Справа № 329/1045/16-а
Суддя: Покопцева Д. О.
Дата ухвалення: 2016-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №329/1045/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2016 року Чернігівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Покопцевой Д.О.,

секретаря - Синяк Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій, скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач зазначила, що у серпні 2014р., в зв'язку з вимушеним переселенням з зони АТО, звернулася до відповідача, за місцем свого тимчасового проживання, для постановки її на облік, як вимушено переселеної особи, та призначення державної соціальної допомоги при народженні дитини.

Відповідачем зазначена допомога була призначена, а з 01.02.2015р. виплати припинено в зв'язку з відсутністю позивача за зареєстрованим тимчасовим місцем проживання.

Разом з тим позивач вказує, що при прийнятті рішення посадові особи Управління не повідомили її про необхідність отримання довідки про взяття на облік внутрішньої переміщеної особи. У такому випадку вона б її отримала, довідка діяла б безстроково.

11.05.2016р. позивач звернулася до відповідача з заявою про відновлення її статусу внутрішньо переміщеної особи, і продовження виплат за період з 01.02.2015р.

Управлінням було прийнято рішення про відновлення цього статусу, і виплату з 01.06.2016р. державної допомоги по народженню дитини.

При цьому за минулий період - з 01.02.2015 по 01.06.2016р. позивачу було відмовлено у виплаті цієї допомоги в усній формі, а засобами електронного зв'язку 27.09.2016р. позивач отримала рішення комісії управління про таку відмову, з посиланням на те, що вона не підтвердила свій статус внутрішньо переміщеної особи з 01.02.2015р.

Посилаючись на те, що вона є громадянкою України, має право на отримання державної допомоги сім'ям з дітьми, і в неї немає обов'язку для призначення такої допомоги подавати довідку про те, що її взято на облік як внутрішньо переміщену особу, просить визнати неправомірними дії відповідача щодо припинення їй виплат державної соціальної допомоги при народженні дитини, та скасувати зазначене рішення; зобов'язати відповідача призначити та виплатити їй кошти державної соціальної допомоги при народженні дитини за період з 01.02.2015 по 01.06.2016р.р.

Представник відповідача позов не визнала, суду пояснила, що позивач звернулася 11.07.2014р. до Управління з заявою про призначення їх державної соціальної допомоги за місцем фактичного проживання - с.Верхній Токмак Чернігівського району Запорізької області, а не за адресою реєстрації - м. Донецьк. Оскільки вона надала повний і необхідний пакет документів, допомога була їй призначена з 01.08.2014р. та виплачувалася до 01.02.2015р.

01.10.2014р. Кабінетом міністрів України було прийнято постанову № 509, якою затверджено Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

Оскільки позивач зареєстрована в м.Донецьку, вже на той час окупованій території, відповідач неодноразово вживав необхідних заходів щодо встановлення її фактичного місця проживання та з'ясував, що, отримавши нараховані Управлінням кошти, вона повернулася до м.Донецька, де й проживала до літа 2016р.

Оскільки за наявними у справі документами встановити фактичне місце проживання позивача не вдалося, а зареєстрована вона була на окупованій території, Управління не мало змоги визначити її право на отримання будь-якого виду соціальної допомоги взагалі.

Повторно з заявою про призначення допомоги позивач звернулася до Управління тільки 01.07.2016р., подавши необхідний пакет документів, зокрема, і довідку від 11.05.2016р. про взяття її на облік, як внутрішньо переміщену особу, відкрила рахунок у банку. Їй була нарахована та виплачувалася допомога при народженні дитини, а також соціальна допомога переміщеним особам на проживання. Крім того, позивач подала заяву про відновлення їй соціальних виплат (допомога при народженні дитини) в період з 01.02.2015р., але рішенням від 29.08.2016р. районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам їй було відмовлено в зв'язку з не підтвердженням цього статусу. В подальшому позивач переїхала проживати в м.Бердянськ, і тому всі належні їй виплати було остаточно припинено з 06.12.2016р.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Позивач, подавши поштою 20.10.2016р. (а.с.12об) до суду позов, просить зобов'язати відповідача призначити та виплатити їй кошти державної соціальної допомоги при народженні дитини за період з 01.02.2015 по 01.06.2016р.р.

