Справа № 826/19622/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 грудня 2016 року 08:00 №826/19622/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Кобилянського К.М., суддів: Мазур А.С., Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Державної податкової інспекції у місті Сумах Головного управління ДФС у Сумській області
до Державної пенітенціарної служби України
про стягнення коштів, -
В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у місті Сумах Головного управління ДФС у Сумській області (надалі - позивач або ДПІ у м. Сумах) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної пенітенціарної служби України (надалі - відповідач), у якій просить стягнути з відповідача за рахунок коштів на рахунках у банках, що обслуговують такого платника податків, готівки, що належить останньому, - податковий боргу у розмірі 602 112,09 грн. (в тому числі з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, у сумі 845,29 грн., частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об'єднань), що вилучається до державного бюджету відповідно до закону, - 71 726,04 грн., податку на прибуток підприємства і організацій, що перебувають у державній власності, - 53 916,19 грн., податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, - 73 597,54 грн., податку на додану вартість - 402 027,03 грн.).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за Державним підприємством «Підприємство Сумської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області (№ 116)» () станом на 20.02.2015 обліковується податковий борг у розмірі 602 112,09 грн. З метою погашення податкового боргу та на виконання вимог ст. 96 Податкового кодексу України позивач звернувся до Державної пенітенціарної служби України, у сфері управління якого знаходиться підприємство Сумської виправної колонії № 116, із поданням щодо прийняття рішення для погашення податкового боргу названого боржника. Проте у відповідь отримало безпідставну відмову (лист від 16.01.2015 № 15/2-16/163-15). Враховуючи наведене у сукупності та приписи норм ст. 95 Податкового кодексу України позивач просить суд задовольнити позов.

У відповідне судове засідання, призначене в режимі відео конференції, з'явився представник позивача, який позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач явку свого представника не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Натомість до канцелярії суду надійшли заперечення відповідача проти позову (вих. № 191/160-15 від 21.09.2015), де зазначено про те, що позивачем при поданні позову не було надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що контролюючим органом було вжито всіх визначених чинним законодавством заходів для стягнення податкового боргу з державного підприємства, перед зверненням до державного органу в порядку ст. 96 Податкового кодексу України. Крім того, відповідач вказує на пропущення позивачем строку для стягнення заборгованості по окремим податкам, що виникла за періоди березень 2011 року та з травня 2011 року по липень 2012 року, та вже була стягнута в судовому порядку.

У зв'язку з неявкою представника відповідача у судове засідання 24.10.2016, суд, керуючись ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Державне підприємство «Підприємство Сумської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області (№ 116)» (, далі -підприємство Сумської виправної колонії № 116) зареєстроване юридичною особою 21.04.2000, взято на облік у ДПІ у м. Сумах 30.07.1999 як платник податків.

В якості засновника підприємства Сумської виправної колонії № 116 значиться Державна пенітенціарна служба України. Остання створена згідно Указу Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 09.12.2010 № 1085/2010 шляхом реорганізації Державного департаменту України з питань виконання покарань.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про Державну пенітенціарну службу України» від 02.07.2014 № 225, Державна пенітенціарна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції і який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку боргу, що міститься в матеріалах справи, за підприємством Сумської виправної колонії № 116 станом на 20.02.2015 обліковувалася заборгованість перед бюджетом на загальну суму 602 112,09 грн., в тому числі з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, у сумі 845,29 грн., частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об'єднань), що вилучається до державного бюджету відповідно до закону, - 71 726,04 грн., податку на прибуток підприємства і організацій, що перебувають у державній власності, - 53 916,19 грн., податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, - 73 597,54 грн., податку на додану вартість - 402 027,03 грн.

Вказаний податковий борг виник внаслідок несплати підприємством Сумської виправної колонії № 116 грошових зобов'язань з названих податкових платежів, визначених:

- самостійно платником податків у податкових деклараціях з податку на додану вартість за звітні періоди липень-грудень 2012 року, січень-жовтень і грудень 2013 року, січень-квітень, червень-листопад 2014 року, розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями за звітний період 3-и квартали 2012 року, 1-е півріччя, 3-и квартали 2013 року, 3-и квартали 2014 року, податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2011 рік (звітна, уточнююча), 3-и квартали 2012 року і 2012 рік (звітна);

- контролюючим органом згідно податкових повідомлень-рішень від 18.12.2012 № 000576150/65254 і № /65247, від 18.10.2013 № /12980, від 25.09.2013 № /9161, від 06.11.2013 № /15864, від 07.05.2014 № /25296, від 03.07.2014 № /35304, від 01.09.2014 № /45433, від 24.11.2014 № /61460 і № /61462, від 01.09.2014 № , № і № , від 13.10.2014 № , від 30.12.2014 № і № , прийнятих на підставі актів документальних і камеральних перевірок.

