Справа № 804/1957/16
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2016 рокусправа № 804/1957/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Мельника В.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року

у адміністративній справі № 804/1957/16 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної ради, Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації, та третіх особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради, Комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф.Руднєва» Дніпропетровської обласної ради про визнання протиправними та скасування рішень суб'єктів владних повноважень.

в с т а н о в и л а :

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування наказу виконуючого обов'язки директора Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації №1072/0/197-14 «Про оптимізацію ліжкового фонду» від 01.10.2014 р., та рішення Дніпропетровської обласної ради №600-28.06. від 05.12.2014 року в частині передачі майна КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради в оперативне управління комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпропетровської обласної ради

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку представником позивачки - ОСОБА_2 з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим просить його скасувати, та прийняти нове рішення про задоволення вимог позивачки в повному обсязі.

Апеляційна скарги представника позивачки мотивована тим, що суд першої інстанції вирішуючи спір у цій справі безпідставно послався на положення ст.104 ЦК України, але при цьому, не взяв до уваги, що у даному випадку на підставі наказу директора Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської ОДА ОСОБА_4 № 1072/0/197-14 від 01.10.2014 року «Про оптимізацію ліжкового фонду» було здійснено скорочення працівників і зменшено кількість ліжко-місць у КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» ДОР», тобто вчинено дії, що суперечать вимогам Закону України «Про введення мораторію на ліквідацію та реорганізацію закладів охорони здоров'я». Акцентовано увагу судової колегії суддів на необґрунтованість висновків суду першої інстанції про відсутність порушення прав позивачки оскаржуваними у цій справі наказом і рішенням, які мотивовані фактом надання позивачці медичної допомоги, але без врахування того, що саме у зв'язку з відсутністю гінекологічного відділення у КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2», позивачка змушена була лікуватися вдома самостійно, що затягнуло процес її видужання, та того, що КЗ «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф.Руднєва» ДОР» не має відповідної ліцензії на здійснення медичної практики з гінекології та акушерства, а представлена на дошці у самому закладі ліцензія, на підставі якої він діє, не дає права на здійснення такої медичної практики, чим відповідно саме і були порушені права позивачки на належне та доступне медичне обслуговування за місцем проживання.

В судовому засіданні представники позивачки підтримали вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з наведених у скарзі підстав. Апеляційну скаргу позивачки також підтримала представник Комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради вказуючи на порушення відповідачами Закону України «Про введення мораторію на ліквідацію та реорганізацію закладів охорони здоров'я» від 23.02.2014р. № 772.

Представники Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації, та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: Комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф.Руднєва», в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги позивачки, вказуючи на відсутність порушення прав позивачки оскаржуваними наказом та рішенням, оскільки при зверненні ОСОБА_1 до діагностичного відділення закладу, їй було проведено огляд, надано консультацію та рекомендації по лікуванню, тобто надано послуги, за отриманням яких ОСОБА_1 звернулася, і про її госпіталізацію згідно наявних в матеріалах медичних документів не йшлося, хоча при наявності такої потреби, була реальна можливість госпіталізувати позивачку на стаціонарне лікування.

Заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, перевіривши доводи апеляційної скарги, та заперечень на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Одним з ключових загальновизнаних прав людина є право на здоров'я та медичне обслуговування. Згідно зі ст. 3 Конституції України «... людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю». Право на захист життя і здоров'я, право на охорону здоров'я, медичну допомогу та медичне страхування відображені у ряді статей Конституції (ст. 27, 43, 49 тощо).

Людина, яка звертається по медичну допомогу, повинна отримати її своєчасно та у повному обсязі, тому при вирішенні ініційованого позивачкою у цій справі питання захисту права на належне та доступне медичне обслуговування за місцем її проживання, суд першої інстанції при вирішенні спору у цій справі правильно приділив увагу дослідженню факту можливості, або наявності перешкод на отримання позивачкою медичної допомоги при її зверненні до лікувального закладу у лютому 2016 року, а також впливу на якість отриманих позивачкою медичних послуг оскаржуваними у цій справі наказом Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації №1072/0/197-14 та рішенням Дніпропетровської обласної ради №600-28.06. від 05.12.2014 року в частині передачі майна КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради в оперативне управління комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпропетровської обласної ради.

