Справа № 803/1395/16
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 р. № 876/8393/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватсервіс" на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11.10.2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватсервіс" до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про скасування наказу та визнання дій неправомірними,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Приватсервіс звернулося в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області про скасування наказу від 08.09.2016 № 1082 Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Приватсервіс та визнання дій по проведенню перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 01.08.2016 неправомірними.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08.09.2016 ГУ ДФС у Волинській області прийнято спірний наказ, згідно з яким відповідно до п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України та ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 02.09.2016 у справі № 161/11236/16-к наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ Приватсервіс з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 01.08.2016 терміном 5 робочих днів з 09.09.2016. Представнику ТОВ Приватсервіс ОСОБА_2 12.09.2016 працівниками ГУ ДФС у Волинській області було предявлено направлення на проведення перевірки від 08.09.2016 та наказ від 08.09.2016 № 1082, після з ознайомлення з якими відповідачу було відмовлено у допуску до проведення перевірки у звязку з тим, що спірний наказ прийнятий без урахування вимог п. 78.2 ст. 78 ПК України, зокрема, Луцька ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області в період з 22.08.2014 по 02.09.2014 проводила документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ Приватсервіс з питань здійснення фінансово-господарських операцій із ТОВ Сапсан-Юг, ТОВ Континіум Стрім, ТОВ Гран Терра за період з 01.07.2011 по 30.06.2014, про що було складено акт від 09.09.2014 № 03-18-22-02/33919198. Отже, відповідач не мав права проводити перевірку за період з 01.01.2013 по 30.06.2014 по взаємовідносинах позивача з вказаними контрагентами.

Також вважає, що згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 02.09.2016 у справі № 161/11236/16-к, відповідно до висновку Луцької ОДПІ щодо ймовірних втрат бюджету за результатами господарської діяльності ТОВ Приватсервіс за період березня 2016 року від 28.04.2016 встановлено, що службові особи ТОВ Приватсервіс ухилились від сплати податків внаслідок формування ризикового податкового кредиту з ПДВ від ТОВ Аква Маріс, ПП Максіс Трейд, ТОВ Агромат-інвест в період січня квітня 2016 року. Отже, оскільки господарські операції з вказаними контрагентами мали місце в січні квітні 2016 року, тому призначення перевірки за три роки з 01.01.2013 по 01.08.2016 є незаконним та необґрунтованим.

Позивач також вважає незаконними дії відповідача щодо складання акту ненадання документів для перевірки від 12.09.2016 № 173/14-03/33919178, оскільки відповідачу було відмовлено у допуску до проведення перевірки, у звязку із чим мав бути складений відповідний акт.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11.10.2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю за необґрунтованістю позовних вимог.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ТОВ Приватсервіс подало апеляційну скаргу. Вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки винесена судом з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та постановити ухвалу, якою задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених в апеляційній скарзі, які за своєю суттю є аналогічними доводам адміністративного позову.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги апелянта слід відмовити з наступних підстав.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Як передбачено ч.1 ст.2 цього ж Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Із наведених положень убачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Таким чином, підставами для визнання актів недійсними, є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеної законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт. Крім того, обов'язковою умовою визнання акта недійсним є порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та законних інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у адміністративного суду відсутні підстави для задоволення позову.

Суди, розглядаючи справи цієї категорії, повинні ураховувати інтереси сторін і вирішувати такі спори залежно від установленого та на підставі закону.

Судом апеляційної інстанції, з врахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено, що ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 02.09.2016 у справі № 161/11236/16-к задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ФРГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_3 про надання дозволу на проведення перевірки, надано дозвіл працівникам ГУ ДФС у Волинській області для проведення позапланової документальної перевірки з питань стану дотримання ТОВ Приватсервіс вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 01.01.2013 по 01.08.2016, проведення перевірки доручено ГУ ДФС у Волинській області.