Також, з наявних матеріалів справи вбачається, що ДПІ у м. Сумах зверталася до Сумського окружного адміністративного суду із позовами про стягнення податкового боргу з підприємства Сумської виправної колонії № 116 у сумах 183 890,33 грн. по податку з доходів фізичних осіб (нарахована за період з 17.05.2011 по 01.10.2012) та у сумі 237 095,44 грн. (з них по податку на додану вартість в сумі 236 104,76 грн. (нарахована у період з травня 2011 року по липень 2012 року) і по податку доходи фізичних осіб - 990,68 грн., що нарахована у період з вересня по грудень 2011 року), та з позовом про надання дозволу на погашення податкового боргу в сумі 317 777,83 грн. за рахунок майна державного підприємства.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 18.03.2013 по справі № 818/96/13-а позов податкової інспекції задоволено, а саме постановлено стягнути з підприємства Сумської виправної колонії № 116 за рахунок коштів на рахунках у банках, обслуговуючих такого платника податків, і готівки податковий борг по податку з доходів фізичних осіб за період з 17.05.2011 по 01.10.2012 у розмірі 183 890,33 грн. Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень дане рішення суду набрало законної сили 01.04.2013.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 14.01.2013 по справі № 2а-1870/9738/12 позов податкової інспекції задоволено, а саме постановлено стягнути з Підприємства Сумської виправної колонії № 116 за рахунок коштів на рахунках у банках, обслуговуючих такого платника податків, і готівки податковий борг по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 237 095,44 грн. Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень дане рішення суду набрало законної сили 28.01.2013.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 07.02.2013 по справі № 818/176/13-а, що залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2013, в задоволенні позову ДПІ у м. Сумах про погашення податкового боргу підприємства Сумської виправної колонії № 116 за рахунок його майна було відмовлено з таких мотивів: назване підприємство належить до сфери управління Державної кримінально-виконавчої служби України, а тому звернення стягнення на його майно заборонено в силу норм Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України». Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень дане рішення суду набрало законної сили 23.04.2013.

Докази звернення ДПІ у м. Сумах до відповідного адміністративного суду з позовами про стягнення з підприємства Сумської виправної колонії № 116 решти суми податкового боргу, яка була нарахована за звітні періоди починаючи з серпня 2012 року, позивач до суду не надав.

На підтвердження факту виставлення підприємству Сумської виправної колонії № 116 податкових вимог в порядку, передбаченому ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (втратив чинність з 1 січня 2011 року), позивач надав до матеріалів справи копії першої податкової вимоги від 27.10.2001 № 1/138 та другої податкової вимоги від 05.12.2001 № 2/1779, з розписками про їх отримання представником державного підприємства.

За даними наданих позивачем витягів з облікових карток підприємства Сумської виправної колонії № 116 по податках за 2012 - 2016 роки, за вказаний період за підприємством безперервно обліковується податковий борг з динамікою до збільшення або зменшення.

Суд встановив, що станом на 31.10.2016 за даними витягів з облікових карток підприємства Сумської виправної колонії № 116 заявлена до стягнення сума податкової заборгованості була частково погашена за рахунок сплачених підприємством коштів, уточнення задекларованих попередньо показників податкової звітності та згідно рішення контролюючого органу про списання безнадійного податкового боргу № 3079-23/18-19-23.01-33 від 28.08.2015, та відповідно становила 424987,05 грн. (в тому числі з них по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, (код платежу 11010100) - 73 597,54 грн. (з них недоїмка - 59 7010,84 грн., сума пені - 13 896,70 грн.), по податку на прибуток підприємств та організацій, що перебувають у державній власності, (код платежу 11020100) - 53 916,19 грн. (з них недоїмка 50 847 грн., сума пені - 3 069,19 грн.), по податку на додану вартість (код платежу 14010100) - 225 747,28 грн. (з них недоїмка - 166 658,60 грн., сума пені - 59 088,68 грн.), по сплаті частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх організацій)(код платежу 21010100) - 71 726,04 грн. (з них недоїмка - 71 695,47 грн., сума пені - 30,57 грн.).