Внаслідок перевірки зазначених у попередньому абзаці питань, судом першої інстанції не було встановлено порушення відповідачами у цій справі прав позивачки на належне та доступне медичне обслуговування за місцем проживання.

Не встановлено таких обставин і судом апеляційної інстанції, яким в судовому засіданні встановлено, що місцезнаходження спеціалістів (лікарів-гінекологів), якими надається первинна (амбулаторна) медична допомога (прийом, консультації, діагностика та інш.) - не змінилося після прийняття оскаржуваних по цій справі наказу та рішення. Також як і не змінилося розташування місце надання вторинної медичної допомоги колишнім пацієнтам клінічної лікарні №2 (стаціонарне відділення), які після передачі майна КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради в оперативне управління комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпропетровської обласної ради - не втратили можливості при наявності потреби бути госпіталізованими на стаціонарне лікування до спеціалізованого комунального медичного закладу. Проте, позивачкою і її представниками суду не доведено факту направлення позивачки на лікування до стаціонарного відділення гінекології, чи необхідності надання вторинної медичної допомоги позиваці, або її бажання про таке лікування.

Згідно ст.15 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я" реалізацію державної політики у сфері охорони здоров'я забезпечують: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я; інші центральні органи виконавчої влади, які реалізують державну політику у сферах санітарного та епідемічного благополуччя населення, контролю якості та безпеки лікарських засобів, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та інших соціально небезпечних захворювань. Реалізацію державної політики у сфері охорони здоров'я в адміністративно-територіальних одиницях України здійснюють Рада міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації.

Відповідно до ч.6 ст.14 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я" Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, а також органи місцевого самоврядування реалізують державну політику у сфері охорони здоров'я в межах своїх повноважень, передбачених законодавством.

Також нормами Закону України "Про місцеві державні адміністрації" визначено, що до відання місцевих державних адміністрацій віднесено вирішення питань охорони здоров'я, у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, здійснення контролю за додержанням законодавства з питань охорони здоров'я (ст.ст.13, 16, 22 Закону). Згідно ст. 22 цього ж Закону держава через спеціально уповноважені органи виконавчої влади здійснює контроль і нагляд за додержанням законодавства про охорону здоров'я, державних стандартів, критеріїв та вимог, спрямованих на забезпечення … нормативів професійної діяльності в сфері охорони здоров'я, … стандартів медичного обслуговування, медичних матеріалів і технологій.

Відповідно до затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації від 28.12.2012р. №Р-981/0/3-12 Положення про департамент охорони здоров'я Дніпропетровської облдержадміністрації, повноваження по здійсненню управління закладами охорони здоров'я, які утримуються за рахунок коштів обласного бюджету, а також по організації їх кадрового, матеріально-технічного і медичного забезпечення, тощо, покладено саме на Департамент охорони здоров'я Дніпропетровської облдержадміністрації, яке будучи утвореним головою Дніпропетровської обласної державної адміністрації входить до її складу і призване в межах території області забезпечувати виконання покладених на нього завдань, є підпорядкованим голові Дніпропетровської обласної державної адміністрації, та підзвітним і підконтрольним Міністерству охорони здоров'я України (п.1, п.2 Положення).

