Справа № 814/1223/16
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/1223/16

Категорія: 8.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2016 року, у справі за позовом Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області до Товариства з додатковою відповідальністю "Миколаївське підприємство "Ера" про накладення арешту,-

В С Т А Н О В И Л А:

Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області звернулась до суду з позовом у якому заявлено вимоги про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку Товариства з додатковою відповідальністю "Миколаївське підприємство "Ера", на суму 1 117 831,53 грн.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2016 року частково задоволено поданий адміністративний позов та накладено арешт на кошти підприємства, на суму 926 248,75 грн.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням податковим органом подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про відмову у повному задоволенні позовних вимог не відповідає встановленим обставинам, так як податковим органом доведено необхідність накладення арешту на кошти підприємства в банку, на суму 1 117 831,53 грн.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а судове рішення без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТДВ "Миколаївське підприємство "Ера" перебуває на обліку в ДПІ у Центральному районі ГУ ДФС у Миколаївській області.

При цьому, товариством 18 лютого 2014 року отримано податкову вимогу № 14-25 від 11 лютого 2014 року, на суму 198 566,31 грн.

Станом на 10 червня 2016 року, контролюючим органом встановлено суму узгоджених податкових зобовязань товариства, у розмір 1 117 831,53 грн., а саме: з податку на доходи фізичних осіб - 1219,63 грн.; з земельного податку юридичних осіб - 611379,05 грн.; з податку на додану вартість - 488791,76 грн.; зі збору за провадження торговельної діяльності - 478,39 грн.; з податку на нерухоме майно - 15489,91 грн.; зі збору за спеціальне використання води - 472,79 грн.

Внаслідок чого, а також у звязку з відсутністю у товариства достатнього майна для погашення наявного боргу, відповідно до наданих інформаційних довідок, податковий орган звернувся до суду з даним адміністративним позовом про накладення арешту на кошти товариства, що знаходяться в банках, у сумі 1 117 831,53 грн.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок щодо часткового задоволення позовних вимог податкового органу та накладення арешту на кошти товариства, що знаходяться в банку, в частині суми, що підтверджена належними доказами, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно п. 54.1. ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 59.1. ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судовою колегією встановлено, що податковим органом 11 лютого 2014 року виставлено ТДВ "Миколаївське підприємство "Ера" податкову вимогу № 14-25, яка отримана останнім 18 лютого 2014 року.

Згідно п. 95.2 ст. 95 ПК України, стягнення коштів платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги.

Так, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

Разом з тим, відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України, коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Відповідно до пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України, податковий орган має право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться у банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Виходячи зі змісту вищенаведеної норми, вбачається наявність права податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків та підстави для його реалізації, серед яких: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу, з зв`язку з тим, що балансова вартість цього майна менша за суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Так, фактичною підставою для звернення податкового органу до суду стала наявність у товариства узгодженого податкового боргу та відсутність необхідної кількості майна для погашення такого боргу.

В даному випадку, особливою умовою накладання арешту на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться в банку, законодавець передбачив відсутність або недостатність майна у боржника, яке може бути джерелом погашення податкового боргу.

При цьому, судом першої інстанції, відповідно до наданих інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майн, а також балансу відповідача, актів опису майна, рішень про опис майна у податкову заставу, зроблено вірний висновок про відсутність достатньої кількості майна для погашення наявного у товариства боргу.

В свою чергу, відмовляючи у повному задоволенні заявлених позовних вимог, судом першої інстанції зроблено висновок про наявність у товариства, відповідно до зібраних судом матеріалів у справі, узгодженого податкового боргу, у сумі 926 248,75 грн.

Зокрема, податкового боргу зі сплати податку на додану вартість, у сумі 298907 грн., податкового боргу зі сплати земельного податку, у сумі 611379,05 грн., податкового боргу зі сплати податку на нерухоме майно, у сумі 15489,91 грн., а також боргу зі сплати збору за спеціальне використання води, у сумі 472,79 грн.

В даному випадку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо суми податкового боргу на яку необхідно накласти арешт, відповідно до поданого адміністративного позову та зібраних у справі доказах.

Більш того, в поданій апеляційній скарзі податкового органу жодним чином не обґрунтовано наявність у товариства більшої, ніж та що встановлена судом першої інстанції, суми узгодженого податкового боргу, не надано додаткових доказів, що підтверджують наявність такого боргу, а також не вказано з якими саме висновками та розрахунками суду першої інстанції не погоджується апелянт.

Крім того, згідно п. 7.1 розділу VII Наказу Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 568 «Про затвердження Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків», арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу доходів і зборів до суду.

В даному випадку, конкретні розрахункові рахунки, які підлягають арешту, виявляються у процесі виконання органом державної податкової служби судового рішення, а відтак адміністративний суд не повинен визначати у судовому рішенні рахунки платника, обмежуючи тим самим повноваження податкового органу, як органу контролю та стягнення.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційу скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2016 року без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Державну податкову інспекцію у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

ОСОБА_1