Справа № 442/3175/16-а,2-а/442/114/16
Суддя: Клюба Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2016 року Справа № 876/7544/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Клюби В. В.

суддів: Кухтея Р. В., Яворського І. О.

з участю: секретаря судового засідання Болюк Н. М.

представника особи, яка подала

апеляційну скаргу ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу комунального підприємства «Туристичний комплекс «Дрогобич» на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 червня 2016 року у справі №442/3175/16 а за адміністративним позовом ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, в якому просила: визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_4 Маряна Тарасовича ВП №49887548 від 24 березня 2016 року «Про закінчення виконавчого провадження» по справі №442/4947/14 ц про поновлення ОСОБА_2 на посаді головного бухгалтера комунального підприємства «Туристичний комплекс «Дрогобич»; поновити виконавче провадження по виконавчому листу №442/4947/14 ц від 03 лютого 2015 року про поновлення ОСОБА_2 на посаді головного бухгалтера комунального підприємства «Туристичний комплекс «Дрогобич».

Позовні вимоги мотивувала тим, що з 20 травня 2009 року працювала на посаді головного бухгалтера комунального підприємства «Туристичний комплекс «Дрогобич» і 16 червня 2015 року її незаконно звільнили з даної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 січня 2015 року її поновлено на роботі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 31 472 гривень 15 коп., а також моральну шкоду в розмірі 2 000 гривень. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 15 червня 2015 року зменшено розмір середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягав стягненню з КП «Туристичний комплекс «Дрогобич» на користь позивача до 20 425 гривень 90 коп.. Оскільки в добровільному порядку її не було поновлено на роботі, 03 лютого 2016 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області було видано виконавчий лист по даній справі, який в подальшому був направлений відповідачу для виконання. Відповідачем відкрито виконавче провадження та здійснені заходи щодо виконання виконавчого листа. 23 березня 2016 року директором КП «Туристичний комплекс «Дрогобич» було видано наказ за №18 про поновлення її на роботі, у звязку з чим 24 березня 2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №442/4947/14 ц. ОСОБА_1 їй не створено належних умов для праці, не надано робочого місця, не передано жодної бухгалтерської документації. Тому вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження прийнята передчасно, оскільки факт видачі наказу про поновлення на роботі не свідчить про те, що її фактично допущено до виконання посадових обовязків.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 червня 2016 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправною та скасовано постанову ВП №49887548 старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_4 «Про закінчення виконавчого провадження» у справі №442/4947/14 ц про поновлення ОСОБА_3 на посаді головного бухгалтера КП «Туристичний комплекс «Дрогобич», а також поновлено виконавче провадження по виконавчому листу №442/4947/14 ц від 03 лютого 2015 року про поновлення ОСОБА_3 на посаді головного бухгалтера КП «Туристичний комплекс «Дрогобич».

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, комунальне підприємство «Туристичний комплекс «Дрогобич» оскаржило його в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду. У поданій апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні її вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, КП «Туристичний комплекс «Дрогобич» посилається на те, що оскаржуваною постановою було вирішення питання, що безпосередньо стосуються прав та обовязків комунального підприємства «Туристичний комплекс «Дрогобич», однак його не було залучено до розгляду справи у суді першої інстанції. Також, судом не було зясовано всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів. Згідно Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. У звязку з цим вважає, що державним виконавцем спірне рішення прийнято відповідно до норм чинного законодавства.

В судовому засідання представник особи, яка подала апеляційну скаргу, підтримав викладені у ній доводи і вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Позивач не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, оскільки її фактично не було поновлено на роботі, тобто, рішення суду не було виконано.

Відповідач в судове засідання представника не направив, хоча повідомлявся належним чином та у встановлений законом спосіб про дату, час та місце судового засідання. При цьому, від відповідача відсутнє клопотання про розгляд справи за участі представника чи про відкладення розгляду справи і апеляційним судом не визнавалася обовязковою участь представника відповідача в апеляційному розгляді справи. У звязку з цим та у відповідності до ст. 196 ч. 4 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто за відсутності представника відповідача.