Основними завданнями Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської облдержадміністрації є: організація реалізації державної політики в галузі охорони здоров'я на території Дніпропетровської області, сприяння виконанню державних і регіональних програм соціально-економічного спрямування; управління закладами охорони здоров'я, які утримуються за рахунок коштів обласного бюджету, організація їх кадрового, матеріально-технічного і методичного забезпечення; прогнозування розвитку мережі закладів охорони здоров'я на території Дніпропетровської області (п.4.1-4.3 Положення); та яке забезпечує: ефективне і цільове використання відповідних бюджетних коштів; координацію та аналіз діяльності закладів охорони здоров'я комунальної форми власності (п.5.2 Пложення); і здійснює: організаційне і методичне керівництво роботою закладів охорони здоров'я комунальної форми власності з питань надання лікувально-профілактичної допомоги та забезпечення санітарно-епідемічного благополуччя населення Дніпропетровської області; моніторинг та інформаційний супровід процесів реформування; контролює ефективне використання закладами охорони здоров'я, що утримуються за рахунок коштів обласного бюджету, фінансових, матеріальних та трудових ресурсів (п.5.12 Положення)

На підставі вищеозначених повноважень та завдань, 01.10.2014р. Департаментом охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації в особі в.о.директора було видано Наказ №1072/0/197-14 «Про оптимізацію ліжкового фонду» (а.с.8), яким з метою оптимізації ліжкового фонду закладів для надання перинатальної допомоги та інтенсивного лікування в Дніпропетровській області було наказано головному лікарю КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 2» ДОР (ОСОБА_6.) забезпечити проведення організаційних заходів з медичним персоналом стосовно переведення: акушерсько-гінекологічної служби лікарні (відділення патології вагітних, відділення гінекології, пологове та неонатологічні відділення, пості анестезіології та інтенсивної терапії для жінок та жіночу консультацію) до КЗ «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. професора Руднєва» ДОР (термін до 01.12.2014р.); відділення травматології лікарні до КЗ «Дніпропетровське клінічне об'єднання швидкої медичної допомоги» ДОР (термін до 01.12.2014р.); надати до ДОЗ ОДА пропозиції щодо змін у платному розписі закладу з урахуванням здійснених заходів щодо переведення вищезазначених підрозділів лікарні (термін до 10.10.2014р.); головному лікарю до КЗ «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. професора Руднєва» ДОР (ОСОБА_7.) надати до ДОЗ ОДА пропозиції щодо змін у структурі закладу, штатного розпису з урахуванням переведення до лікарні відділення патології вагітних, відділення гінекології, пологового та неонатологічного відділення, посту анестезіології та інтенсивної терапії для жінок та жіночої консультації (термін до 01.11.2014р.); головному лікарю «Дніпропетровське клінічне об'єднання швидкої медичної допомоги» ДОР (ОСОБА_8.) надати до ДОЗ ОДА пропозиції щодо змін у структурі закладу, штатному розпису з урахуванням переведення до лікарні травматології (термін до 01.11.2014 р.)

На виконання вищевказаного наказу в.о. директора Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 01.10.2014р. №1072/0/197-14 «Про оптимізацію ліжкового фонду», головний лікар КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 2» ДОР звернувся до Дніпропетровської обласної ради з листом від 17.10.2014р. № 2674 (а.с.76), в якому просив передати нежитлові будинки, які розташовані за адресою: 49064 м. Дніпропетровськ, просп. Калініна, 53, а саме: пологовий будинок, двоповерховий (фізіологічне відділення Ж-2), пологовий будинок, одноповерховий (обсерваційне відділення 3-1), обладнання та інвентар згідно інвентарних описів на суму 4 229 345,59 грн. з балансу лікарні на баланс КЗ «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднева» ДОР.

Листом від 20.10.2014 р. № 428 (а.с.74) КЗ «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднева» ДОР також просив Дніпропетровську обласну раду надати згоду на отримання вищезгаданих об'єктів та обладнання від КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 2» ДОР.

Департамент охорони здоров'я облдержадміністрації відповідно до листа від 23.10.2014р. №11015/0/29-14 (а.с.75) не заперечував щодо здійснення передачі з балансу КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 2» ДОР на баланс КЗ «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднева» ДОР основних засобів згідно з інвентаризаційними описами на суму 4 229 345,59 грн., в тому числі будівлі, що розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, пр.Калініна, 53: пологовий будинок, двоповерховий (фізіологічне відділення Ж-2), пологовий будинок, одноповерховий (обсерваційне відділення 3-1), обладнання та інвентар.

