Справа № 814/1576/16
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

13 грудня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/1576/16

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2016 року (про закриття провадження) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, за участю третьої особи - ОСОБА_1, про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (далі - Товариство) звернулось до суду з адміністративним позовом до Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зобов'язання зняти арешт та заборони відчуження іпотечного майна.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2016 року провадження у справі закрито.

В апеляційній скарзі представник Товариства, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Також, апелянт ставить питання про стягнення з відповідача судові витрати, що пов'язані з поданням апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

З матеріалів справи вбачається, що 11 липня 2008 року між ЗАТ "ОТП Банк" правонаступником, якого є ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір за №ML-400/094-2008. В забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором 11.07.2008 року укладено Іпотечний договір.

За умовами договорів Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Кредитним договором нерухоме майно - житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями, та спорудами АДРЕСА_1 якій належить на праві власності ОСОБА_1

10 грудня 2010 року право вимоги згідно Кредитного договору відступлено Товариству, якому стало відомо, що постановою Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївський області від 07.10.2010 року відкрито виконавче провадження №21842811 та накладено арешт на майно третьої особи.

Вважаючи, що вказані дії державного виконавця порушують права Товариства, яке прийняло право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки і має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, останнє звернулося до суду.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки, виходячи з заявлених позовних вимог, захист прав та інтересів позивача підлягає розгляду в порядку господарського судочинства

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною першою статті 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

На загальних підставах господарським судам підвідомчі справи зі спорів, пов'язаних з визнанням права на майно, на яке накладено арешт, і про зняття з нього арешту та з розглядом позовів до юридичної особи, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи (статті 60 і 87 Закону України "Про виконавче провадження"), - за умови, коли сторонами у судовому процесі є підприємства чи організації у розумінні статті 1 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову, позивач, оскаржуючи дії державного виконавця при виконанні виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Дпіпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. № 7384 від 13.09.2010 про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами номер АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1 на праві власності, вважає, що порушено його переважне право, встановлене статтею 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", на звернення до стягнення на предмет іпотеки - зазначеного житлового будинку.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" роз'яснено, що спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб'єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов'язані з визнанням права власності на арештоване майно є публічно-правовими.

Отже, висновок суду першої інстанцій про те, що цей спір належить розглядати в порядку господарського судочинства є помилковим.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому оскаржена ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Разом з тим, вимоги апеляційної скарги про стягнення з відповідача судових витрат, що пов'язані з поданням апеляційної скарги задоволенню не підлягають, оскільки за правилами статті 94 КАС України, питання про розподіл судових витрат вирішується судом під час завершення розгляду справи - постановою суду (п.4 ч.1 ст.163 КАС України), додатковою постановою суду (п.3 ч.1 ст.168 КАС України), ухвалою (постановою) суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 202, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" - задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року (про закриття провадження) - скасувати та постановити нову ухвалу з направленням матеріалів до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.М.Милосердний

Судді: А.І.Бітов

І.Г.Ступакова