Справа № 824/779/16-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 р. м. Чернівці справа № 824/779/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левицького В.К.

за участю секретаря судового засідання Козак В.Ю.

сторони в судове засідання не з'явилися

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Сокирянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості.

в с т а н о в и в:

Сокирянська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернівецькій області (далі - позивач) звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути податковий борг до державного та місцевого бюджету з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) на загальну суму 22244,56 грн.

Позов мотивовано тим, що за відповідачем рахується податковий борг в сумі 22244,56 грн. Оскільки, борг в добровільному порядку відповідачем не сплачений, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення вказаного боргу в судовому порядку.

Представник Сокирянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області в судове засідання не з'явився, про те подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач в судове засідання призначене на 14.12.2016 р. не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується відміткою про вручення рекомендованого поштового відправлення від 29.11.2016 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи приписи ст. 122 та ст. 128 КАС України, суд вважає, що подання до суду позивачем клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, а також неприбуття відповідача без поважних причин, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, не є перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа-підприємець 28.07.2008 р.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законами.

Згідно п.п. 16.1.4 п.16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) платники податків і зборів зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пункт 31.1 ст. 31 ПК України визначає, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно до п.п. 14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Підпунктом 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (ст. 46, ст. 49 ПК України).

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 56.11 ст. 56 ПК України встановлено, що не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Судом встановлено, що відповідачем до Сокирянської ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за звітний 2013 р., в якій самостійно розраховано податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності в розмірі квартальних авансових платежів з податку, що підлягають сплаті до бюджету у наступному за звітним році в сумі 43,35 грн.

Таким чином, відповідачем самостійно визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи за чотири квартали 2014 р. в розмірі 173,40 грн. (43,35 грн. Х 4).

Як вбачається із інтегрованої картки платника, з урахуванням часткової сплати боргу, за відповідач обліковується податковий борг по сплаті грошового зобов'язання з податку на доходи в сумі 141,39 грн.

Відповідно до пп.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Стаття 129 ПК України передбачає, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Пеня, визначена пп. 129.1.1 п. 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Як вбачається із матеріалів справи, у зв'язку із порушенням відповідачем строків погашення грошового зобов'язання, позивачем нараховано пеню у розмірі 3,17 грн. Вказана обставина підтверджується інтегрованою карткою платника.

Доказів оскарження нарахованої пені сторонами до суду не надано.

Таким чином, податковий борг відповідача з податку на доходи становить 144,56 грн. (141,39 грн. + 3,17 грн.).

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п.п. 9 та 10 ч. 1 ст. 3 Закону України " Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані в тому числі щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій та друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років.

Статтею 17 вказаного Закону визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції.

Як вбачається із матеріалів справи, посадовими особами позивача проведено перевірку господарської одиниці відповідача, а саме магазин, що розташований за адресою: м. Новодністровськ, мікрорайон "Сонячний", 2/16 щодо дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), за результатами якої 10.07.2015 р. складено акт №0003/24-13-21/293521973.

На підставі висновків викладених в акті перевірки, 22.07.2015 р. позивачем винесено податкове повідомлення - рішення форми "С" №, яким до відповідача застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 5100,00 грн.

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення № від 22.07.2015 р. направлено на адресу відповідача за місцем реєстрації рекомендованим поштовим відправленням. Згідно довідки Укрпошти від 27.08.2015 р., вказане поштове відправлення повернуто на адресу Сокирянської ОДПІ за закінченням терміну зберігання (а.с. 29).

Таким чином, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 22.07.2015 р., з урахуванням вимог п. 58.3 ст. 58 ПК України, вважаються врученим відповідачу 27.08.2015 р.

З матеріалів справи вбачається, що податкове повідомлення - рішення № від 22.07.2015 р. відповідачем в адміністративному чи судовому порядку не оскаржувалося.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 р. №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР).

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону №481/95-ВР рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Частиною 5 ст. 17 Закону №481/95-ВР визначено, що у разі невиконання суб'єктом господарювання рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону №481/95-ВР визначає Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 р. №790 (далі - Порядок №790).

Пунктами 10 та 11 Порядку №790 передбачено, що у разі невиконання суб'єктом підприємницької діяльності рішення про застосування фінансових санкцій протягом 30 днів після його отримання сума санкцій стягується на підставі рішення суду. Суми фінансових санкцій, стягнені відповідно до цього Порядку, зараховуються до державного бюджету.

20.07.2015 р. посадовими особами позивача проведено перевірку господарської одиниці відповідача, а саме магазину "Едельвейс", що розташований за адресою: Чернівецька область, Сокирянський район, село Селище, щодо дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), за результатами якої складено акт №285/1700/НОМЕР_1.

Під час перевірки встановлено порушення ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі акту перевірки, 09.09.2015 р., позивачем прийнято рішення №285/1700/НОМЕР_1 про застосування до відповідача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Судом встановлено, що рішення про застосування фінансових санкцій №285/1700/НОМЕР_1 від 09.09.2015 р. направлено на адресу відповідача рекомендованим поштовим відправленням. Згідно довідки Укрпошти від 15.10.2015 р., вказане поштове відправлення повернуто на адресу Сокирянської ОДПІ за закінченням терміну зберігання.

З урахуванням вимог п. 58.3 ст. 58 ПК України, суд приходить до висновку, що рішення про застосування фінансових санкцій, вважаються врученим відповідачу 15.10.2015 р.

З матеріалів справи вбачається, що рішення №285/1700/НОМЕР_1 від 09.09.2015 р. відповідачем в адміністративному чи судовому порядку не оскаржувалося.

Таким чином, розмір штрафних санкцій, який підлягає сплаті відповідачем становить 22100,00 грн. (5100,00 грн. + 17000,00 грн.)

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 22244,56 грн. (144,56 грн. + 22100,00 грн.).

Пунктом 59.1 та 59.5 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача направлено податкову вимогу форми "Ф" № 21-22 від 01.10.2013 р. на загальну суму 70202,57 грн. надіслано на адресу відповідача рекомендованим поштовим відправленням від 01.10.2013 р. Згідно інформації Центрального відділення поштового зв'язку Сокиряни від 07.10.2016 р., рекомендований лист з повідомленням про вручення від 01.10.2013 р. на ім'я ОСОБА_1, повернутий за закінченням терміну зберігання за зворотною адресою 04.11.2013 р. у зв'язку з відсутністю адресата. З урахуванням вимог п. 58.3 ст. 58 ПК України, суд приходить до висновку, що податкова вимога, вважаються врученою відповідачу 04.11.2013 р.

Оскільки після вручення податкової вимоги сума податкового боргу у відповідача змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога позивачем додатково не надсилалася.

Пунктом 87.11 ст. 87 ПК України встановлено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав доказів відсутності або погашення ним податкового боргу в сумі 22244,56 грн.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 71, 94, 158, 162, 163, 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 22244,56 грн.

У відповідності до ст. ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно ст. 254 КАС України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.К. Левицький

Постанова в повному обсязі складена 19 грудня 2016 р.