Справа № 813/2641/16
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 року Справа № 813/2641/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Старосамбірське лісомисливське господарство» до ОСОБА_3 митниці ДФС, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на сторні відповідача ОСОБА_3 обласна державна адміністрація про визнання протиправною бездіяльність, зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Державне підприємство Старосамбірське лісомисливське господарство (далі - позивач, ДП Старосамбірське лісомисливське господарство) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 митниці ДФС (далі відповідач, ОСОБА_3 митниця), третя особа ОСОБА_3 обласна державна адміністрація (далі третя особа, ОСОБА_3 ОДА), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_3 митниці щодо затримки залізничного вагону ДП «Старосамбірське лісомисливське господарство» №96393145;

- зобовязати ОСОБА_3 митницю завершити митне оформлення декларації №209020000/2016/001412 щодо пропуску через митний кордон України залізничного вагону №96393145 за поданими ДП «Старосамбірське лісомисливське господарство» для оформлення декларації №209020000/2016/001412 документами.

В обґрунтування позовних вимог вказує на протиправність дій митного органу щодо затримки в зоні митного контролю залізничного вагону позивача №96393145 з експортованою ним закордон деревиною. Митним законодавством встановлено чіткі строки проведення митних процедур для переміщення товарів через митний кордон України. Відповідачем порушено граничний термін тримання товару в пункті пропуску через державний кордон України. Незважаючи на те, що відповідачу було надано повний пакет документів щодо експорту деревини, ОСОБА_3 митницею своєчасно не проведено митне оформлення такого товару.

Додатково зазначив, що у своїй лісогосподарській діяльності ДП «Старосамбірське лісомисливське господарство» керується законодавством України, на експорт відвантажує лише дровяну деревину, що відповідає коду товару 4401, і лише в звязку з відсутністю на неї стабільного попиту з боку вітчизняних підприємств. З моменту затримання і під час митного огляду, не забезпечено незмінності стану товару, що призвело до втрати його товарного вигляду. Лісоматеріали, будучи органічною речовиною, під впливом зовнішніх природних чинників можуть змінювати свою вагу.

Крім цього, позивач вказує на порушення відповідачем вимог чинного законодавства при проведенні огляду вагону: акт огляду залізничного вагону складався у відсутності представника позивача. Стверджує, що своєю протиправною бездіяльністю щодо не випуску вантажу за межі території України ОСОБА_3 митниця завдала позивачу збитків за понаднормовий простій вагонів, які перебувають у власності залізниці.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю з підстав наведених в позовній заяві та додаткових поясненнях, просили позов задовольнити повністю.

Відповідач участі повноважного представника в судове засідання 12.12.2016 не забезпечив, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Через канцелярію суду та в попередніх судових засіданнях надав письмові заперечення, зміст яких полягає в наступному. ОСОБА_3 митниця при здійсненні митних процедур щодо залізничного вагона позивача діяла на підставі та в межах повноважень, встановлених Законом. Зазначив, що згідно з ч. 4 ст. 321 Митного кодексу України, граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем до моменту поміщення цих товарів, транспортних засобів у відповідний митний режим не може перевищувати 180 календарних днів. В даному випадку слід застосовувати цей строк, а не передбачений ст. 199 МК України, як зазначає позивач. При проведенні зважування товару митним органом встановлено розбіжність фактичної ваги експортованого товару з вагою, вказаною в товаросупровідних документах. Про правомірність дій митниці та обґрунтованість тривалості проведення митних формальностей свідчить і той факт, що 12.07.2016 правоохоронними органами внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження за № 0000056 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України. Зважаючи на наведене, дії відповідача не суперечать вимогам МК України, а тому в задоволенні адміністративного позову просить відмовити повністю.

