Справа № 490/6638/16-а
Суддя: Подзігун Г. В.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/6638/16-а
н/п 2-а/490/514/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(резолютивна частина)

07 грудня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Головацькому О. С.

за участю позивача - ОСОБА_1

представників відповідача - Джос О. В.

Зайцевої Л. Л.

Боличевської О. С.

представників третої особи - Летучої С. В.

Старєва О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві справу за адміністративним позовом позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖЕК «Забота», про визнання протиправним та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 2, 7-12, 70, 71, 159-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН

Справа № 490/6638/16-а

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Головацькому О. С.

за участю позивача - ОСОБА_1

представників відповідача - Джос О. В.

Зайцевої Л. Л.

Боличевської О. С.

представників третої особи - Летучої С. В.

Старєва О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві справу за адміністративним позовом позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖЕК «Забота», про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправним та скасувати п. п. 1.3.3, 1.3.4 рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради (далі - ММР) від 26 лютого 2016 року № 122 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» в частині затвердження таких тарифів для підприємства «ТОВ «ЖЕК «Забота».

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що вказаним рішенням відповідач порушив його законні права та інтереси, оскільки чинним законодавством функція «коригування» тарифів за органами місцевого самоврядування не передбачена, а передбачена лише можливість затверджувати відповідні тарифи.

Крім того, на думку позивача, виконком повинен був затвердити тарифи окремо за кожним будинком на основі економічно обґрунтованих планових витрат. В той же час, тарифи було розраховано та затверджено за групами будинків.

Окрім цього, посилався також на порушення відповідачем Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що затвердження тарифу по групам будинків не порушує права позивача, оскільки тариф затверджено менший, ніж у випадку його встановлення окремо по кожному будинку.

Окрім цього, зазначали, що позивач не уклав із ТОВ «ЖЕК «Забота» відповідного договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а тому його права також не можуть бути порушені.

Посилалися також на те, що ОМС, коригуючи тариф, діяв у межах наданих йому повноважень як то передбачено ч. 10 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Крім того, зазначали, що на теперішній час рішенням виконкому ММР № 866 від 26.10.2016 року оскаржуване позивачем рішення втратило чинність, у зв'язку з чим наразі предмет позову відсутній.

Представники ТОВ «ЖЕК «Забота» у судовому засіданні проти позову також заперечували, посилаючись на те, що оскаржуване рішення було прийняте у встановленому чинним законодавством України порядку. Крім того, зазначали, що позивач не надав доказів того, що спірним рішенням було порушено його права та законні інтереси.

Вивчивши доводи адміністративного позову та письмових заперечень, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач є співвласником квартири за адресою: м. Миколаїв, пр-т Центральний (пр-т Леніна), 141-А.

02 жовтня 2007 року між Миколаївською міською радою в особах Управління з використання та розвитку комунальної власності ММР (власник) та Департаменту ЖКГ ММР (замовник), з одного боку, та приватним підприємством «Аріанда» (виконавець), з другого боку, було укладено Договір на утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій, відповідно до якого власник передав на баланс виконавцю нерухоме майно (житлові будинки, споруди та ін.), власником якого є територіальна громада м. Миколаєва, та передача замовником виконавцю функцій з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, зокрема, за адресою: м. Миколаїв, пр-т Центральний (пр-т Леніна), 141-А; а виконавцем - прийняття на баланс цього майна для здійснення функцій з його утримання та проведення розрахунків із споживачами.

Таким чином, з 02 жовтня 2007 року багатоквартирний будинок, співвласником квартири у якому є позивач, знаходився на балансі та на утриманні ПП «Аріанда».

27 лютого 2009 року виконкомом ММР було прийнято рішення № 638 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», яким для ПП «Аріанда» було погоджено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. При цьому, тарифи було встановлено для груп будинків: будинки з ліфтами (перші поверхи та вище перших поверхів); будинки без ліфтів (3, 4 клас; 5 клас).

01 квітня 2011 року між Миколаївською міською радою в особах Управління з використання та розвитку комунальної власності ММР (власник) та Департаменту ЖКГ ММР (замовник), з одного боку, та ТОВ «ЖЕК «Забота» (виконавець), з іншого боку, було укладено Договір на утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій (далі - спірний Договір), відповідно до якого власник передав на баланс виконавцю нерухоме майно (житлові будинки, споруди та ін.), власником якого є територіальна громада м. Миколаєва, та передача замовником виконавцю функцій з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, зокрема, за адресою: м. Миколаїв, пр-т Центральний (пр-т Леніна), 141-А; а виконавцем - прийняття на баланс цього майна для здійснення функцій з його утримання та проведення розрахунків із споживачами.

Таким чином, з 01 квітня 2011 року і по теперішній час багатоквартирний будинок, співвласником квартири у якому є позивач, знаходиться на балансі та на утриманні ТОВ «ЖЕК «Забота», а до вказаного багатоквартирного будинку застосовувалися тарифи, затверджені для ПП «Аріанда».

