Справа № 161/14594/16-а
Суддя: Гринь О. М.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/873/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Гриня О.М.

при секретарі Муригіній А.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Луцького відділення поліції ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції Подзізей Ігоря Костянтиновича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Луцького відділення поліції ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції Подзізей І.К. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов мотивує тим, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №646905 від 26.10.2016 року його визнано винним в тому, що він порушив вимоги п.п.2.1 «а», 2.1 «г», 2.3 «г» ПДР, оскільки керував транспортним засобом - мопедом Хонда Діо, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та без шолома, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені відповідно ч.2 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КупАП, на підставі яких, та у відповідності до ст. 36 КУпАП, на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Вважає таке притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним та необґрунтованим, оскільки зазначених в спірній постанові порушень ПДР він не скоював, адже мопедом як водій не керував, а вів його в руках по узбіччю вулиці, прямуючи до свого помешкання. Вказує на те, що фактично спірна постанова винесена на підставі власного переконання інспектора патрульної поліції, оскільки будь-яких інших доказів, які б свідчили про вчинення ним порушення правил дорожнього руху в постанові не зазначено.

Просить визнати дії інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Луцького відділення поліції ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції Подзізей І.К. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними, скасувати постанову серії ПС2 №646905 від 26.10.2016 інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Луцького відділення поліції ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції Подзізей І.К. про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, а також просив долучити до матеріалів справи відео, яким зафіксовано обставини справи на місці події.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином та завчасно повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки.

Відповідно до вимог ч. 4 статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

При цьому, згідно із ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, суд дійшов висновку про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтовані та підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2016 року інспектором сектору реагування патрульної поліції №2 Луцького відділення поліції ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції Подзізей І.К. винесено постанову серії ПС2 №646905 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 2 ст. 126, ч. 3 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. (а.с.3).

Відповідно даної постанови серії ПС2 №646905 від 26.10.2016 року о 20 год. 20 хв., ОСОБА_1 в с. Городище-1, по вул. Миру, керував транспортним засобом Хонда Діо, номерний знак НОМЕР_1, без посвідчення водія відповідної категорії, без права керування таким, без страхового полісу наземних ТЗ та без мотошолому, чим порушив п.п. 2.1 «а», 2.1 «г», 2.3 «г» ПДР.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом від 07.11.2015 року № 1395 (далі Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона не містить визначених та обов'язкових реквізитів передбачених ч. 3 ст. 283 КУпАП та додатком 5 до Інструкції, а саме: не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; відсутня відривна квитанція із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, на зворотній стороні бланку постанови відсутня роздруківка прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, строків та порядку оплати штрафу.

Відповідно до вимог ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, яка оскаржується, відповідачем не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126, ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 26.10.2016 року ПДР України.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно ст. 162 того ж Кодексу при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову зокрема про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання недійсним рішення чи окремих його положень.

На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, скасування постанови серії ПС2 № 64905 від 26.10.2016 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126, ч. 3 ст. 121 КУпАП, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 гривень.

Керуючись ст. 19 Конституції України, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 4, 8, 9, 11, 49, 70-72, 86, 158-160, 161-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства, Постанови Пленуму ВАСУ № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі»,суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №646905 від 26 жовтня 2016 р про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.