Третя особа - ОСОБА_3 ОДА участі повноважного представника в судове засідання 12.12.2016 не забезпечила, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В попередніх судових засіданнях представник третьої особи пояснив, що за наявною в ОСОБА_3 ОДА інформацією позивач під виглядом паливних дров має намір вивезти закордон цінні породи деревини, що заборонено Законом України «Про особливості державного регулювання діяльності субєктів підприємницької діяльності, повязаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів». Це підтверджується наявними розбіжностями у поданих позивачем для митного оформлення документах щодо назви підприємства-отримувача товару. З листа від 05.07.2016 Угорської компанії «ERDERT-TUZSER» Zrt., яка зазначена позивачем в митній декларації, як отримувач паливної деревини, випливає, що вказане товариство не очікує лісоматеріалів від позивача. Тому, дії відповідача по детальному огляду експортованої деревини є оправданими, відтак адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

Між ДП «Старосамбірське лісомисливське господарство» в особі директора ОСОБА_4 (Продавець) з однієї сторони та фірмою «MULTIKEMIA Kereskedelmi Kft.» в особі директора Pal Robert (Покупець) укладено контракт №2307/2015/UA від 23.07.2015, відповідно до якого Продавець продає, а Покупець купляє лісоматеріали необроблені, а саме дрова паливні.

Згідно з Доповненнями № 2 від 07.12.2015, № 3 від 31.12.2015 та № 4 від 12.05.2016 до контракту №2307/2015/UA від 23.07.2015 сторонами погоджено ціну товару, продовжено строк дії контракту та визначено, що деревина паливна хвойних порід поставляється позивачем на прикордонний перехід Батьово Еперешке, станція призначення Tuzser, отримувач: компанія ERDERT-TUZSER ZRT.

На виконання вимог вказаного контракту, відповідно до специфікації № 0003 від 13.05.2016 позивач здійснив завантаження вагону №96393145 лісопродукцією в кількості 48,13 м3 та подав Львівській митниці ДФС вантажно-митну декларацію №209020000/2016/001412 від 16.05.2016 з товаром «Деревина паливна у вигляді колод, хвойних порід не придатна для розпилювання та стругання з ядровою і заболонною гниллю не менше 19%. Якість деревини відповідає ГОСТам 3243-88, 2140-81. Ялиця - діаметр 14-50см, довжина 2,0м. Об'єм 48.1З мЗ. Обмір деревини паливної проводився згідно ГОСТ 2708-75». Вказаний товар оформлений у митному відношенні за кодом УКТ ЗЕД - 0 та направлявся на адресу закордонного контрагента - фірми «ERDERT-TUZSER ZRT» (Tuzser Kulterulet 4623 Hungary).

Для митного оформлення позивачем подано митному органу всі необхідні документи. Вказана обставина не заперечується відповідачем, а тому відповідно до ч.3 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України не потребують доказуванню.

З пояснень представника відповідача судом встановлено, що на дату прибуття вказаного вище вагону в зону діяльності ОСОБА_3 митниці відповідачем отримано орієнтування правоохоронних органів стосовно здійснення додаткових заходів митного контролю у разі переміщення через митний кордон України товару лісової продукції.

Крім цього, головою ОСОБА_3 ОДА було видано розпорядження від 13.05.2016 №236 «Про митне оформлення експорту деревини паливної (код УКТ ЗЕД 4401) у Закарпатській області, яким також зобовязано митний орган вжити заходів для недопущення незаконного вивезення лісоматеріалів.

19.05.2016 ОСОБА_3 митницею направлено на адресу відповідного підрозділу ПАТ «Укрзалізниця» заявку на подачу вагонів для вивантаження та проведення митного огляду, а також направлена заявка до Ужгородського відділу з питань експертизи та досліджень СЛЕД ДФС щодо направлення працівника експертної організації для надання методичної допомоги під час проведення митного огляду.

09.06.2016 ОСОБА_3 митницею проведено ідентифікацію експортованого позивачем товару, а 14.06.2016 відбулось зважування лісоматеріалів. Під час зважування було виявлено розбіжність у вазі задекларованого товару.

Експертиза вартісних та якісних характеристик товару за замовленням відповідача та на підставі нарядів від 20.08.2016 та від 22.08.2016 проведена ОСОБА_3 торгово-промисловою палатою лише в серпні 2016 року, що підтверджується наявними у справі висновками № О-139 та № В-740.

04.07.2016 відповідачем направлено запит директору компанії «ERDERT-TUZSER ZRT» з проханням надати інформацію про кількість очікуваного товару, а також про те, який саме товар очікується.

