Справа № 806/2380/16
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м.Житомир справа №806/2380/16

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О.Г.,

секретар судового засідання Бондаренко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа - Житомирська обласна профспілкова організація атестованих працівників Управління Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення втраченого грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України В.Л.Блажевича від 21.09.2016 року №2968 та наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України В.Л.Зеленського "По особовому складу" від 11.10.2016 року №259 о/с про його звільнення зі служби в поліції;

- поновити його на службі в Національній поліції України та на посаді інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України;

- стягнути на його користь втрачене грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу з дня незаконного звільнення з посади і зі служби по день постановлення судом рішення по суті спору.

В обґрунтування позову зазначив, що 22.09.2016 року він дізнався про те, що Департаментом патрульної поліції Національної поліції України було видано наказ від 21.09.2016 року №2968 щодо проведення службового розслідування по обставині виявлення його 01.09.2016 року на службі в стані алкогольного сп`яніння та притягнення до дисциплінарної відповідальності. 11.10.2016 Департаментом патрульної поліції Національної поліції України було видано наказ №259 о/с про звільнення його зі служби в поліції з 11.10.2016 року у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби з посади інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту Національної поліції України. Вважає такі накази протиправними, оскільки 01.09.2016 року він не перебував під час служби в стані алкогольного сп`яніння та не ухилявся від проходження освідування на факт вживання алкоголю. Вважає, що не вчиняв порушення норм Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.6.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію України", п.8 ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Також, зазначив, що раніше не притягався до дисциплінарної відповідальності. Крім того, вказав, що є дійсним членом профспілкової організації профспілки атестованих працівників Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області. Проте, подання щодо його звільнення від відповідачів до Житомирської обласної профспілкової організації профспілки атестованих працівників УМВС України в Житомирській області не надходили до видання оскаржуваних наказів. Тому вважає такі накази протиправними та просить їх скасувати.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити його з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судовому засіданні позов не визнав, з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Представники відповідача, Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та третьої особи в судове засідання не з`явились, повідомлені про розгляд справи належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з огляду на наступне.

Встановлено, що наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 66 о/с від 05.04.2016 року, позивача було призначено на посаду інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції.

Згідно довідки від 11.10.2016 року №43, виданої Головою Житомирського обласного комітету професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України, ОСОБА_1 являється членом профспілки Житомирського обкому ПАП ОВС України.

01.09.2016 видано наказ Департаменту патрульної поліції №2588 щодо проведення службового розслідування з приводу з`явлення позивача 01.09.2016 року на службі в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі висновку службового розслідування, Департаментом патрульної поліції видано наказ №2968 від 21.09.2016 року, яким за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог п.п.1, 4, 7, 9, 10 ч.1 ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.п.1,2 ч.1 ст.18, п.1 ч.1 ст.64 Закону України "Про Національну поліцію України", відповідно до п.8 ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту, інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Житомирі ДПП молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляд звільнення зі служби в Національній поліції України.

В подальшому, реалізовуючи наказ №2968 Департаментом патрульної поліції винесено наказ №259 о/с від 11.10.2016 року, яким, відповідно до п.6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію України", ОСОБА_1 поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції звільнено зі служби в поліції з 11.10.2016 року.

Вважаючи звільнення незаконним, позивач звернувся до суду.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію", Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 року N3460-IV та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991 року.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно із статтею 60 Закону України "Про Національну поліцію", проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої, другої статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Статтею 77 Закону України "Про Національну поліцію" визначено вичерпний перелік підстав для звільнення поліцейського, пунктом 6 частини 1 вказаної статті передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Як вбачається з оскаржуваного наказу від 11.10.2016 року №259о/с, яким звільнено позивача зі служби, підставою для прийняття такого наказу став наказ Департаменту патрульної поліції від 21.09.2016 року №2968 щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень, визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

В той же час, пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут Національної поліції України не затверджено, на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 року №3460-IV, який не втратив чинність і продовжує діяти як станом на момент вчинення проступку позивачем, так і на момент накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно з частиною 1 статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України).

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Частиною 7 статтею 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено, що такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Як вбачається з наведених норм, притягнення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справі України до дисциплінарної відповідальності можливе лише за невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

З матеріалів справи встановлено, що 01.09.2016 року Департаментом патрульної поліції НПУ винесено наказ №2588 про призначення службового розслідування за фактом появи 01.09.2016 року на робочому місці з ознаками алкогольного сп`яніння інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Житомирі ДПП молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 .

