Справа № 265/4631/16-а
Суддя: Копилова Л. В.
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/4631/16-а
Провадження №2-а/265/162/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді- Копилової Л.В.,

при секретарі - Єфремовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради Донецької області про визнання незаконним рішення про відмову в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради (далі - УСЗН) про визнання дій незаконними та зобов»язання вчинити певні дії.

В обґрунтування вимог позивачка вказувала на те, що вона з 2014 року перебуває на обліку у відповідача, як внутрішньо переміщена особа та отримувала щомісячну адресну допомогу, яка їй була призначена у періоди з 28.10.2014 року по 27.04.2015 року, з 28.04.2015 року по 27.10.2015 року, з 29.10.2015 року по 28.04.2016 року. 29 квітня 2016 року вона звернулася до УСЗН із заявою про подовження виплати щомісячної адресної допомоги, але рішенням від 19 травня 2016 року відповідач відмовив їй в цьому, так як на момент звернення в довідці про реєстрацію на зворотному боці відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання заявниці. 21 червня 2016 року вона знову звернулася до відповідача з приводу надання їй щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, але їй також було відмовлено в цьому. Просить суд визнати незаконним рішення щодо відмови їй в призначенні щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання та зобов»язати відповідача призначити їй адресну допомогу.

Позивачка ОСОБА_1 при розгляді справи підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Василів О.С., діюча на підставі довіреності, позовні вимоги не визнала та надала пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях. Просила у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Згідно заперечень наданих Управлінням соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради, в яких останнє в особі начальника управління ОСОБА_3 заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з того, що позивачка перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з 24 лютого 2016 року. Вона, як уповноважений представник сім»ї перебуває на обліку в управлінні та отримує щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг з 28.10.2014 року по 27.04.2015 року, з 28.04.2015 року по 27.10.2015 року, 29.10.2015 року по 28.04.2016 року (допомога була призначена на ОСОБА_4 та ОСОБА_5.). Штамп в довідці було поставлено співробітниками ДМС з зазначенням строку з 01 квітня 2015 року по 01 жовтня 2015 року, який своєчасно в жовтні 2015 року не було подовжено в органах ДМС позивачкою. Щомісячна адресна допомога, в тому числі на оплату комунальних послуг була призначена та сплачувалась з 21 листопада 2014 року по 20 травня 2015 року, з 06 липня 2015 року по 05 січня 2016 року, з 12 квітня 2016 року по 11 жовтня 2016 року. Довідка, видана ОСОБА_1 24 лютого 2016 року відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою КМУ від 01 жовтня 2015 року №509 вважалась недійсною без проставлення на її зворотному боці відмітки територіального підрозділу державної міграційної служби про реєстрацію місця проживання осіб та в разі прострочення терміну дії даної відмітки. 13 січня 2016 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщеним особам». Відповідно до вказаного Закону, із нього були виключені норми стосовно того, що територіальний підрозділ центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері міграції, проставляє у довідці про взяття на облік ВПО відмітку про реєстрацію місця проживання. Між тим, зміни до Порядку відповідно до Закону були внесені Постановою Кабінету Міністрів від 08 червня 2016 року, яка набрала чинності 11 червня 2016 року. Отже, до внесення вищезазначених змін, тобто до 11 червня 2016 року механізм обліку внутрішньо переміщених осіб залишався без змін. 29 квітня 2016 року від ОСОБА_1 надійшло звернення з питання подовження виплати щомісячної адресної допомоги, але на наданій при зверненні довідці на зворотному боці було прострочено термін дії відмітки, який було встановлено працівниками ДМС. Листом ДСЗН Донецької ОДА від 26 квітня 2016 року, з врахуванням листа Міністерства соціальної політики України були надані роз'яснення щодо здійснення виплат допомоги внутрішньо переміщеним особам, зокрема було акцентовано увагу, що здійснення виплат по довідках без штампа ДМС можливо тільки після внесення відповідних змін до постанов КМУ, що було закріплено п.2 розділу 2 Прикінцеві положення» Закону «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 24 грудня 2015 року. Враховуючи вищевикладене, на звернення від січня 2016 року в призначенні допомоги було відмовлено. В зв»язку з внесенням всіх відповідних змін до чинного законодавства на звернення від 21.06.2016 року ОСОБА_1, як уповноваженому представнику сім»ї, згідно рішення районної комісії, створеної на виконання вимог ПКМУ від 08.06.2016 року № 365 призначено допомогу внутрішньо переміщеним особам. Допомогу призначено з 21.06.2016 року по 20.12.2016 року. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі Закон) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ст. 4 Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінету Міністрів України.