З метою погашення заявленої до стягнення суми податкового боргу підприємства Сумської виправної колонії № 116 ДПІ у м. Сумах здійснювалися наступні заходи: виставлено інкасові доручення на банківські рахунки боржника (підприємства) з метою списання коштів у рахунок погашення податкового боргу; проводилися перевірки наявності грошових коштів в касі підприємства; здійснено опис майна у податкову заставу; проведено заходи щодо встановлення наявності дебіторської заборгованості. На підтвердження чого позивач подав до суду копії таких документів: роздруківки електронної довідки про наявні у державного підприємства відкритті в установах банків рахунки; інкасових доручень (розпоряджень), поданих ДПІ у м. Сумах до АТ «Брокбізнесбанк», АТ Банк «Меркурій», ПАТ «КБ «Глобус» і Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» м. Суми, де у підприємства Сумської виправної колонії № 116 відкриті рахунки, на підставі постанови Сумського окружного адміністративного суду від 14.01.2013 у справі № 2а-1870/9738/12; акта опису майна № 3 від 24.10.2011, згідно якого описано у податкову заставу майно підприємства на загальну суму 410 081,72 грн.; рішення заступника начальника ДПІ у м. Сумах № 3 від 30.01.2012 про погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення готівки, яка належить платнику податків; довідок про результати перевірки наявності готівкових коштів у підприємства-боржника від 31.01.2012 та від 03.02.2012 з доданими до них випискою з касової книги за 30.01.2012 і відомістю по рахунку бухгалтерського обліку 30 «Каса», - згідно яких на підприємстві Сумської виправної колонії № 116 не виявлено готівкових коштів; довідки підприємства Сумської виправної колонії № 116 від 01.09.2015 щодо стану дебіторської заборгованості станом на 01.08.2015, згідно якої на підприємстві обліковується дебіторська заборгованість у сумі 39 315,33 грн.

Крім того, позивач звернувся із листом від 16.12.2014 № 65866/9/18-19-25.02-31 до Державної пенітенціарної служби України, як до засновника та державного органу до сфери управління якого належить підприємство-боржник, щодо погашення такого боргу у відповідності до положень ст. 96 Податкового кодексу України. Зокрема, в своєму листі від 16.12.2014 ДПІ у м. Сумах, посилаючись на наявність у підприємства станом на 01.12.2014 податкового боргу в сумі 606 657,87 грн. та відсутності на балансі цього підприємства майна, що може бути внесено у податкову заставу, просив відповідача прийняти одне з таких рішень: про надання відповідної компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з метою погашення податкового боргу підприємства; про затвердження плану досудової санації підприємства за рахунок коштів державного бюджету; про ліквідацію підприємства та призначення ліквідаційної комісії.

У відповідь позивач отримав лист Державної пенітенціарної служби України від 16.01.2015 № 15/2-16/163-15, в якому відповідач зазначав, що підприємства установ виконання покарань сплачують податки та інші обов'язкові платежі на загальних підставах. Однак, у зв'язку з тяжким фінансовим становищем на підприємстві, Державна пенітенціарна служба України просила контролюючий орган розглянути питання щодо реструктуризації чи списання податкового боргу згідно чинного законодавства.

У зв'язку з отриманням зазначеної відповіді, позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення податкового боргу підприємства Сумської виправної колонії № 116 у сумі 602 112,09 грн. з Державної пенітенціарної служби України за рахунок наявних у неї коштів на рахунках у банках і готівки.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 87.2 ст. 87 Податкового кодексу України (далі - ПК України) джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення. Право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

Положеннями п. 89.3 ст. 89 цього Кодексу визначено, що до акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Відповідно до положень ст. 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Водночас особливості погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації визначені в ст. 96 ПК України.

Так, п. 96.2 ст. 96 ПК України передбачено, що у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації, у тому числі казенного підприємства, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов'язаний звернутися до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з поданням щодо прийняття рішення про:

96.2.1. надання відповідної компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання такого органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків;

96.2.2. досудову санацію такого платника податків за рахунок коштів державного бюджету;

96.2.3. ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії;

96.2.4. виключення платника податків із переліку об'єктів державної власності, які не підлягають приватизації відповідно до закону, з метою порушення справи про банкрутство, у порядку, встановленому законодавством України.

Відповідно до пункту 96.3 тієї ж статті ПК України, відповідь щодо прийняття одного із зазначених рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов'язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Тобто, ст. 96 ПК України зобов'язує контролюючий орган звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство у тому випадку, якщо:

а) не отримано відповіді органу виконавчої влади протягом 30 календарних днів з дня направлення відповідного подання контролюючого органу;

б) отримано відповідь про відмову у задоволенні його вимог.

Аналіз зазначених вище норм також дає підстави вважати, що обов'язковою умовою для звернення контролюючого органу до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить платник податків-боржник, з поданням щодо прийняття рішення, є неможливість погашення податкового боргу з суми коштів, отриманої від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації.