Вислухавши доповідь суді доповідача, доводи в судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні в справі матеріали та докази, перевіривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове рішення суд першої інстанції виходив з того, що після видачі наказу про поновлення на роботі, позивача фактично до роботи допущено не було, а також відповідачем не представлено суду доказів на підтвердження вжиття ним усіх заходів для належного виконання рішення суду. Тому суд першої інстанції вважав оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження передчасною і, відповідно, протиправною. У звязку з чим суд прийшов до висновку, що спірну постанову слід скасувати, а виконавче провадження поновити.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам особи, яка подала апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 23 березня 2016 року комунальним підприємством «Туристичний комплекс «Дрогобич» на виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 лютого 2015 року в справі №442/4947/14 ц видано наказ за №18 про поновлення працівника на роботі, згідно якого позивача поновлено на посаді головного бухгалтера комунального підприємства «Туристичний комплекс «Дрогобич» з 23 березня 2016 року.

Також складено Акт №1 від 23 березня 2016 року про відмову від ознайомлення та отримання наказу про поновлення позивача на роботі, відмову від надання трудової книжки для здійснення в ній запису про поновлення на посаді головного бухгалтера комунального підприємства «Туристичний комплекс «Дрогобич».

24 березня 2016 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Дрогобицького місьрайонного суду №442/4947/14 ц.

Позивач 23 березня 2016 року, 24 березня 2016 року, 28 березня 2016 року, 29 березня 2016 року та 30 березня 2016 року зверталася із заявами до міського голови м. Дрогобича та директора комунального підприємства «Туристичний комплекс «Дрогобич», в яких зазначала, що після видачі наказу про її поновлення на роботі, її фактично не було допущено до роботи.

24 вересня 2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа №442/4947/14 ц, виданого 03 лютого 20115 року Дрогобицьким міськрайонним судом про поновлення ОСОБА_2 на посаді головного бухгалтера комунального підприємства «Туристичний комплекс «Дрогобич» було складено акт державного виконавця, яким запропоновано видати наказ про поновлення на роботі, внести запис у трудову книжку та допустити позивача до робочого місця.

Згідно ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтями 2, 4, 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено завдання адміністративного судочинства та порядок реалізації права на судовий захист у сфері публічно правових відносин. Зокрема, завданням адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень при здійсненні ними владних управлінських функцій. Кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю субєкта владних повноважень порушено її права та інтереси і на вказаний спір поширюється юрисдикція адміністративних судів. Тобто, адміністративним судам підсудні публічно правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2016 року №826/27/14.

За правилами статті 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частини другої статті 384 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно з ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами Цивільного процесуального кодексу з особливостями, встановленими ст. 386 Цивільного процесуального кодексу України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша ст. 387 Цивільного процесуального кодексу України).

Завдання адміністративного судочинства обумовлюються його особливостями, які відрізняють його від інших видів судочинства.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Зміст та спрямованість правосуддя випливає із обовязку держави по забезпеченню прав і свобод людини. Завдання будь якого судочинства відображає його спрямованість, тобто кінцеву мету.

Як убачається із матеріалів справи, спірні правовідносини виникли щодо дій державного виконавця з винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, відкритого на підставі виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області виконавчого листа про поновлення ОСОБА_2 на посаді головного бухгалтера комунального підприємства «Туристичний комплекс «Дрогобич». Рішення, на підставі якого видано виконавчий лист, прийнято за наслідками розгляду справи в порядку ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України

Отже, така справа має розглядатися за правилами цивільного судочинства в порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Тому згідно з ч. 1 ст. 203 Кодексу адміністративного судочинства України постанову суду першої інстанції слід скасувати в апеляційному порядку і провадження у справі закривати з вищевикладених підстав.

Також, позивачу слід розяснити її право звернути до суду, що видав виконавчий лист, із скаргою на рішення відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 157, 159, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Туристичний комплекс «Дрогобич» задовольнити частково.

Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 червня 2016 року у справі №442/3175/16-а скасувати.

Провадження у справі №442/3175/16 а за позовом ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, а у випадку складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 ч. 3 Кодексу адміністративного судочинства України у цей же строк з дня складення ухвали суду в повному обсязі безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Клюба

судді: Р. В. Кухтей

ОСОБА_5

Повний текст ухвали виготовлено 19 грудня 2016 року.