За результатами службового розслідування складено висновок службового розслідування від 16.09.2016 року.

Під час проведення службового розслідування було встановлено, що позивач з`явився на службу у стані алкогольного сп`яніння.

Так, 01.09.2016 о 06 год. 40 хв. під час ранкового інструктажу особового складу роти №3 перед заступанням на чергування було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у інспектора роти № 3 батальйону УПП у м.Житомирі молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 був підтверджений за допомогою газоаналізатора "Драгер". Результат освідування показав, що кількість проміле під час контрольного видиху становить 0,7 проміле. ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до Житомирського обласного наркологічного диспансеру Житомирської обласної ради, однак в подальшому не пояснивши нічого та не поставивши до відома командира роти №3 батальону УПП у м.Житомирі ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 інспектор ОСОБА_1 самовільно покинув територію УПП у невідомому напрямку, мобільний телефон вимкнув, що зафіксовано відповідним актом.

За наслідками встановлених обставин, комісією, яка проводила службове розслідування, рекомендовано за вчинення дисциплінарного проступку котрий виразився в порушенні службової дисципліни, п.п.1, 4, 7, 9, 10 ч.1 ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.п.1, 2 ч.1 ст.18, п.1 ч.1 ст.64 Закону України "Про Національну поліцію України", що виразилось у прибутті на службу з ознаками алкогольного сп`яніння 01.09.2016 інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної служби у м.Житомирі молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , застосувати до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів Національної поліції.

При прийнятті рішення, суд враховує, що відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Так, в судовому засіданні позивач пояснював, що він вживав алкогольні напої 31.08.2016 року, а 01.09.2016 року вийшов на чергування. Результатів освідування йому ніхто не повідомляв. Про те, що його підозрюють у перебуванні на роботі в стані алкогольного сп`яніння він не знав. Коли ОСОБА_2 сказав йому переодягнутись і йти додому, він так і зробив.

В судовому засіданні був допитаний в якості свідка ОСОБА_3 і пояснив, що він працює інспектором відділу моніторингу та аналітичного забезпечення Управління патрульної поліції у м.Житомирі ДПП лейтенантом поліції. 01.09.2016 року ОСОБА_2 повідомив, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. На вході до управління патрульної поліції він зустрів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і разом пройшли до ІТ відділу. Там проводили освідування ОСОБА_1 на алкотестері "Драгер". У ОСОБА_1 були почервонілі очі і шкіра обличчя, сильний запах алкоголю з порожнини рота. Освідування вдалось провести лише на 2 раз, так як ОСОБА_1 не правильно користувався прибором. Алкотестер показав, що в крові ОСОБА_1 було 0,7 проміле алкоголю. ОСОБА_1 не погодився з результатами освідування і йому запропонували їхати на освідування до лікаря. Позивач зголосився і пішов переодягатись. Більше свідок його не бачив. Телефон його був відключений. ОСОБА_1 не проходив медичний огляд у медсестри, що є обов`язковим перед виїздом на чергування.

Свідок ОСОБА_4 , який працює інспектором відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП у м.Житомирі ДПП пояснив, що освідування проводилось у ІТ відділі у присутності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .З результатами освідування всі присутні були ознайомлені, а ОСОБА_1 не погодився з результатами і йому запропонував поїхати у медзаклад для підтвердження результатів алкотестера. ОСОБА_1 попросився переодягтись у цивільний одяг і кудись зник. Про відмову від підпису в чеку "Драгер" пізніше був складений акт.

Свідок ОСОБА_6 , поліцейський роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Житомирі ДПП в судовому засіданні пояснив, що 01.09.2016 року лише привітався з хлопцями, які курили. Там же стояв і ОСОБА_1 . Він не побачив у нього стану алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він працює оператором комп`ютерного набору в УПП в м.Житомирі. 01.09.2016 року коли о 6год.15 хв. - 6 год.20 хв. видавав рацію і відеореєстратор звернув увагу, що ОСОБА_1 був мовчазний, відчув якийсь незрозумілий від нього запах. Пізніше, у відділ прийшли ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 і ОСОБА_1 . Свідок особисто розпакував на очах у ОСОБА_1 "Драгер" і мундштук до нього. З вини ОСОБА_1 "Драгер" спрацював не з першого разу. З результатами тесту ОСОБА_1 ознайомили, але він не погодився і йому запропонували поїхати в лікарню на освідування. ОСОБА_1 погодився. Пізніше ОСОБА_1 здав йому рацію і ведореєстратор.