Відповідно до ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

При викладених вище обставинах, суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, адже сутність зазначеного інституту полягає в тому, що особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Позивач жодних доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду не надала, і таких обставин судом не встановлено, у зв'язку із чим суд вважає за необхідне в силу ч.1 ст.100 КАС України залишити позовну заяву без розгляду в частині вимог з 01 лютого 2015 року по 20 квітня 2016 року, що не позбавляє позивача права повторно звернутися за судовим захистом після усунення підстав, з яких позовна заява була залишена без розгляду.

Вирішуючи позов в частині вимог за період з 20 квітня 2016 року по 01 червня 2016 року, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

За положеннями ст. 5 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (в редакції Закону, що діяла на день первинного звернення позивача - 19.08.2014р.), всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

Таким чином, отримання всіх види державної допомоги сім'ям з дітьми (окрім винятку, зазначеного вище), законодавець пов'язує з місцем проживання особи.

Позивач, народивши ІНФОРМАЦІЯ_1. в м.Донецьку дочку ОСОБА_2, 19.08.2014р. звернулася до Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації з заявою про призначення їй державної допомоги в зв'язку з вагітністю та пологами, а також допомоги при народженні дитини саме за місцем свого проживання - Чернігівський район, с.Верхній Токмак, вул. Кірова (нині Садова), б. 32 (а.с.31-40).

Рішенням № 1626 від 20.08.2014р. (а.с.33) відповідача позивачу призначено та виплачено ці види соціальної допомоги, а також продовжувалася виплата допомоги при народженні дитини.

05.11.2014р. Кабінетом міністрів України було прийнято постанову № 637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції», якою встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296). Зазначені виплати, що призначені або продовжені відповідним особам до набрання чинності цією постановою, здійснюються за фактичним місцем їх проживання (перебування) у разі видачі їм до 31 грудня 2014 р. такої довідки.

В подальшому в зазначену постанову постановою № 715 Кабінету міністрів України були внесені зміни, згідно яких термін таких виплат продовжено до 01.02.2015р.

Оскільки позивачем, місцем реєстрації якої є м.Донецьк, не було надано відомостей про її постійне місце проживання - с.Верхній Токмак, як і до прийняття зазначеної постанови, та і після її прийняття, виплата їй соціальної допомоги була припинена рішенням відповідача № 119 від 01.02.2015р. (а.с.41).

Суд вважає, що право позивача на отримання спірної матеріальної допомоги не може бути обмежене формальним підходом - отриманням довідки про взяття на облік як особи, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, через необхідність покинути своє місце проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, але за умови підтвердження її постійного місця проживання у Чернігівському районі Запорізької області в спірний період.

Разом з тим суду не надано доказів про проживання позивача в Чернігівському районі Запорізької області в спірний період.

Сама позивач в позові викладеного не спростовує, зазначаючи, що не пов'язує своє право на отримання соціальної допомоги з місцем свого проживання, і зауважуючи, що є громадянкою України, проживає з дитиною і вважає, що цього достатньо.

Суд враховує також, що позивач, припинивши отримувати з 01.02.2015р. соціальні виплати на дитину, а також маючи з жовтня 2014р. право на отримання іншого виду соціальної допомоги - переміщеним особам на себе та на дитину, не отримуючи з лютого 2015р. від Управління коштів, які є її єдиним джерелом існування, з заявою про призначення допомоги при народженні дитини, та допомоги переміщеним особам на проживання звернулася до відповідача лише 01.07.2016р. (а.с.42-43), та надала довідку, що взята на облік як внутрішньо переміщена особа тільки 11.05.2016р. (а.с.49).

Оцінюючи викладене суд вважає, що в спірний період позивач не проживала на території Чернігівського району Запорізької області, з чого випливає, що відповідач, припинивши їй виплату соціальної допомоги, діяв у відповідності до ст.5 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (в редакції Закону, що діяла), згідно якої всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків, тобто правомірно.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною третьою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом не встановлено, що відповідач, приймаючи рішення як суб'єкт владних повноважень, діяв не на підставі та не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 100, 161-163, 167 КАС України, суд

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій, скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії залишити без розгляду за період з 01 лютого 2015 року по 20 квітня 2016 року.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій, скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії за період з 20 квітня 2016 року по 01 червня 2016 року - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в Чернігівський районний Запорізької області протягом 10 днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію постанови у повному обсязі сторони можуть отримати з 20 грудня 2016 року.

Суддя Д.О. Покопцева