Справа № 752/16501/16-а
Суддя: Шкірай М. І.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/393/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28.11.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.,

за участю секретаря - Безверхої Н.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

за участю представника відповідача - Рибак Т.О.

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про скасування незаконного рішення та зобов'язання вчинити певні дії, суд -

Встановив

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила:

-Визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в переведенні її на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу»;

-Зобов'язати відповідача перерахувати та виплачувати їй пенсію на умовах, визначених ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (у відповідності до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ), з моменту звернення із заявою про переведення її на пенсію державного службовця, тобто з 26 серпня 2016 року;

-Зобов'язати відповідача відобразити інформацію шляхом внесення відомостей щодо проведення перерахунку та виплат до баз даних персоніфікованого обліку.

В обґрунтування позову позивач вказувала, що 04 серпня 2014 року вона звернулась до управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до норм Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ. У січні 2015 року вона отримала пенсійне посвідчення серії ААЗ № 86670, видане Пенсійним фондом України.

10 серпня 2016 року в процесі ознайомлення з матеріалами пенсійної справи в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві їй стало відомо про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та відмову в призначенні пенсії за Законом України «Про державну службу».

У зв'язку із чим 26 серпня 2016 року позивач звернулась до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про переведення її на пенсію державного службовця.

Однак, листом від 30 серпня 2016 року № 23539/05 відповідач повідомив, що переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» не має законних підстав.

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернулась з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є пенсіонером та отримує пенсію за віком, про що свідчить пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 (бланк серії НОМЕР_2).

26 серпня 2016 року позивач звернулась до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, в якій перевести її пенсію на пенсію державного службовця.

Листом від 30.08.2016 року за № 23539/05 відповідач відмовив позивачу у переведенні пенсії, обґрунтовуючи відмову відсутність законних підстав.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889- VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність громадян України, які займають посади державної служби в органах державної влади,інших державних органах, їх апаратах (секретаріатах) із практичного виконання завдань і функцій держави. Такі особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Конституційний Суд України у рішенні від 16.10.2007 № 8-рп/2007 (справа про граничний вік перебування на державній службі та на службі в органах місцевого самоврядування) зазначив, що частина 2 статті 38 Конституції України не передбачає поділу державної служби на службу в органах виконавчої влади. Відповідно до частини другої статті 38 та пункту 12 частини першої статті 92 Конституції України, за якими виключно законами України визначаються основи державної служби, з чого випливає, що державна служба єдина за своїми основами. Інститут державної служби станом на момент виникнення спірних правовідносин врегульований Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-УІІІ, а її особливості в апараті окремих органів визначаються законами про ці органи.

Отже, професійний суддя є носієм судової влади в Україні за посадою у сфері спеціальної функції держави і у загальному понятті - державним службовцем, на якого поширюється право отримати пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу».

Кожна держава, як вказано у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи «Незалежність, дієвість та роль суддів» від 13.10.1994, має забезпечити те, щоб статус і винагорода судців відповідала гідності їхньої професії та відповідальності, яку вони беруть на себе.

Як вбачається зі змісту рішення Конституційного Суду України від 18.06.2007 за № 4-рп/2007, для окремих категорій осіб передбачено особливий порядок пенсійного забезпечення з урахуванням їх правового статусу, професійних обов'язків, підвищених вимог до дисципліни, обмежень та інших особливостей, пов'язаних з ризиком для життя та здоров'я, що й зумовила встановлення додаткових гарантій соціального забезпечення таких осіб.

Конституційний Суд України неодноразово в рішеннях у справах про гарантії незалежності суддів (від 18.06.2007 № 4-рп/2007) та про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання (від 11.10.2005 № 8-рп/2005) зазначав, що Конституція України не допускає будь-яких обмежень у правах громадян за ознаками майнового стану, зокрема, в залежності від отримання працюючими пенсіонерами заробітної плати. Право судді на заробітну плату, пенсію, щомісячне довічне грошове утримання тощо є гарантією життєвого рівня є обов'язком держави, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

У відповідності до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-УІІІ (чинного на дату звернення до відповідача із заявою про переведення на пенсію державного службовця) для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, важливо зазначити, що вказаними нормами не передбачені обмеження на отримання пенсії державного службовця для осіб, які після виходу на пенсію продовжують працювати.

З довідки Вищого адміністративного суду України від 10.08.2016 року № 57-дн вбачається, що ОСОБА_3 з 02 січня 2007 року по теперішній час працює на посаді судді Вищого адміністративного суду України, стаж державної служби станом на 01 травня 2016 року становить 25 років 10 місяців 17 днів.

Тому суд вважає, що позивач досягла віку, встановленого вказаною правовою нормою, має необхідний страховий стаж, що дає право на отримання пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

З таких обставин, позивач має право на переведення її на пенсію державного службовця, а відповідач, з огляду на вимоги ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07,2003 № 1058-ІУ зобов'язаний здійснити перерахунок пенсії з дня подання позивачем відповідної заяви, а саме з 26 серпня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак даний обов'язок відповідачем в даній справі не виконано.

Таким чином, розглянувши адміністративну справу в межах заявлених вимог, з'ясувавши усі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 69-71, 86, 158-163, 167 КАС України, суд -

Постановив

Позов ОСОБА_3 до Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про скасування незаконного рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в переведенні ОСОБА_3 на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов'язати Правобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплачувати ОСОБА_3 пенсію на умовах, визначених ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (у відповідності до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ), з моменту звернення із заявою про переведення її на пенсію державного службовця, тобто з 26 серпня 2016 року.

Зобов'язати Правобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Києві відобразити інформацію шляхом внесення відомостей щодо проведення перерахунку та виплат до баз даних персоніфікованого обліку.

Стягнути з Правобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1102 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з часу її проголошення.

Суддя