Справа № 826/15556/15
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" листопада 2016 р. м. Київ К/800/53451/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Цвіркуна Ю.І.,

при секретарі: Бруй О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Київ-Електробуд»

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року

у справі №826/15556/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Київ-Електробуд» (надалі - ТОВ «ВП «Київ-Електробуд»)

до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві)

про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

ТОВ «ВП «Київ-Електробуд» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом, в якому просило визнати протиправними дії ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві, скасувати наказ від 02.03.2015 року №318 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки, а також податкові повідомлення-рішення від 31.03.2015 року № та від 31.03.2015 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.10.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій і прийняття нового - про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ВП «Київ-Електробуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток при взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Преміум Білд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авелин» за період з 01.05.2013 року по 31.12.2014 року, наслідки якої оформлено актом від 17.03.2015 року №6/26-58-22-06-11/25642359.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.4, 201.6, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України у зв'язку з неправомірним формуванням даних податкового обліку при придбанні ремонтних робіт у ТОВ «Преміум Білд» та ТОВ «Авелин» внаслідок непідтвердження фактичного здійснення операцій.

На підставі зазначеного акту перевірки ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення: від 31.03.2015 року №, згідно з яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 114904,00 грн., у тому числі 91923,00 грн. за основним платежем та 22981,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; від 31.03.2015 року №, згідно з яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 120952,00 грн., у тому числі 96761,00 грн. за основним платежем та 24191,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

За результатами адміністративного оскарження, вказані податкові повідомлення-рішення залишено без змін.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про недоведеність ТОВ «ВП «Київ-Електробуд» реального характеру розглядуваних господарських операцій.

Крім цього, суди зазначили, що допуск позивачем посадових осіб ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві до проведення контрольного заходу нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених органом державної фіскальної служби при призначенні податкової перевірки. Належним способом захисту в такому випадку є оскарження результатів цієї перевірки: податкових повідомлень-рішень, прийнятих за фактом встановлених порушень.

Надаючи оцінку обставинам у справі колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з неповного з'ясування судами попередніх інстанції усіх обставин справи з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 р. ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Зазначене обмеження не поширюється з 01 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

За змістом ч. 4, 5 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів до своєчасного їх подання.

Предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення.

Суди попередніх інстанцій зазначені вимоги процесуального права порушили, оскільки достеменно не з'ясували підстави призначення спірного контрольного заходу, зокрема, не перевірили дотримання відповідачем обмеження щодо здійснення перевірок у 2015 році, встановленого п. 3 р. ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

Згідно з п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Проте, факт виконання ОСОБА_1 обов'язків начальника ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві станом на 02.03.2015 року (час прийняття спірного наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача) судами не перевірено.

Залишення судами попередніх інстанцій вказаних обставин поза увагою лише з підстави допуску ТОВ «ВП «Київ-Електробуд» посадових осіб відповідача до проведення контрольного заходу не може бути визнано об'єктивним.

Так, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, висловленого в постанові від 27.01.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будгарантінвест-55» до Державної податкової інспекції у м. Южному Одеської області про визнання незаконним наказу про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки та визнання протиправними дій, лише дотримання встановлених нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, умов та порядку проведення документальної позапланової виїзної перевірки може бути підставою для висновку про законність такого контрольного заходу. При цьому, право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від її виду (виїзної або невиїзної).

В свою чергу, порушення органом державної фіскальної служби порядку призначення та/або проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - компетенції в контролюючого органу на прийняття податкових повідомлень-рішень. За правилами Податкового кодексу України така компетенція не виникає в силу лише факту вчинення суб'єктом господарювання правопорушення, оскільки для винесення податкових повідомлень-рішень органу державної фіскальної служби необхідно дотриматись певних умов - спочатку провести перевірку.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийняті за її результатами податкові повідомлення-рішення автоматично підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Отже, під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

При цьому, суд постановляє ухвалу про закінчення з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами тільки після того, як проведено всі дії, необхідні для повного та всебічного з'ясування обставин справи, перевірено всі вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, та вичерпано всі можливості збирання й оцінки доказів.

Виходячи з положень ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визначати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що судами з'ясовані всі обставини справи і їм надана правильна юридична оцінка. Вказане позбавляє касаційну інстанцію можливості перевірити юридичну оцінку, надану судами попередніх інстанцій всім обставинам справи.

Зважаючи на наведене, суд касаційної інстанції на підставі ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновку про неможливість надання належної юридичної оцінки всім обставинам у справі, у зв'язку з чим справа підлягає направленню на новий розгляд для повного, достовірного з'ясування та правильного вирішення цього спору.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Київ-Електробуд» - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року - скасувати та направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ Ю.І. Цвіркун