Згідно з отриманою відповіддю компанія «ERDERT-TUZSER ZRT» в 2015 та 2016 роках не мала договірних відносин з ДП «Старосамбірське лісомисливське господарство».

12.07.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження № 0000056 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Доказів про вчинення інших дій для завершення митного оформлення спірного товару чи прийнятих рішень про порушення позивачем митних правил відповідачем суду не подано.

Зі змісту позовної заяви та наданих представниками позивача в судових засіданнях пояснень судом встановлено, що позивач фактично оскаржує дії ОСОБА_3 митниці по здійсненню митних процедур щодо пропуску через державний кордон України залізничного вагону №96393145 з порушенням встановлених Митним кодексом України граничних строків перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у пунктах пропуску через державний кордон України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у пунктах пропуску через державний кордон України визначений ст.199 Митного кодексу України (далі - МК України).

Згідно з ч.1 ст.199 МК України граничний строк перебування товарів транспортних засобів комерційного призначення у пунктах пропуску через державний кордон України не може перевищувати 30 днів, а для автомобільного транспорту - п'ять днів з моменту прибуття у пункт пропуску через державний кордон України для здійснення митних процедур.

Відповідно до ст.4 МК України митна процедура - зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України сукупність митних формальностей та порядок їх виконання.

Митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Враховуючи приписи ст. 199 Митного кодексу України суд зазначає, що ОСОБА_3 митницею не було здійснено визначених законом дій для вчинення митних процедур щодо пропуску залізничного вагону №96393145 через державний кордон України у строк, встановлений ст. 199 МК України.

Згідно з ст. 140 МК України, час для проведення митних процедур на кордоні зазначається в Технологічній схемі прикордонно-митного контролю.

Водночас суд зазначає, що такий час не може бути більшим ніж зазначений у ст.199 МК України.

Судом не беруться до уваги посилання відповідача на те, що до даних правовідносин повинні застосовуватися норми ст.321 МК України, згідно ч.4 якої граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем до моменту поміщення цих товарів, транспортних засобів у відповідний митний режим не може перевищувати 180 календарних днів.

Згідно ст.3 МК України, митний режим - комплекс взаємоповязаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Отже, положення ст.321 МК України не можуть застосовуватися до даних правовідносин, оскільки призначенні виключно для визначення митного режиму, а не для проведення митних формальностей.

Крім цього, судом взято до уваги, що перед здійсненням прикордонного митного контролю товар вже було оформлено для переміщення через кордон в режимі експорт на Львівській митниці ДФС.

Відповідно до ст.248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Засвідчення органом доходів і зборів прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до Законодавства її замінює, а також на товаро супровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Згідно з ч.1 ст.255 МК України, митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред'явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Частиною другою цієї статті передбачено, що строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі:

1) виконання митних формальностей поза місцем розташування органу доходів і зборів відповідно до статті 247 цього Кодексу;

2) підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару;

3) проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до частини двадцять першої статті 356 цього Кодексу;

4) виявлення порушень митних правил, якщо товари не випускаються відповідно до частини п'ятої цієї статті;

5) зупинення митного оформлення відповідно до Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції";

6) подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні;

7) призупинення митного оформлення відповідно до статей 399 і 400 цього Кодексу.

Главою 40 МК України визначено порядок декларування товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявления за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Частиною 6 цієї статті визначено, що умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до вимог ст. 247 МК України постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №450 затверджено положення про митні декларації та форми митних декларацій та Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений Міністерством фінансів України від 30.05.2012 №651.

Положения про митні декларації визначає вимоги до оформления і використання митних декларацій, на підставі яких декларуються товари, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України підприємствами, та інші товари, що відповідно до законодавства України декларуються шляхом поданням митної декларації, передбаченої для підприємств, а також порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними.