Більш того звернення з позовом про стягнення податкового боргу на кошти державного органу, в управлінні якого перебуває державне підприємство, можливе за умови, якщо таке підприємство не підлягає приватизації. Наведене також відповідає правовій позиції Вищого адміністративного суду України, викладеній в ухвалах цього суду від 02.07.2013 № К/800/20895/13 та від 26.01.2015 № К/800/51898/13.

Суд встановив, що у відповідності до затвердженого Законом України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 07.07.1999 № 847-XIV Переліку, підприємство Сумської виправної колонії № 116 не належить до об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації.

Водночас, приписами норм ст.ст. 13, 26 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 № 2713-IV визначено, що підприємства установ виконання покарань є державними підприємствами, які здійснюють господарську діяльність та професійно-технічне навчання засуджених. Підприємства установ виконання покарань проводять свою діяльність відповідно до законодавства з урахуванням певних особливостей, зокрема: засновником підприємств установ виконання покарань є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, який затверджує їх статути; створення, реорганізація і ліквідація підприємств установ виконання покарань, розпорядження їх майном здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань; підприємства установ виконання покарань не можуть бути засновниками (учасниками) суб'єктів господарювання, щодо них не може бути порушено провадження у справі про банкрутство.

Майно Державної кримінально-виконавчої служби України перебуває в державній власності та використовується виключно для забезпечення виконання її завдань.

Майно органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров'я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, належить їм на правах оперативного управління або повного господарського відання і не може бути об'єктом застави.

Звернення стягнення на майно органів і установ виконання покарань, їх підприємств, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров'я не допускається.

Підприємство Сумської виправної колонії № 116 діє на підставі статуту, затвердженого Державної пенітенціарної служби України від 27.04.2012 № 275 (копія такого статуту наявна у матеріалах справи). Цим статутом закріплено, що Підприємство засноване на державній власності і належить до сфери управління Державної пенітенціарної служби України, яка є його засновником.

Згідно ст. 6 Статуту Підприємства, майно Підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, а саме матеріальні та фінансові ресурси, вартість яких відображається в самостійному балансі Підприємства. Майно Підприємства є державною власністю, закріплюється за ним на праві оперативного управління і не може бути об'єктом застави. Підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству України та цьому Статуту. Звернення стягнення на майно Підприємства не допускається.

Списання з балансу та відчуження майна, що відповідно до законодавства визначається основними фондами Підприємства і закріплене за ним на праві оперативного управління, здійснюється Підприємством за погодженням з ДПтС України в порядку, встановленому законодавством України. Одержані в результаті списання та відчуження зазначеного майна кошти є державною власністю і спрямовуються на потреби Підприємства.

Таким чином, враховуючи наведені норми Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», п. 87.2 ст. 87 ПК України та положення Статуту підприємства Сумської виправної колонії № 116, суд погоджується з доводами позивача про неможливість реалізації контролюючим органом без погодження з Державною пенітенціарною службою України майна боржника (державного підприємства), описаного у податкову заставу згідно акта опису майна № 3 від 24.10.2011.

Разом з тим, суд враховує наступне. Нормами ПК України визначено, що не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків майно, включене до складу цілісних майнових комплексів державних підприємств, які не підлягають приватизації, у тому числі казенних підприємств.

Згідно із цією нормою порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, встановлюється Фондом державного майна України.

Наказом Фонду державного майна України від 29.12.2010 № 1954, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.01.2011 за № 109/18847, затверджено Положення про порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства (далі - Положення № 1954), яким передбачено складання підприємством та затвердження органом, уповноваженим управляти державним майном, переліку майна, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, яке не підлягає приватизації, та майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу.

Між тим, за загальними правилами, викладеними у п. 87.5 ст. 87 і п. 95.22 ст. 95 ПК України, у разі, якщо здійснення заходів щодо продажу майна платника податків не привело до повного погашення суми податкового боргу, орган стягнення може визначити додатковим джерелом погашення податкового боргу дебіторську заборгованість платника податків, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи.

Контролюючий орган звертається до суду щодо стягнення з дебіторів платника податку, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків. Сума коштів, що надходить у результаті стягнення дебіторської заборгованості, в повному обсязі (але в межах суми податкового боргу) зараховується до відповідного бюджету чи державного цільового фонду в рахунок погашення податкового боргу платника податків. Сума дебіторської заборгованості, що стягнута понад суму податкового боргу, передається у розпорядження платника податку.