08.09.2016 ГУ ДФС у Волинській області прийнято наказ № 1082 Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Приватсервіс, згідно з яким відповідно до п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України та ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 02.09.2016 у справі № 161/11236/16-к наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ Приватсервіс з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 01.08.2016 терміном 5 робочих днів з 09.09.2016. Того ж дня ГУ ДФС у Волинській області були видані направлення на перевірку за №№ 81.

12.09.2016 представнику ТОВ Приватсервіс ОСОБА_2 було вручено копію наказу від 08.09.2016 № 1082, предявлено службові посвідчення та направлення від 08.09.2016 за №№ 81, що підтверджено поясненнями представників сторін та відмітками в наказі та направленнях.

Крім того, 12.09.2016 працівниками податкового органу складено акт недопуску до проведення перевірки ТзОВ Приватсервіс за № 174/14-03/33919198, у якому вказано про те, що 12.09.2016 станом на 15 год. ТОВ Приватсервіс відмовляє в допуску до проведення документальної перевірки на підставі наказу № 1082 від 08.09.2016, оскільки вважає даний наказ протиправним та буде оскаржувати його в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів правомірність оскаржуваних наказу та дій.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

У відповідності до вимог п.п.19-1.1.2 п.19-1.1 ст.19 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, здійснюють контроль за своєчасністю подання передбаченої законом звітності (податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків та зборів), а також перевіряють достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків і зборів.

Статтею 75 ПК України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

За приписами пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Згідно п. 78.2 ст. 78 ПК України обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження. Контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

Із системного аналізу вищевказаних норм можна дійти висновку, що контролюючий орган наділений повноваженнями на проведення перевірки за умови наявності у нього податкової інформації про виявлені факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового законодавства.

Водночас, п. 3 розділу ІІ (Прикінцеві положення) Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014 № 71-VІІІ установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення податкового законодавства України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що оскаржуваний наказ відповідача прийнятий правомірно, з дотриманням норм чинного законодавства України, з огляду на отримання ухвали слідчого судді у справі № 161/11236/16-к.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта в частині незаконності оскаржуваного наказу у звязку із попереднім проведенням Луцькою ОДПІ в період з 22.08.2014 по 02.09.2014 документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Приватсервіс з питань здійснення фінансово-господарських операцій із ТОВ Сапсан-Юг, ТОВ Континіум Стрім, ТОВ Гран Терра за період з 01.07.2011 по 30.06.2014, оформленої актом від 09.09.2014 № 03-18-22-02/33919198, оскільки питання, що є предметом перевірки згідно із оскаржуваним наказом ГУ ДФС у Волинській області від 08.09.2016 № 1082 та актом Луцької ОДПІ від 09.09.2014 № 03-18-22-02/33919198, є різними, а отже відповідач не порушив вимоги п. 78.2 ст. 78 ПК України під час прийняття зазначеного наказу.

Крім того, спростовуються доводи апелянта в частині того, що перевірку згідно із оскаржуваним наказом можна було призначити лише за період січня квітня 2016 року , оскільки період проведення перевірки (в період з 01.01.2013 по 01.08.2016 був визначений ухвалою слідчого судді у справі № 161/11236/16-к.

Суд першої інстанції також прийшов до обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовної вимоги про визнання неправомірними дій відповідача щодо складання акту ненадання документів для перевірки від 12.09.2016 № 173/14-03/33919178, оскільки вказаний акт був складений після вручення представнику ТОВ Приватсервіс копії наказу від 08.09.2016 № 1082, предявлення службових посвідчень та направлень від 08.09.2016 №№ 81, вручення переліку документів до складання акту недопуску до проведення перевірки ТзОВ Приватсервіс від 08.09.2016 № 174/14-03/33919198.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та обєктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи та прийшов до вірного висновку, що відповідач при прийнятті спірного наказу та дій щодо проведення перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 01.08.2016 діяв правомірно, без порушення прав позивача, а отже суд прийняв законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, постанова суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 200 КАС України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватсервіс" залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11.10.2016 року у справі № 803/1395/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвалив повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

ОСОБА_4

Повний текст виготовлено 21.12.2016р.