Справа № 815/4956/16
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4956/16
УХВАЛА

13 грудня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд:

під головуванням судді Андрухіва В.В.

за участю секретаря Рижук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі клопотання представника відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання неправомірним наказу № 387 о/с від 25.05.2016 року, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2016 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання наказу т.в.о. начальника ГУ НП в Одеській області від 25.05.2016 року № 387 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» неправомірним, зобовязання керівництво ГУ НП в Одеській області поновити його на посаді помічника слідчого Малиновського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області та зобовязання виплатити йому грошове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу. У позові ОСОБА_1 зокрема, зазначив, що з оскаржуваним наказом від 25.05.2016 року № 387 о/с про звільнення він був ознайомлений наприкінці серпня 2016 року, про що є відповідний запис в його особовій справі.

Ухвалою судді від 29 вересня 2016 року провадження по справі відкрито, розпочато підготовче провадження по справі.

Ухвалою від 29 вересня 2016 року суд витребував у відповідача докази, зокрема, матеріали особової справи позивача.

Також ухвалою від 29 вересня 2016 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

У поданих до суду відповідачем 21.10.2016 року запереченнях на позов ГУ НП в Одеській області наявне клопотання про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду з даним позовом, яке мотивоване тим, що з дисциплінарним наказом від 10.05.2016 року № 976, який став підставою для звільнення ОСОБА_1 з поліції, позивач ознайомився під підпис 18.05.2016 року, що підтверджується копією наказу. А витяг з наказу по особовому складу від 25.05.2016 року № 387 о/с, трудову книжку, військовий квиток, припис до Малиновського РВК позивач отримав під підпис 25.05.2016 року, про що власноручно розписався особовій справі. Таким чином, передбачений ч.3 ст.99 КАС України місячний строк для звернення до суду з даним позовом позивачем пропущено без поважної причини, що є підставою для залишення позову без розгляду згідно ч.1 ст.100 КАС України.

У судовому засіданні представник відповідача вказане клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Позивач та його представник заперечували проти залишення позову без розгляду з вищевказаних підстав, посилаючись на те, що витяг з наказу про звільнення позивач фактично отримав наприкінці серпня 2016 року та на прохання працівника кадрового органу поставив іншу дату.

Допитаний у судовому засіданні 13.12.2016 року свідок ОСОБА_2, яка на момент звільнення позивача проходила службу на посаді інспектора відділу Управління кадрового забезпечення ГУ НП в Одеській області, показала суду, що вона особисто готувала проект наказу від 25.05.2016 року № 387 о/с про звільнення позивача в порядку реалізації дисциплінарного наказу та особисто видала позивачу в день звільнення 27.05.2016 року трудову книжку, військовий квиток, витяг з наказу № 387 о/с та припис до Малиновського РВК. Про отримання вказаних документів ОСОБА_1 власноручно зробив запис на зворотньому боці титульного аркушу особової справи, розписався та зазначив своє прізвище. Спочатку він поставив дату, яка відповідала даті видання наказу (25.05.16), а потім власноручно виправив її на дату звільнення - 27.05.16. Свідок заперечувала проти тверджень позивача, що вручення вказаних документів відбулося у серпні 2016 року та наполягала, що видала позивачу вищезазначені документи саме в день звільнення.

Як вбачається з наданих відповідачем копій матеріалів особової справи ОСОБА_1, на зворотньому боці титульного аркушу під фотокарткою наявний запис про отримання ОСОБА_1 трудової книжки АФ 254933, військового квитка СО 973800, витягу з наказу ГУ НП № 387 та припису до Малиновського РВК. Дата отримання цих документів зазначена « 25.05.16» з виправленням на « 27.05.16». (а.с.78). Позивач підтвердив суду, що вказаний запис в особовій справі вчинено ним власноручно.

Факт отримання позивачем трудової книжки та наказу про звільнення саме 27.05.2016 року також підтверджується листом т.в.о. заступника начальника Управління кадрового забезпечення від 10.10.2016 року № 9/5392, адресованим начальникові ВПЗ ГУНП в Одській області. (а.с.73).

Таким чином, судом встановлено, що позивач отримав витяг з наказу про звільнення від 25.05.2016 року № 387 о/с та трудову книжку в день звільнення 27.05.2016 року, що підтверджується вищенаведеними письмовими доказами та показаннями свідка ОСОБА_2 При цьому доводи позивача про вчинення ним запису про отримання документів датою, відмінною від дати їх фактичного отримання суд до уваги не бере, оскільки позивач працював у правоохоронних органах та повинен був знати про можливі для нього негативні наслідки таких дій. Будь-яких доказів вчинення фізичного або психологічного тиску на позивача під час отримання ним документів позивач не навів та про наявність такого тиску не зазначив. Посилаючись на те, що він неодноразово звертався до ГУ НП за отриманням цих документів, однак до кінця серпня 2016 року йому документи не видавали, позивач не надав жодного доказу звернення до відповідача.

Суд також бере до уваги, що на наказі від 10.05.2016 року № 976 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та на наказі від 16.05.2016 року № 1043 про внесення змін до наказу ГУНП від 10.05.2016 року № 976 позивач також власноручно розписався 18.05.2016 року про ознайомлення з вказаними наказами та згоду з ними. Вказане свідчить про те, що позивач погодився з накладеним на нього дисциплінарним стягненням у вигляді звільнення з поліції та протягом встановленого законом строку звернення до суду не мав наміру оскаржувати своє звільнення. Однак в подальшому, пропустивши строк оскарження як дисциплінарного наказу, так і наказу про звільнення, вирішив звернутися до суду з даним позовом.

Частиною 1 ст.99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 ст.99 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Окрім того, частиною 1 ст.233 Кодексу законів про працю встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як встановлено судом, позивач отримав трудову книжку та витяг з наказу від 25.05.2016 року № 387 о/с у день звільнення 27.05.2016 року.

Тому строк звернення до суду з даним позовом у позивача розпочався 28.05.2016 року та закінчився 29.06.2016 року (з урахуванням вихідних та святкових днів), проте позивач звернувся з даним позовом лише 27.09.2016 року, тобто майже через три місяці після спливу встановленого законом строку.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до ч.2 ст.100 КАС України, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Поважними за змістом даної статті визнаються обставини, які є обєктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення з позовом до суду.

Інститут строку звернення до суду в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обовязків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною поведінкою.

При цьому необхідно враховувати, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

З матеріалів справи суд не вбачає поважних причин пропуску строку звернення до суду, і позивач таких доказів не надав.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем пропущений строк звернення до суду без поважних причин.

За викладених обставин, клопотання ГУ НП в Одеській області є обгрунтованим та підлягає задоволенню, а позов ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.99, ст.100, ст.165 КАС України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Головного управління Національної поліції в Одеській області - задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання неправомірним наказу № 387 о/с від 25.05.2016 року, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасною подачею копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя: В.В.Андрухів