3 а.с. 188).

Проте, жодної посади, як того вимагає процедура звільнення за скороченням штатів, позивачці запропоновано не було.

Так само, їй не було запропоновано взяти участь у конкурсі на аналогічну посаду з тим же переліком повноважень та обов'язків - начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що згідно з наказом № 3140-к від 15.09.2015 р. Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на посаду начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції було призначено ОСОБА_17, як таку, що пройшла за конкурсом (т.1 а.с. 35).

При цьому, ОСОБА_1, відповідно до наказу начальника Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 3839-к від 05.11.2015 року «Про звільнення ОСОБА_1» було звільнено з посади начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції за порушення присяги державного службовця.

Таким чином, позивачку було звільнено з посади, яка на момент її звільнення (05.11.2015 року) була відсутня в структурі, штатному розписі районних, міських, міськрайонних управлінь юстиції Дніпропетровської області.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов'язків.

Однак, враховуючи те, що ОСОБА_1 не проходила обов'язковий конкурс на заміщення вакантної посади начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, суд позбавлений можливості поновити її на цій посаді.

Водночас, у зв'язку з відсутністю підстав для звільнення позивачки за порушення присяги, що встановлено судом, ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, з якої її було звільнено на стадії дії попередження про майбутнє звільнення за скороченням штатів від 12.06.2015 р., з 05 листопада 2015 року.

При цьому, суд зазначає, що подальше звільнення з підстав скорочення штатів можливе лише за умови дотримання відповідачем встановленої законом процедури.

Ухвалюючи рішення про поновлення незаконно звільненого працівника суд, у відповідності до ст. 235 КЗпП, приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, за період з 05 листопада 2015 року по день фактичного поновлення на посаді, але не більш як за один рік.

Крім того, пунктом 2.10 наказу № 58 від 29.07.93 р. «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 р., встановлено, що у разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу, після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: «Запис за № таким-то недійсний». Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: «Запис за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі». При зміні формулювання причини звільнення пишеться: «Запис за № таким-то є недійсним» і зазначається нове формулювання. У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення.

У зв'язку з чим, з метою захисту порушених прав позивача, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області внести відповідні записи до трудової книжки ОСОБА_1.

Щодо заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2 даної статті визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду №5 від 25.05.2001 р. та від 27.02.2009 р., під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Стверджуючи про те, що відповідачем позивачеві завдано моральну шкоду, останнім не обґрунтовано, в чому саме полягає ця шкода, не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат немайнового характеру, що настали у зв'язку з прийняттям оскаржуваного наказу суб'єкта владних повноважень, у зв'язку з чим, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди.

Крім того, належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 на працю суд вважає поновлення її на посаді, та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць (пункт 2); поновлення на посаді у відносинах публічної служби (пункт 3).

Таким чином, постанова суду в частині поновлення позивача на посаді та виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць, підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 160-162, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 3839-к від 05.11.2015 року «Про звільнення ОСОБА_1» з посади начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу», ст. 7 КЗпП України за порушення присяги державного службовця.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції з 05 листопада 2015 року.

Зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області внести відповідні записи до трудової книжки ОСОБА_1.

Зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, за період з 05 листопада 2015 року по день фактичного поновлення на посаді, але не більш як за один рік.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України, допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, та виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах стягнення за один місяць.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 15 листопада 2016 року.

Суддя В.В. Чорна