Справа № 815/2527/16
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/2527/16

Категорія: 10.3.4 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтік Контрол Юкрейн» про стягнення адміністративного-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2015 році, -

В С Т А Н О В И В:

Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтік Контрол Юкрейн», у якому позивач просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтік Контрол Юкрейн» на користь Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів у 2015 році у розмірі 9531,82 грн. та пеню за порушення встановлених законодавство термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 194,46 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.02.2016 року відповідачем було надано до ООВ ФСЗІ звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2015 рік за формою № 10-ПІ, в якому відповідачем визначені наступні показники ТОВ «Балтік Контрол Юкрейн»: середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу - 11 осіб; середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, - 1 особа; кількість інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», - 1 особа.

На підставі отриманого звіту ТОВ «Балтік Контрол Юкрейн», ООВ ФСЗІ було складено розрахунок заборгованості відповідача по сплаті адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 році.

Згідно вказаного розрахунку нарахована сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів ТОВ «Балтік Контрол Юкрейн» склала 9531,82 грн.

При цьому, зі змісту наведеного розрахунку вбачається, що доходячи висновку про невиконання відповідачем нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів в 2015 році, позивач виходив з того, що середньооблікова чисельність працюючих інвалідів ТОВ «Балтік Контрол Юкрейн» складає 0 осіб, а не 1 особа, як було зазначено відповідачем у поданому ним звіті.

Розраховуючи середньооблікову чисельність працюючих інвалідів ТОВ «Балтік Контрол Юкрейн» за 2015 рік, позивач виходив з того, що на підприємстві відповідача працювала особа з інвалідністю протягом вересня - грудня 2015 року, тобто 4 місяці. Таким чином, позивач, шляхом ділення фактично відпрацьованих особою з інвалідністю місяців на кількість місяців за рік та з урахуванням округлення, дійшов висновку, що середньооблікова чисельність працюючих інвалідів ТОВ «Балтік Контрол Юкрейн» за 2015 рік складає 0 осіб (4/12=0,33).

Крім того, з матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що за несплату відповідачем суми адміністративно-господарських санкцій у розмірі 9531,82 грн. в термін, передбачений Порядком сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, відповідачу було нараховано пеню у розмірі 194,46 грн.

Оскільки вищезазначені суми відповідачем не сплачені, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені у наведених розмірах.

Вирішуючи спірне питання та відмовляючи у задоволенні вказаних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було порушено норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 році, що передбачений ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», відповідачем з моменту прийняття на роботу восьмої особи був працевлаштований інвалід, а саме з вересня 2015 року, а тому у позивача були відсутні правові підстави для нарахування адміністративно-господарських санкцій та пені.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на викладене.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року № 875-XII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Згідно ч. 3 названої статті підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 19 вказаного Закону для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Частиною 9 цієї ж статті передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

За правилами ч. 11 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначаються виключно цим Законом. Якщо іншими законами встановлюються нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, або порядок їх встановлення, відмінні від зазначених у цьому Законі, застосовуються положення цього Закону.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов'язок виділити та створити робоче місце для працевлаштування особи з інвалідністю покладається на підприємства, установи, організації лише у разі, якщо на такому підприємстві, установі, організації за основним місцем роботи працює 8 та більше осіб.

При цьому, у разі, якщо на такому підприємстві, установі, організації за основним місцем роботи працює від 8 до 25 осіб норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів для таких підприємств, установ, організацій складає одне робоче місця, а при перевищенні такого показника (26 та більше осіб) - у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік.

За наявними в матеріалах справи податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) ТОВ «Балтік Контрол Юкрейн» на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку форми № 1ДФ судом першої інстанції вірно встановлено, що протягом січня-серпня 2015 року на підприємстві відповідача за основним місцем роботи працювало 7 осіб та лише з вересня 2015 року кількість працівників ТОВ «Балтік Контрол Юкрейн» склала 8 та більше осіб, проте не перевищувала 25 осіб.

Зазначені обставини жодним чином не спростовуються апелянтом.

За встановлених у справі обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що тільки з вересня місяця 2015 року у відповідача виник обов'язок щодо створення робочого місця для інваліда та відповідно працевлаштування особи з інвалідністю на таке місце, при цьому, у кількості 1 робочого місця.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, вказаний обов'язок виконаний відповідачем, а саме останнім у вересні 2015 року створене одне робоче місце для працевлаштування інваліда та прийнято відповідну особу на це робоче місце, що підтверджується копією наказу від 01.09.2015 року № 010915/4-ТР про прийняття на роботу ОСОБА_2 та довідкою до акту огляду МСЕК, за якою ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи (а.с.21-22).

Зазначені обставини також жодним чином не спростовуються апелянтом, а навпаки ним підтверджуються.

За правилами ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не було порушено норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 році, що передбачений ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», відповідачем з моменту прийняття на роботу восьмої особи був працевлаштований інвалід, а саме з вересня 2015 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача були відсутні правові підстави для нарахування адміністративно-господарських санкцій та пені, а тому заявлений позов задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на висновку позивача про невиконання відповідачем нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 році та повністю спростовуються наведеними вище висновками суду.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтік Контрол Юкрейн» про стягнення адміністративного-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2015 році - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець