Справа № 826/27160/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 грудня 2016 року № 826/27160/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві
Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві
провизнання протиправним та скасування наказу від 06.11.2015 №1017 о/с у частині звільнення, поновлення на попередній посаді та зобов'язання виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі також - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (надалі також - Головне управління МВС України в м. Києві), Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (надалі також - Шевченківське районне управління Головного управління МВС України в м. Києві), в якому просив: визнати протиправним наказ Головного управління МВС України в м. Києві від 06.11.2015 №1017 о/с у частині звільнення ОСОБА_1 з 06.11.2015 з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік); поновити ОСОБА_1 на попередній посаді начальника сектору кримінальної міліції у справах дітей 4-го відділу міліції (з обслуговування центральної частини міста) Шевченківського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві; зобов'язати Головного управління МВС України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 до дня поновлення на роботі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2016 відкрито провадження в адміністративній справі. У зв'язку з припиненням повноважень у судді, в якого на розгляді перебувала адміністративна справа та переданням за наслідками повторного автоматичного розподілу судової справи судді Іщуку О.М., суддею постановлено ухвалу від 10.03.2016 про прийняття до свого провадження адміністративної справи №826/27160/15.

Позов мотивований тим, що позивача незаконно звільнено з публічної служби на підставі пунктів 10, 11 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII. На думку позивача, за змістом наведених норм працівники міліції, з 07.08.2015, вважались такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів, мають право на проходження служби в поліції за умови відповідності вимогам до поліцейського, їм обов'язково мають бути запропоновані рівнозначні, вищі або нижчі посади, після цього працівники міліції могли бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказу впродовж трьох місяців з дня опублікування Закону України "Про Національну поліцію". Водночас позивач зазначає про обов'язок Головного управління МВС України в м. Києві письмово попередити його про наступне вивільнення за два місяці та необхідність пропонування іншої роботи відповідно до статті 49-2 Кодексу законів про працю України (надалі також - КЗпП України). Як зазначено в позовній заяві, Головне управління МВС України в м. Києві в порушення вказаних вимог не запропонувало рівнозначну, вищу або нижчу посаду ОСОБА_1, що унеможливило його звернення з заявою про бажання проходити службу в поліції, водночас позивач не відмовлявся від проходження служби в поліції, вказуючи про наявність у нього значної вислуги років (21 рік 09 місяців 25 днів).

Під час судового розгляду адміністративної справи позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Відповідачем, Головним управлінням МВС України в м. Києві, подані письмові заперечення. В судовому засіданні представник підтримав заперечення та просив суд відмовити в задоволені позовних вимог, пояснивши, що позивача було звільнено відповідно до пунктів 8, 10 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", які є спеціальними, тому положення статті 49-2 КЗпП України до спірних відносин не застосовувались. На підтвердження такої позиції зазначено постанову Верховного Суду України від 06.11.2013 в справі №21-352а13. Також наголошується, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" у творено як юридичні особи публічного права органи національної поліції та ліквідовано як особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідач, Шевченківське районне управління Головного управління МВС України в м. Києві, заперечень не надав, участь повноважного представника не забезпечив, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки до судового засідання не прибув представник Шевченківського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві, суд за відсутності заперечень позивача та представника Головного управління МВС України в м. Києві, ухвалив про продовження судового розгляду адміністративної справи в письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Наказом Головного управління МВС України в м. Києві від 06.11.2015 №1017 о/с "Щодо особового складу" згідно з пунктом 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про національну поліцію" та відповідно до "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" звільнено 06.11.2015 в запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) на підставі підпункту "г" пункту 64 (скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1), начальника сектору кримінальної міліції у справах дітей 4-го відділу міліції (з обслуговування центральної частини міста) Шевченківського районного управління. Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні складає 21 рік 09 місяців 25 днів, у пільговому обчисленні - 22 роки 09 місяців 22 дні.

Як вбачається з послужного списку ОСОБА_1, він розпочав службу в органах внутрішніх справ з 14.08.1993 р. рядовим міліції. Позивач неодноразово заохочувався грошовими преміями, подякою, нагороджений медалями за сумлінну службу ІІІ та ІІ ступенів, водночас він неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, які були зняті, останнє - 17.12.2014.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 8 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Пунктом 1 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування (підпункт 1).

Закон України "Про Національну поліцію" опубліковано в газеті "Голос України" від 06.08.2015 №141-142.

Отже, з 06.07.2016 на підставі пункту 8 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" позивач вважався повідомленим про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Пунктом 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції (абзац перший). Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції (абзац другий).

Зміст наведеної норми дає підстави для висновку, що для прийняття на службу до поліції, працівники міліції повинні були виявити бажання. На думку суду, виявлення бажання передбачає певну активну дію з боку працівника міліції, метою якої є повідомлення відповідної служби органу про бажання бути прийнятим на службу до поліції.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та пояснень позивача, він не виявляв такого бажання в будь-якій формі, пояснюючи це тим, що його не було попереджено про наступне вивільнення відповідно до статті 49-2 КЗпП України та не запропоновано відповідної посади (рівнозначної, вищої, нижчої).

Суд вважає помилковим твердження позивача про порушення Головним управлінням МВС України в м. Києві вимог статті 49-2 КЗпП України щодо необхідності обов'язкового повідомлення за два місяці про наступне вивільнення. В даному випадку застосуванню підлягали пункти 8, 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", якими встановлені особливості повідомлення працівників міліції про можливе наступне вивільнення у зв'язку зі скороченням штатів. Як уже зазначалось однією з особливостей було право працівника міліції виявити бажання проходити службу в поліції, інша особливість полягала в тому, що перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону (пункт 11). У даному випадку суд враховує, що можливість неоднозначного тлумачення (розуміння) пунктів 8-11 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" не виключало можливість позивача протягом трьох місяців після опублікування цього Закону з'ясувати в спосіб звернення питання застосування відповідних положень, саме ж виявлення бажання не можна вважати обтяжливим для позивача або ж таким, що порушує його права.

Згідно з пунктом 10 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів (абзац перший). Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (абзац другий).

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції (пункт 1), ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ (пункт 2), у тому числі Шевченківське районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві.

За таких обставин у Головного управління МВС України в м. Києві були правові підстави звільнити позивача зі служби як працівника міліції, який не виявив бажання проходити службу в поліції та в зв'язку зі скороченням штатів згідно з підпунктом "г" пункту 64 "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.071991 №114.

Зважаючи на висновок суду стосовно правомірності звільнення позивача, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 06.11.2015 №1017 о/с у частині його звільнення, поновлення на попередній посаді та зобов'язання відповідача виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 до дня поновлення на роботі задоволенню не підлягають.

Щодо строків звернення до адміністративного суду з даним позовом, то суд дійшов висновку про дотримання позивачем місячного строку, встановленого частиною третьою статті 99 КАС України, оскільки про порушення своїх прав та інтересів у зв'язку зі звільненням на підставі наказу від 06.11.2015 №1017 о/с позивач дізнався 10.11.2015, коли ознайомився з наказом. Наведена обставина представником Головного управління МВС України в м. Києві не заперечувалась. Водночас до суду позивач звернувся 09.12.2015, тобто в межах місячного строку.

Відповідно до частини другої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Позивач на підставі пункту 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" 08.07.2011 №3674-VI звільнений від сплати судового збору. Оскільки відповідачем не надано доказів понесення судових витрат, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати присудженню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-12, 71, 122, 158-163 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.О. Іщук