З урахуванням вище зазначеного, та діючи відповідно до вимог ст.43 і ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», і затвердженого рішенням Дніпропетровської обласної ради від 06.08.2004 р. № 439-18/ХХІV «Про вдосконалення управління майном, що належить до спільної власності територіальних громади області» Положення про відчуження об'єктив спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області», а також з урахуванням висновків й рекомендацій постійної комісії обласної ради з питань комунальної власності, житлово-комунального господарства, та з метою організації перинатальної допомоги III рівня для поліпшення надання медичної допомоги новонародженим (з низькою та вкрай низькою при народженні масою тіла, з вродженими вадами розвитку), вагітним, роділлям та породіллям з тяжкою акушерсько-гінекологічною та екстрагенітальною патологією, жінкам міста та області для надання спеціалізованої та висококваліфікованої медичної допомоги - Дніпропетровською обласною радою було прийнято рішення від 05.12.2014р. №600-28/VІ «Про деякі питання управління майном (а.с.73) про передачу майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області: в оперативне управління КЗ «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднева» ДОР нежитлові будівлі пологового будинку (фізіологічне відділення, літ. Ж-2 та обсерваційне відділення, літ 3-1), розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, прості. Калініна. 53, обладнання та інвентар загальною балансовою вартістю 4229345,59 грн. відповідно до інвентаризаційного опису, закріплені на праві оперативного управління за комунальним закладом «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради (абз.4 п.3.5)

На підставі аналізу застосованих судом першої інстанції до спірних правовідносин вищезазначених нормативно-правових актів та описаної вище послідовності і мети прийняття оскаржуваних позивачем у цій справі наказу та рішення, судова колегія дійшла висновку, що Департамент охорони здоров'я Дніпропетровської обласної ради в особі в.о.директора ОСОБА_4, при прийнятті наказу №1072/0/197-14 від 01.10.2014 р. «Про оптимізацію ліжкового фонду», а також Дніпропетровська обласна рада при прийнятті рішення №600-28.06. від 05.12.2014 року в частині передачі майна КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради в оперативне управління комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпропетровської обласної ради - діяли в межах своїх повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, що відповідно в свою чергу свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги позивача про не законність процедури прийняття згаданих вище наказу №1072/0/197-14 від 01.10.2014 р. та рішення №600-28.06. від 05.12.2014 року.

З аналізу підстав незгоди з вище зазначеними наказом №1072/0/197-14 від 01.10.2014 р. та рішенням №600-28.06. від 05.12.2014 року, наведених позивачем у позовній заяві, судовою колегією встановлено, що ОСОБА_1 оскаржуючи рішення Дніпропетровської обласної ради №600-28.06. від 05.12.2014 року в частині передачі майна КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради в оперативне управління комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований клінічний медичний центр матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпропетровської обласної ради - не наводить конкретних обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, та не зазначає доказів, які б підтверджували протиправність цього рішення, у зв'язку з чим судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено порушеного права позивачки, яке б потребувало судового захисту, у зв'язку із прийняттям та дією вище зазначеного рішення відповідача.

Конституційний Суд України у рішенні від 25.11.1997 №6-зп (у справі щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України зазначив: "частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія чи бездіяльність порушують їхні права і свободи або перешкоджають здійсненню цих прав і свобод, а тому потребують правового захисту в суді.".

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. у справі № 1-10/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) розтлумачено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", а саме зазначено цей термін треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Тобто, умовою для звернення особи до адміністративного суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб таких органів є наявність у позивача суб'єктивного переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

У свою чергу, порушенням суб'єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею такого права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона може розраховувати в разі належної поведінки зобов'язаної особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків такої особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

При цьому, виходячи з наведених вище положень частини другої статті 55 Конституції України, особа-позивач на власний розсуд визначає, чи порушені її права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Водночас задоволення відповідних позовних вимог особи можливе лише в разі об'єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, при цьому така зміна відбувається з порушенням критеріїв правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зі змісту позовної заяви та доводів апеляційної скарги очевидно, що позивачка не згодна лише з наказом директора Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської ОДА ОСОБА_4 № 1072/0/197-14 від 01.10.2014 року «Про оптимізацію ліжкового фонду», на підставі якого на думку позивачки було здійснено скорочення працівників і зменшено кількість ліжко-місць у КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» ДОР».