Свідок ОСОБА_2 , командир роти №3 батальйону УПП у м.Житомирі ДПП, підтвердив обставини виявлення працівника на роботі 01.09.2016 року в стані сп`яніння та проведення освідування на алкотестері "Драгер". Повідомив, що особисто показував результати освідування ОСОБА_1 . Підтвердив, що ОСОБА_1 пропонував пройти освідування на наявність алкоголю у медичній установі. Свідок разом з ОСОБА_1 ходив здавати його зброю. Пізніше побачив ОСОБА_1 на шикуванні і сказав вийти зі строю і йти переодягатись. Більше ОСОБА_1 він не бачив. Телефон у нього був відключений.

Свідок ОСОБА_7 , інспектор роти №3 батальйону УПП у м.Житомирі ДПП, в судовому засіданні пояснив, що разом з позивачем вживав алкогольні напої 31.08.2016 та зранку 01.09.2016 вийшов на службу до Управління ПП в м.Житомирі. Під час шикування Поліщук вивів ОСОБА_1 зі строю і сказав йому переодягатись.

Аналогічні пояснення свідки давали під час їх допитів в ході проведення службового розслідування.

Матеріалами справи підтверджено, що за результатами освідування 01.09.2016 року ОСОБА_1 за допомогою газоаналізатора "Драгер", визначено, що кількість проміле під час контрольного видиху становила 0,7 проміле, що підтверджується чеком від 01.09.2016 року.

На підставі сукупності всіх зібраних доказів в ході розгляду справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 був обізнаний з результатами проходження тесту на вміст алкоголю, свідомо не поїхав до медичного закладу для проходження освідування на вміст алкоголю в крові.

Встановлені під час розгляду справи обставини дають підстави для висновку, що ОСОБА_1 під час проходження служби безпосередньо при виконанні службових обов`язків, перебував у стані алкогольного сп`яніння, що у розмінні Дисциплінарного статуту є порушенням службової дисципліни.

Доводи, які наведені в позовній заяві, спростовані в ході розгляду справи.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.18 Закону поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" звільнення зі служби є видом дисциплінарного стягнення.

Як вже зазначалося судом, згідно ст.14 Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

В судовому засіданні представник відповідачів пояснив, що перебування поліцейського на службі в стані алкогольного сп`яніння є грубим порушенням службової дисципліни. Такі дії підривають авторитет та довіру до Національної поліції і її працівників в очах громадськості, а також свідчать про порушення працівником присяги поліцейського. Тому, щодо позивача було обрано найсуворішу міру дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. При цьому вказав, що позитивна характеристика з попереднього місця служби ОСОБА_1 та відсутність дисциплінарних стягнень не вливають на ступінь його вини.

За приписами ч.1 ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази, з огляду на встановлені обставини, суд вважає, що наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України С.П.Блажевича від 21.09.2016 року №2968, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України винесений з урахуванням всіх обставин, що мали значення для його прийняття.

Оскільки в ході судового розгляду встановлено правомірність наказу від 21.09.2016 року №2968, яким накладено на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, а даний наказ слугував підставою для винесення відповідачем наказу від 11.10.2016 року №259о/с, суд дійшов висновку, що наказ №259 о/с винесений правомірно, тому підстав для його скасування немає.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що він є членом профспілки, а тому подання щодо його звільнення мало б вноситись до Житомирської обласної профспілки УМВС України, оскільки згідно ст.41 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" від 15.09.1999 року №1045-ХІУ (зі змінами та доповненнями) гарантії для працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів Положення цієї статті в частині особливостей притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення не поширюються на прокурорів, поліцейських, працівників Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України та органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства. Тобто, ці доводи позивача є безпідставними.

Оцінюючи правомірність наказів органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо. з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27.09.2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

За правилами, встановленими ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, в ході розгляду справи, надав достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність та обґрунтованість прийнятих наказів, з огляду на що відсутні підстави для поновлення позивача на службі в Національній поліції та стягнення грошового забезпечення.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись статтями 86, 158-162, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова

Повний текст постанови виготовлено: 19 грудня 2016 р.