Форма заяви затверджується центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім'ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб Лівобережного району з 2014 року. Місцем тимчасового мешкання в довідці вказано: АДРЕСА_1. Штамп в довідці поставлено співробітниками ДМС з зазначенням строку з 13 квітня 2016 року по 13 жовтня 2016 року.

Як вбачається із заперечень відповідача, та з чим погоджується позивачка, щомісячна адресна допомога, в тому числі на оплату комунальних послуг була призначена та сплачувалась ОСОБА_1 з 28 жовтня 2014 року по 27 квітня 2015 року, з 28 квітня 2015 року по 27 жовтня 2015 року, з 29 жовтня 2015 року по 28 квітня 2016 року.

Рішенням Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради від 19 травня 2016 року, їй було відмовлено в її зверненні від 29 квітня 2016 року щодо призначення допомоги на підставі того, що на момент звернення в довідці про реєстрацію ВПО на зворотному боці відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання заявника (а.с. 5).

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 1 ст.1 Закону України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи було вилучено з переліку документів, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, визначених Законом України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Пунктом 4 частини 2 розділу І Закону України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» доповнена частина 1 статті 4 Закону України від 20.10.2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», яка наголошує, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Частина 1 статті 12 Закону надає вичерпний перелік підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб і такими є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

Отже, з часу набрання чинності цим Законом, а саме з 13.01.2016 року, проставляння територіальними підрозділами Державної міграційної служби України відмітки про реєстрацію місця проживання осіб, зазначених у довідці, не є необхідним, оскільки саме Міністерство соціальної політики визначено відповідальним за забезпечення формування та ведення, а на структурні підрозділи з питань соціального захисту населення покладено завдання щодо вирішення питання стосовно видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, реєстрації та постановки її на облік в Єдиній інформаційній базі.

Такий висновок також випливає з того, що внесенням змін згідно із Законом України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», законодавець виключив п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону, норма якого передбачала обов'язок внутрішньо переміщеної особи один раз на шість місяців з'являтися до відповідного структурного підрозділу уповноваженого органу міграційної політики.

Доводи відповідача, викладені у письмових запереченнях проти позову, з приводу того що довідка не є дійсною без проставлення на її зворотному боці відмітки, не ґрунтуються на законі.

Крім того, слід взяти до уваги те, що п. 2 розділу ІІ Перехідних положень Закону України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено необхідність КМУ протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

На час відмови відповідача в наданні позивачкою адресної грошової допомоги КМУ не було видано нормативно-правових актів, спрямованих на приведення їх у відповідність із внесеними до Закону змінами.

Тільки постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 352, яка набрала чинності 11.06.2016, до Порядку були внесені зміни, якими було скасовано необхідність проставлення на довідці відмітки ДМС.

Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади, та п. 3 ч. 1 ст. 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України, яка є єдиним органом законодавчої влади.

Вища юридична сила закону також полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

З огляду на принцип законності, пріоритет закону над підзаконними актами, посилання відповідача як на підставу відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги на п. 7-1 Порядку через відсутність відмітки територіального підрозділу Державної міграційної служби на зворотному боці довідки про взяття на облік, є таким, що не відповідає діючому законодавству.

При цьому суд погоджується з доводами позивача про те, що з урахуванням вимоги ст. 20 Закону, яка наголошує, що закони та інші нормативно-правові акти України діють в частині, що не суперечить цьому Закону, вважати наявність відмітки структурного підрозділу Державної міграційної служби України ознакою дійсності довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, є рішенням помилковим і таким, що прийнято в порушення чинного законодавства.

Суд приходить до висновку, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи видана позивачці УСЗН з огляду на ст.4 Закону України діє безстроково, до того ж під час судового розгляду не встановлено обставин для скасування такої довідки з підстав, визначених ст. 12 Закону, а тому рішення відповідача, згідно якого позивачці було відмовлено у призначенні адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам, є незаконним.

У судовому засіданні сторони підтвердили той факт, що з 21.06.2016 року по 20.12.2016 року позивачкі призначена до виплати щомісячна адресна допомога, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню за період з 29 квітня 2016 року по 20 червня 2016 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради Донецької області про визнання незаконним рішення про відмову в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання та зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати незаконним рішення Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради від 19 травня 2016 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання.

Зобов»язати Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 з 29 квітня 2016 року по 20 червня 2016 року щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року.

В іншій частині позову, відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У зв'язку із застосування судом ч.3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ________________________