Обґрунтовуючи незгоду із вказаним оскаржуваним наказом позивачка не визначає які конкретно її права або інтерес порушуються цим наказом. Разом з тим, позивачка вказує, що Департамент охорони здоров'я Дніпропетровської обласної ради приймаючи наказ №1072/0/197-14 від 01.10.2014 р. на її думку вчинив дії, що суперечать вимогам Закону України «Про введення мораторію на ліквідацію та реорганізацію закладів охорони здоров'я» від 23.02.2014р. № 772, яким вводився мораторій на ліквідацію та реорганізацію закладів охорони здоров'я державної та комунальної форм власності, що включав: безпосередню ліквідацію лікарень, поліклінік, амбулаторій, фельдшерсько- акушерських пунктів (у тому числі, які розташовані на території сільських та селищних рад) та інших медичних закладів державної та комунальної форм власності; реорганізацію закладів охорони здоров'я, що призводить до зміни їх головного призначення та/або скорочення кількості працівників і зменшення кількості ліжко-місць; інші форми реорганізації, направлені на закриття закладів охорони здоров'я та зменшення обсягів медичної допомоги населенню; скорочення режиму роботи медичних закладів.

Разом з тим, позивачка посилаючись на порушення Закону України «Про введення мораторію на ліквідацію та реорганізацію закладів охорони здоров'я» не взяла до уваги, що цей закон втратив чинність 01.01.2015р. відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», а посилаючись на здійснення наказом Департаменту №1072/0/197-14 від 01.10.2014 р. скорочення працівників і зменшення кількості ліжко-місць у КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» ДОР», позивачка не врахувала, що Департамент охорони здоров'я Дніпропетровської обласної ради навіть не наділений вказаними повноваженнями, оскільки штатний розпис закладу охорони здоров'я згідно наказу Міністерства охорони здоров'я України від 23.02.2000р. №33 «Про примірні штатні нормативи закладів охорони здоров'я» визначається керівником такого закладу і затверджується за його поданням головним розпорядником бюджетних коштів.

Судом першої інстанції правильно встановлено та в суді апеляційної інстанції підтверджено, що реорганізації КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» ДОР не проводилося, діяльність КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2 ДОР не припинялася та не припинена, а відповідачами по цій справі не приймалося жодних нормативно-правових актів щодо проведення злиття, приєднання, поділу, перетворення КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарні №2» ДОР, і жодної зміни головного призначення КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 2» ДОР не відбулося, що підтверджено даними з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно яких датою державної реєстрації КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» ДОР є 23.05.2002р. (дата запису 18.06.2005р.), і цей заклад не перебуває в процесі припинення.

Відтак, посилання позивачки на порушення відповідачами вимог Закону України «Про введення мораторію на ліквідацію та реорганізацію закладів охорони здоров'я» від 23.02.2014року є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності.

Питання внесення на виконання наказу Департаменту №1072/0/197-14 від 01.10.2014 р. змін до структури (складу) та штатного розпису КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» ДОР, та обставини які виникли у процесі виконання цього наказу у зв'язку із винесенням інших розпорядчих документів іншими суб'єктами - не можуть бути предметом розгляду у даному провадженні, оскільки не можуть впливати на правомірність оскаржувано наказу Департаменту станом на момент його прийняття

За наведених вище обставин, судова колегія відхиляє доводи позивача та апеляційної скарги її представника у даному провадженні як безпідставні.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас судова колегія акцентує увагу на положеннях частини першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і за таких підстав, апеляційна скарга залишається без задоволення, а Постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. ст. 206 КАС України , судова колегія -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року - залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов