Справа № 2-а-100-10-1012
Суддя: Слободян Н. П.
Дата ухвалення: 2010-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-100 2010 р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 червня 2010 року [Банківський районний суд Київської області в складі головуючої судді Слободян Н.П., при секретарі Салівон "Г.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Іванків справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Вишгородського взводу ДПС УДАІ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_2 про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій відповідача незаконними, скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення. Позивач посилається нате, що 27.04.2010 року відповідач своєю постановою серії А1 № 247436, визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.І КУАП і накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Зазначену постанову він вважає незаконною і такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Позивач дійсно 27.04.2010 року рухався по автодорозі Київ-Овруч, керуючи власним автомобілем Форд, з м. Києва до смт. Іванків. В с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області попереду нього рухався автомобіль «Таврія». Біля повороту на м. Вишгород водій автомобіля «Таврія» увімкнув показчик правого повороту і, знизивши швидкість, до 30-40 км/год. почав виконувати маневр правого повороту. Оскільки позивач рухався з більшою швидкістю, ніж «Таврія», він включив показчик лівого повороту і здійснив обїзд автомобіля «Таврія» , не перетнувши при цьому суцільну смугу дорожньої розмітки, і не виїжджаючи на смугу руху, підпорядковану дорожньому знаку 3.21. Тобто не вчиняв зазначених у оскаржуваній постанові дій. Через 100-150 метрів після здійснення обїзду «Таврії», його зупинив відповідач, який вказав, що позивач виїхав на заборонену смугу руху і при цьому перетнув суцільну смугу дорожньої розмітки. Позивач заперечив це. При цьому послався на свідка - пасажира свого авто - ОСОБА_3, кА підтвердила його слова. Проте позивач його аргументів чути не хотів.

Позивач стверджує, що ГІДР не порушував, тобто в його діях був відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.І ст. 122 КУАП. Позивач просить скасувати зазначену постанову, визнавши дії відповідача незаконними.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Зазначив, що він від самого початку не погоджувався з вчиненням ним правопорушення, і давав такі ж пояснення в протоколі. Також зазначив, що автомобіль працівників ДПС рухався, а не стояв на місці, і фактично з цього авто не можна було побачити де саме рухалася його машина - чи пересікалась суцільна лінія.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердила покази позивача, при цьому зазначила, що її чоловік практично ніколи не порушує правил дорожнього руху. Суцільну лінію він не пересікав, вона це намагалась довести інспектору, але її слова до уваги не було взято.

Відповідач чи його представник у судове засідання не з*явились, про день і час слухання справи повідомлено вчасно, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Про причини неявки суд не повідомлено.

Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

27.04.2010 року відповідач склав протокол серії АІ № 274757 про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_4В. за наступних обставин: «27.04.2010 року о 15 год. 30 хв. Керував автомобілем Форд д/н НОМЕР_1 на автодорозі Київ-Овруч і здійснив виїзд на смугу руху, яка підпорядкована знаку 3.21. «Виїзд заборонено» і при цьому перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушив вимоги п. 3.21, 1.1 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.І ст. 122 КУАП». По суті порушення ОСОБА_1 пояснив, що ПДР не порушував, суцільної лінії не перетинав, а обїхав автомобіль Таврія, який зменшив швидкість та включив правий поворот. Його слова в протокол своїм підписом підтвердила свідок ОСОБА_3

Незважаючи на такі пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_1 JL, інспектор ДПС скачав постанову про притягнення його до адмінвідповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 122 КУАП і на нього накладено стягнення у розмірі 255 грн. ІІри цьому у постанові жодним чином не обумовлено, чому інспектор не бере до уваги пояснення правопорушника та свідка, і чим вони спростовуються. Єдиним доказом вчинення позивачем правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення.

Ст. 268 КУАП передбачає право особи, яка притягається до адмінвідповідальності давати пояснення.

Згідно ч.І ст. 287 КУАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 251 КУАП «доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків... показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення правил дорожнього руху...,- а також іншими документами».

Будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених відповідачем у протоколі, і у постанові про притягнення до адмінвідповідальності позивача за виїзд на ділянку дороги, позначену знаком «В*їзд заборонено» та перетинання ним суцільної лінії, крім протоколу про адмінправоворушення, в матеріалах справи немає, як не надані вони і у судове засіданні. За правилами КАС України обовязок доведення правомірності своїх дій та рішень покладається саме на субєкт владних повноважень (відповідача). Відповідач у судове засідання не з*явився, заперечень проти позову не надіслав.

Як встановлено у судовому засіданні з пояснень позивача, показів свідка, позивач на зазначену вище ділянку . де заборонено в*їзд. не переміщався, суцільну лінію не перетинав, на що він звертав увагу відповідача ще під час складання протоколу, проте його пояснення, підтверджені свідком, не були взяті до уваги, як не були спростовані й іншими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, інспектор, при розгляді справи і винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не намагався оцінити докази, жодного рапорту інших працівників ДАІ (учасників екіпажу ДАІ в даному випадку), свідків, які могли також спростувати пояснення позивача, не було відібрано. Тобто фактично інспектор ДАІ надав перевагу, не мотивуючи цього, одному доказу ( складеному ним особисто протоколу), і взагалі не розглядав і не оцінював такого доказу як пояснення правопорушника, свідка, а отже порушив при винесенні постанови вимоги ст. 252 КУАП про оцінку доказів за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і объективному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про те, що складена постанова підлягає скасуванню, оскільки вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не доведене.

Керуючись, ст. 268, 287, 288. 289, 293 КУАГІ ст.ст. 11, 71, 86, 161-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії інспектора ДПС Вишгородського взводу ДПС УДАІ ГУ МВС в Київській області ОСОБА_2 неправомірними.

Постанову інспектора ДПС Вишгородського взводу ДПС УДА! ГУ МВС в Київській області ОСОБА_2 від 27.04.2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.І ст. 122 КУАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. скасувати.

Зобовязати відділ адміністративної практики ВДА1 з обслуговування Іванківського району ГУ МВС України в Київській області вилучити з бази даних про порушення ГІДР інформацію, яка внесена на підставі постанови серії АІ № 247536 від 27.04.2010 року.

Провадження у адміністративній справі закрити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Іванківський районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня її проголошення, та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана в строк 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, то постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після апеляційного розгляду справи.

Суддя :