Справа № 2а-4859/11/1370
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 р. № 876/7900/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Личаківської обєднаної державної податкової інспекції головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.10.2016 року у справі за позовом Личаківської обєднаної державної податкової інспекції головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до ОСОБА_2 треті особи: Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ при ГУМВС України у Львівській області, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,-

ВСТАНОВИВ:

Личаківська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 19050 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем при проведенні першої реєстрації транспортного засобу не сплачено до бюджету суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що є підставою для його стягнення податковим органом в примусовому порядку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06.10.2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено, оскільки суд прийшов до висновку, що позивачем не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях відповідача ознак протиправності, як і не доведено правомірності стягнення з неї суми податку з власників транспортних засобів.

Не погоджуючись з таким рішенням, Личаківська ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області подала апеляційну скаргу. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що відповідач є платником податку з власників транспортних засобів при першій реєстрації в Україні і зобов'язаний сплатити податок з власників транспортних засобів до бюджету. Листом управління ДАІ Львівського ВРЕР №782зп від 11.01.2011 повідомлено, що громадянином ОСОБА_2 зареєстровано автомобіль. З наданих документів випливає, що відповідач не виконав свого обовязку по сплаті податку з власників транспортних засобів, а тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого адміністративного позову.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Закон України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 року порушення якого встановлено податковим органом, та Закон України від 25.06.1991 року № 1251-XII «Про систему оподаткування», Закон України від 21.12.2000 року № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» втратили чинність з 01 січня 2011 року, згідно з Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI.

Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99).

Спірні правовідносини виникли до 01.01.2011 року, а тому положення Законів України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» та «Про систему оподаткування», «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» застосовуються судом при вирішенні спору.

Закон України від 25.06.1991 року № 1251-XII «Про систему оподаткування» визначає ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Відповідно до ст. 2 цього ж Закону під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Згідно зі ст. 14 цього ж Закону до загальнодержавних належать, зокрема, такі податки і збори (обов'язкові платежі), як податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Відповідно до ст. 20 цього ж Закону контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) здійснюється державними податковими органами та іншими державними органами в межах повноважень, визначених законами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього ж Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно зі ст. 3 цього ж Закону перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Згідно з ч. 1 ст. 5 цього ж Закону податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Згідно з ч. 6 ст. 5 цього ж Закону фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

В той же час, згідно частини 8 статті 5 цього Закону у разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться.

За змістом частин 5-8 ст. 6 цього ж Закону сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього ж Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Відповідно до ч. 1 п. 3 "Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", затвердженого постановою КМ України № 1371 (далі - Порядок), державна реєстрація транспортних засобів проводиться в числі іншого, з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

У відповідності до ч. 4 п. 8 Порядку, державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів, а також внесення в установленому порядку інших платежів.

Пунктом 3.4 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом МВС України № 379 (далі - Інструкція) встановлено, що працівниками РЕП ДАІ здійснюється контроль за внесенням обов'язкових платежів власниками транспортних засобів, у тому числі податку з власників транспортних засобів.

Згідно п. 3.11. Інструкції після проведення всіх перевірок у заяву про реєстрацію транспортного засобу уповноваженою посадовою особою РЕР ДАІ, яка приймає рішення, вноситься чіткий запис про прийняте щодо реєстрації транспортного засобу рішення, яке підтверджується підписом із зазначенням П.І.Б. та дати.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів.

З аналізу вищевказаних норм слід зробити висновок, що ніхто не може здійснити державну реєстрацію транспортного засобу без попередньої сплати за нього податку з власників транспортних засобів.

Судом апеляційної інстанції з урахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено, що листом Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДІ України у Львівській області №782зп від 11.02.2011 та підтвердженого листом УДАІ ГУМВС України у Львівській області за № 9/3726 від 17.10.2011, що Львівським ВРЕР ДАІ при ГУМВСУ у Львівській області 09.10.2009 було здійснено реєстрацію транспортного засобу марки РеugeotExpert 220С CF (державний номерний знак BC1102BI) 1998 року випуску на підставі заяви про реєстрацію ТЗ ОСОБА_2

Згідно з Розрахунком суми податку з власників транспортних засобів сума податку, що підлягає сплаті, становить 19050 грн.

Позивачем скеровано ОСОБА_2 повідомлення щодо необхідності підтвердження сплати податку з власників транспортних засобів.

Згідно довідки Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова №31445/19-020 від 27.12.2010 до бюджету від відповідача кошти по сплаті податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 19050 грн не надходили.

Крім того, судом встановлено, що слідчим відділом прокуратури Львівської області порушено кримінальні справи № 181-0311 та № 181-0290 щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364, ч.1,3 ст.358 КК України (зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень, використання невстановленими особами підроблених документів).

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 (справа №1-233/11) по обвинуваченню ОСОБА_3, начальника Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області встановлено що, протягом січня 2009 - березня 2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВСУ у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів без сплати та із частковою сплатою податку з власників транспортних засобів, зокрема і РеugeotExpert 220C CF (ДНЗ BC1102BI) 1998 року випуску.

Також встановлено, що постановою слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Львівської області від 16.12.2011 року ОСОБА_2 визнано потерпілим у кримінальній справі №181-0311 по факту зловживання службовими особами ВРЕР ОСОБА_4 України у Львівській області службовим становищем по реєстрації транспортних засобів без сплати відповідного податку з власників транспортних засобів.

З пояснень відповідача випливає, що він ніколи особисто не ввозив на територію України, не реєстрував на своє імя транспортних засобів, жодних документів необхідних для вчинення державної реєстрації не підписував, податок не сплачував. Крім того, від свого імені не видавав довіреності іншим особам на придбання, розмитнення вказаного транспортного засобу та постановлення його на облік в органах ДАІ на його імя.

З урахуванням встановленого необхідно погодитись з висновком суду першої інстанції, що відсутність надходження коштів (податку) в дохід бюджету не є підставою для стягнення їх з відповідача, оскільки реєстрація транспортного засобу без сплати встановленого законом податку тягне за собою відповідальність не відповідача, а посадових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області, які здійснили спірну реєстрацію.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що позивачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях відповідача ознак неправомірності, як і не доведено правомірності донарахування йому суми податку з власників транспортних засобів, а відтак суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, що заявлений позов задоволенню не підлягає. Такий висновок суду також підтверджується встановленими вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 у справі №1-233/11 обставинами.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В звязку з цим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та обєктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи та прийшов до вірного висновку.

З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Личаківської обєднаної державної податкової інспекції головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.10.2016 року у справі № 2а-4859/11/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

ОСОБА_5

Повний текс виготовлено 21.12.2016р.