Справа № 819/1525/16
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1525/16

14 грудня 2016 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області до Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості до бюджету, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 обєднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Тернопільській області з адміністративним позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що згідно розрахунку станом на 16.11.2016р. за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами в сумі 1750 грн. 80 коп. Даний борг підтверджений карткою платника податків на особовому рахунку по платежу: «Єдиний податок з фізичних осіб»; податкове повідомлення-рішення № від 10.12.2015 року - 1020 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 10.12.2015 року -130 грн.80 коп.

Представник позивача ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити та подала заяву про розгляд справи без їх участі, в порядку письмового провадження.

Відповідач в судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. Будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи чи слухання справи за відсутності відповідача не поступило.

Суд, заслухавши в судовому засіданні думку представника позивача, з'ясувавши усі обставини справи та перевіривши їх доказами приходить до переконання, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних підстав.

ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1) зареєстрований органами державної реєстрації, як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа та знаходиться на обліку в ОСОБА_1 об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС в Тернопільській/області, як платник податків згідно із Витягу із ІС «Податковий блок».

Відповідно до статті 67 Конституції України та підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України на нього покладений обов'язок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до глави І розділу XIV Податкового кодексу України суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_2 01 жовтня 2014 року обрав спрощену систему оподаткування відповідно до «Порядку подання заяви про застосування спрощеної системи оподаткування» затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 20.12.2011 року №1675 із змінами та доповненнями, подавши до ОСОБА_1 ОДПІ заяву про застосування спрощеної системи оподаткування (вх. №3878 від 12.09.2014 р.).

У відповідності до пункту 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Відповідно до розрахунку суми боргу СПД ОСОБА_2 не дотримано вимоги пункту 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України, яким передбачено, що платником єдиного податку першої і другої груп сплачується єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця, а саме несвоєчасне перерахування (сплата) єдиного податку, нарахованого на підставі поданої заяви про застосування спрощеної системи (вх. №3878 від 12.09.2014 р.).

Працівником ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області 20.11.2015року було проведено камеральну перевірку податкової декларації єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

Результати перевірки засвідчені в акті №448-17/НОМЕР_1 від 20.11.2015 року. Перевіркою встановлено наступні порушення :

-недотримання вимог пп. 295.1 ст.295 ПК України;

-п.49.1 ст.49, пп.49.18.3 п.49.18 ст.49 ПК України.

На підставі Акту перевірки 448-17/НОМЕР_1 від 20.11.2015 року, платнику податків було направлено податкові повідомлення-рішення:

-податкове повідомлення-рішення № від 10.12.2015 року - 1020 грн.;

-податкове повідомлення-рішення № від 10.12.2015 року - 130 грн.80коп.

Судом встановлено, що станом на дату пред'явлення даного позову податкові повідомлення-рішення про застосування (штрафних) фінансових санкцій (штрафу) № від 10.12.2015 року та № від 10.12.2015 року не знаходяться в процесі оскарження, не скасовані та не визнано недійсними повноважними органами, а відтак є чинними та підлягають виконанню.

Відповідачу направлено податкову вимогу від 23.02.2015р. №364-25. на суму 470 грн. 20 коп., з часу виставлення якої податковий борг платника не переривався.

Згідно розрахунку станом на 16.11.2016р. за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами в сумі 1750 грн. 80 коп. Даний борг підтверджений карткою платника податків на особовому рахунку по платежу: «Єдиний податок з фізичних осіб»; податкове повідомлення-рішення № від 10.12.2015 року - 1020 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 10.12.2015 року -130 грн.80 коп.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Пунктом 6.1 статті 6 Податкового кодексу України визначено, що податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Виконанням податкового обов'язку згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

До функцій податкового органу згідно п. п. 19 .1.2. п. 19і.1 ст. 19 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ входить здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплатою податків та зборів, установлених цим Кодексом.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України (п..5 ч.2 ст.17 КАС України).

Органи державної податкової служби мають право, зокрема, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених Податковим кодексом України ( ст.20 ПК України).

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтею 87 Податкового кодексу України.

При цьому згідно з пунктом 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежені), визначених ним Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Водночас відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Отже, пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України встановлено особливий порядок стягнення податкового боргу платників податків - фізичних осіб у порівнянні з порядком погашення податкового боргу юридичних осіб.

З урахуванням викладеного норми Податкового кодексу України можуть застосовуватися до процедури стягнення податкового боргу з фізичних осіб лише в тій частині, що не суперечить вимогам пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України.

Таким чином, процедура стягнення податкового боргу з фізичної особи може ініціюватися виключно через звернення органу стягнення з відповідним позовом. При цьому окремі процедури стягнення коштів за податковим боргом та продажу майна, що перебуває в податковій заставі, не застосовуються, а виконання рішення суду про стягнення податкового боргу з фізичної особи - платника податків здійснюється не податковими органами, а державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 об'єднаною державною податковою інспекцією правомірно було прийнято рішення про застосування фінансових санкцій.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а отже підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити. Стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 с. Жолоби. Кременецького району, Тернопільської області) податковий борг в сумі 1750 (одна тисяча сімсот п'ятдесят) грн 80 коп. в рахунок погашення заборгованості перед місцевим бюджетом на рахунок №0327, код бюджетної класифікації 18050400, ГУДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Подлісна І.М.

копія вірна:

суддя Подлісна І.М.