Відтак, для цілей звернення контролюючого органу (позивача) до відповідача з поданням та стягнення з нього сум податкового боргу, податковий орган має довести вжиття ним всіх вичерпних заходів щодо погашення підприємством Сумської виправної колонії № 116 податкового боргу, а також дотримання всіх правил та процедур, які є передумовою звернення з поданням до Державної пенітенціарної служби України та звернення з позовом до неї.

Зокрема, для цілей стягнення боргу підприємства Сумської виправної колонії № 116 з відповідача позивач має, крім іншого, довести: відсутність у підприємства майна, яке, в контексті положень п. 96.2 ПК України та приписів Положення № 1954, може бути джерелом погашення податкового боргу та яке не входить до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, або ж, у разі ж наявності такого майна та здійснення заходів з його реалізації, - недостатність коштів, отриманих від його реалізації, для погашення податкового боргу; відсутність у підприємства, в контексті положень п. 87.5 ст. 87 та п. 95.22 ст. 95 ПК України, додаткових джерел погашення податкового боргу (дебіторської заборгованості) або ж недостатність коштів, стягнутих з дебітора боржника в погашення податкового боргу підприємства.

В даному випадку, як встановлено під час розгляду справи, на виконання вимог п. 96.2 ст. 96 ПК України та у встановлений вище строк Державна пенітенціарна служба України надала відповідь ДПІ у м. Сумах та зазначена відповідь не містить відмови у задоволенні вимог контролюючого органу. Зокрема, Державна пенітенціарна служба України повідомила, що керівництвом управління та підприємства Сумської виправної колонії № 116 вживаються всі можливі заходи щодо зменшення податкової заборгованості (в тому числі шляхом списання безнадійної податкової заборгованості). Проте, у зв'язку з тяжким фінансовим становищем Підприємства, відповідач просив позивача розглянути питання щодо реструктуризації чи списання податкового боргу згідно чинного законодавства. Відповідно наявність такої відповіді вказує на відсутність підстав для покладання на Державну пенітенціарну службу України обов'язку із сплати податкового боргу підприємства Сумської виправної колонії № 116.

Окрім того звертаючись до суду із даним позовом контролюючим органом не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що ним було використано повний перелік дій, визначений законодавцем щодо порядку встановлення та стягнення податкового боргу державного підприємства саме в заявленій частині.

Зокрема, не надано докази вжиття контролюючим органом достатніх дій, спрямованих на виконання рішення судів про стягнення коштів з розрахункових рахунків боржника у всіх банках, які його обслуговують. Так, суд встановив відсутність у матеріалах справи копії інкасових доручень (розпорядження) контролюючого органу, що адресовані філіям АТ «Укрексімбанк» та ПАТ КБ «Приватбанк», з метою стягнення коштів з рахунків державного підприємства на підставі судових рішень у справах № 2а-1870/9738/12 та № 818/96/13-а. Пояснення про причини не направлення до вказаних банків відповідних інкасових доручень в порядку абз. 1 п. 95.3 ст. 95 ПК України позивач суду не надав.

Також суд враховує те, що за даними наданої відповідачем оборотно-сальдової відомості державного підприємства по рахунку бухгалтерського обліку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» станом на 01.09.2016 у боржника обліковувалася дебіторська заборгованість за неоплаченими покупцями (замовниками) замовленнями на загальну суму 95 697,27 грн. Також станом на 01.08.2015 контролюючий орган встановив у державного підприємства дебіторську заборгованість на суму 39 315,33 грн. Проте, в контексті положень п. 87.5 ст. 87 ПК України позивачем не надано доказів виявлення в період до 16.12.2014 (тобто, дати звернення позивача до відповідача з листом № 65866/9/18-19-25.02-38 від 16.12.2014) додаткових джерел погашення податкового боргу державного підприємства у вигляді дебіторської заборгованості платника податків, та/або стягнення відповідних сум дебіторської заборгованості, в порядку встановленому п. 95.22 ст. 95 ПК України, що у сукупності із вищенаведеним є передумовою звернення ДПІ у м. Сумах в порядку п. 96.3 ст. 96 ПК України з поданням до Державної пенітенціарної служби України та подальшого заявлення вимог до Державної пенітенціарної служби України про стягнення податкового боргу державного підприємства.

З огляду на вищевикладене, та з урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем встановлених ст. 96 ПК України умов для звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу, а відтак не вбачає підстав для стягнення з Державної пенітенціарної служби України податкового боргу підприємства Сумської виправної колонії № 116.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ДПІ у м. Сумах.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову Державної податкової інспекції у місті Сумах Головного управління ДФС у Сумській області відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя К.М. Кобилянський

А.С. Мазур

А.Б. Федорчук