Відповідно до ч. 8 ст. 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів:

1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення; 2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору; 3) відомості про найменування країн відправлення та призначення; 4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери; 5) відомості про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів; 6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати: а) ставки митних платежів; б) застосування пільг зі сплати митних платежів; в) суми митних платежів; г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3 1 цього Кодексу; ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів; д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати); 7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови; 8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України; 9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу; 10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

Суд зазначає, що митне оформлення товару у залізничному вагоні №96393145 відповідно до ВМД №209020000/2016/001412 від 12.05.2016 розпочалося ще у травні 2016 року, однак відповідач станом на день звернення з позовом до адміністративного суду не провів митне оформлення.

Відповідно до ст. 546 МК України, митниця діє відповідно до Конституції України, цього Кодексу, інших нормативно-правових актів та на підставі положення, яке затверджується наказом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Чинним законодавством не встановлено обставин при наявності яких можливе продовження чи можливе недотримання строку перебування товарів у пунктах пропуску через державний кордон, передбаченого ст. 199 МК України.

Суд не бере до уваги доводи відповідача та третьої особи щодо отримання інформації від отримувача товару про відсутність договірних відносин з позивачем, а також наявність кримінального провадження по факту внесення недостовірних даних до офіційного документа, оскільки такі дані були виявлені та встановлені відповідачем та правоохоронними органами вже після закінчення граничного строку можливого перебування товару в пункті пропуску.

Згідно з ч.3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Дана норма узгоджується із встановленими у ст. 8 МК України принципами здійснення митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, спрощення законної торгівлі, додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб, заохочення доброчесності. Всупереч зазначеним принципам та нормам, відповідачем не вчинено дій щодо виконання мінімуму необхідних митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ст. 70 МК України метою митного оформлення є засвідчення відомостей, одержаних під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформлення результатів такого контролю, а також статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів і транспортних засобів.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі Рисовський проти України Суд підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (Беєлер проти Італії, Онер'їлдіз проти Туреччини, Megadat.com S.r.l. проти Молдови, Москаль проти Польщі).

Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (ОСОБА_2 проти Хорватії від 20.05.2010, і Тошкуце та інші проти Румунії від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (Онер'їлдіз проти Туреччини, та Беєлер проти Італії). Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (ОСОБА_2 проти Хорватії).

Отже, дії ОСОБА_3 митниці ДФС та порушення, допущені нею, не повинні мати негативних наслідків для позивача.

Необґрунтованими є також доводи відповідача і про припинення діяльності без правонаступника фірми "MULTIKEMIA Kereskedelmi Kft." з покликанням на дані мережі Інтернет, адже такі спростовані наявною в матеріалах справи належним чином оформленою випискою з торгового реєстру Угорської республіки та показами допитаного судом в якості свідка директора компанії "MULTIKEMIA Kereskedelmi Kft.».

Згідно з п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано доказів в обґрунтування своїх дій по проведенню митних процедур щодо пропуску через державний кордон України залізничного вагону №96393145 з порушенням встановлених МК України строків.

З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку, що позовна вимога ДП «Старосамбірське лісомисливське господарство» щодо визнання протиправними дій відповідача щодо проведення митних процедур з порушенням встановлених законодавством строків є обґрунтованою та належить до задоволення.

Стосовно позовної вимоги зобовязати ОСОБА_3 митницю завершити митне оформлення декларації №209020000/2016/001412 щодо пропуску через митний кордон України залізничного вагону №96393145 за поданими ДП «Старосамбірське лісомисливське господарство» для оформлення декларації №209020000/2016/001412 документами, суд зазначає наступне.

Відповідно до листа слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатської області ОСОБА_5 вантаж (лісоматеріали), який знаходився в залізничному вагоні №96393145 об`ємом 48,13 м.куб/, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 20.07.2016 арештовано. Постановою від 19.07.2016 вказаний товар визнаний речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000056. У звязку з цим у задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір слід стягнути на його користь пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України суд

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_3 митниці ДФС по здійсненню митних процедур щодо пропуску через державний кордон України залізничного вагону №96393145, вантажовідправником якого є Державне підприємство «Старосамбірське лісомисливське господарство», з порушенням встановлених Митним кодексом України граничних строків строки перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у пунктах пропуску через державний кордон України.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства «Старосамбірське лісомисливське господарство» судовий збір в сумі 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кузан Р.І.