У подальшому, 17 квітня 2014 року виконкомом ММР було прийнято рішення № 344 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», яким було затверджено відповідні тарифи, у тому числі для ТОВ «ЖЕК «Забота».

При цьому рішення № 638 було визнано таким, що втратило чинність, у зв'язку з чим застосуванню підлягали тарифи, встановлені рішенням № 344.

В подальшому, тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій неодноразово коригувалися виконкомом ММР. Зокрема, рішенням № 339 від 13 травня 2015 року було проведено коригування діючих тарифів на вказані послуги по статтях витрат «електроенергія для ліфтів», «електроенергія на освітлення місць загального користування» з урахуванням поетапного підвищення вартості електричної енергії згідно з чинним законодавством, та затверджено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у т. ч. для ТОВ «ЖЕК «Забота».

09 лютого 2016 року ТОВ «ЖЕК «Забота» звернулося до директора Департаменту ЖКГ Палька А. М. із проханням відкорегувати тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по статтям «електроенергія для ліфтів», «електроенергія на освітлення місць загального користування» у зв'язку з підвищенням з 01.03.2016 року тарифів на електроенергію згідно з Постановою НКРЕКП № 220 від 26.02.2015 року.

17 лютого 2016 року Миколаївська міська рада на своєму офіційному веб-сайті повідомила мешканців міста про намір змінити вартість послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. До публікації було долучено проект рішення виконкому.

26 лютого 2016 року виконкомом ММР було прийнято оскаржуване рішення № 122, п. п. 1.3.3, 1.3.4 якого було проведено коригування діючих тарифів на вказані послуги по статтях витрат «електроенергія для ліфтів», «електроенергія на освітлення місць загального користування», та затверджено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у т. ч. для ТОВ «ЖЕК «Забота».

При цьому, рішення № 339 було визнано таким, що втратило чинність.

12 березня 2016 року текст оскаржуваного рішення було опубліковано у газеті «Вечірній Миколаїв».

В той же час, 26 жовтня 2016 року виконкомом ММР було прийнято рішення № 866, яким вчергове було проведено коригування діючих тарифів на вказані послуги по статтях витрат «електроенергія для ліфтів», «електроенергія на освітлення місць загального користування» та встановлено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, зокрема, для ТОВ «ЖЕК «Забота».

Вказане рішення вводилося в дію з 15 листопада 2016 року, і ним, серед іншого, було визнано таким, що втратило чинність, оскаржуване рішення виконкому ММР від 26.02.2016 року № 122.

Таким чином, станом на час винесення судового рішення у справі оскаржуване рішення визнане таким, що втратило чинність, у зв'язку з чим на теперішній час фактично відсутній предмет позову, що, на думку суду, саме по собі є підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того, на думку суду, оскаржуване рішення не може бути визнане протиправним, оскільки було прийняте відповідачем на підставі положень чинного законодавства.

Так, відповідно до підпункту 2 пункту а) статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги;

За змістом пункту 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

У статті 14 вказаного Закону визначено, що залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи:

1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики;

2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території;

3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Згідно з частиною 10 статті 31 вказаного Закону у разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення. При коригуванні додатково враховується компенсація втрат (або вилучення необґрунтовано отриманих прибутків) від застосування не скоригованої на зміну вартості окремих витрат ціни/тарифу в період до встановлення скоригованих цін/тарифів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 затверджено Порядок забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги, який визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб'єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб'єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках) (далі - Порядок).

Пунктами 36 Порядку передбачено, що метою коригування тарифів, що розраховуються згідно з цим Порядком, є забезпечення відшкодування у повному обсязі економічно обґрунтованих планованих витрат, що враховуються під час визначення повної собівартості послуг, планованого прибутку та податку на додану вартість.

Механізм коригування тарифів на послуги запроваджується у разі, коли протягом строку дії таких тарифів змінюються ставки податків і зборів (обов'язкових платежів), рівень заробітної плати у виконавця відповідно до законодавства, Генеральної та галузевої угод, ціни (тарифи) на паливно-енергетичні та матеріальні ресурси.

Коригуванню підлягають лише складові витрат, за якими відбулися цінові зміни у бік збільшення (зменшення), що сприятиме забезпеченню економічної обґрунтованості та прозорості запровадження механізму коригування тарифів на послуги.

Судом встановлено, що оскаржуваним рішенням було проведено корегування тарифів шляхом затвердження їх нових ставок в частині статей «електроенергія для ліфтів», «електроенергія на освітлення місць загального користування».

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. Частиною 10 зазначеної статті Закону передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Отже, хоча оскаржуване рішення і містить формулювання «корегування тарифів», із його сутності фактично випливає, що відповідачем було затверджено нові тарифи, що цілком входить до повноважень органу місцевого самоврядування, у зв'язку з чим таке рішення, на думку суду, є правомірним.

За такого, у задоволенні позову слід відмовити.

При цьому, зважаючи на те, що судом в ході розгляду даної справи не було виявлено порушень закону з боку відповідача, третіх або інших осіб, суд приходить до переконання, що підстави для винесення окремих ухвал суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 7-12, 70, 71, 159-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН