Справа № 805/4346/16-а
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 р. Справа №805/4346/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 10:10

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., при секретарі Аржанові А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Колективного підприємства «Фірма «Азовбудматеріали» до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

11 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень. В обґрунтування позовних вимог зазначив те, що контролюючий орган, приймаючи податкове повідомлення-рішення, неправомірно збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість та збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток підприємства, оскільки господарські операції позивача з контрагентами здійснювались у межах господарської діяльності, підтверджені необхідними первинними документами. Просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 09.08.2016 року та № від 09.08.2016 року.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, через відділ документообігу суду надав клопотання про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав заперечення в якому зазначив, що позивачем не підтверджена реальність здійснення господарських операцій з контрагентом ТОВ «НВО «Укрнадратехнологія», у зв'язку з чим контролюючим органом винесені спірні повідомлення-рішення. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступне.

Колективне підприємство «Фірма «Азовбудматеріали» (, 87538, Донецька обл., місто Маріуполь, Мартенівський масив, будинок 135) зареєстроване у якості юридичної особи виконавчим комітетом 26.01.1995року.

26 липня 2016 року за результатами проведення документальної позапланової виїзної перевірки КП «Фірма «Азовбудматеріали» з питань своєчасності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість за червень 2015 року та податку на прибуток за 2015 рік по взаємовідносинах з контрагентом-постачальником ТОВ «НВО «Укрнадратехнологія» відповідачем складено акт №438/05-19-14-04/00290541.

З висновків вбачається, що перевіркою встановлено порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлення заниження задекларованого показника суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду та сплачується до державного бюджету за червень 2015 року на суму 119863 грн., яка сформована від підприємства постачальника ТОВ «НВО «Укрнадратехнологія»; п.44.1, п.44.2 ст.44, п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на прибуток за 2015 рік на 112375 грн.

08 серпня 2016 року Маріупольською ОДПІ ГУ ДФС Донецькій області прийнято рішення №26324/05-19-14-04 про результати розгляду заперечень до акту документальної перевірки, яким висновки залишені без змін.

09 серпня 2016 року на підставі вказаного акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 149828,75 грн., в т.ч. за податковим зобов'язанням у розмірі 119863 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 29965,75 грн.

09 серпня 2016 року на підставі вказаного акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 112375 грн.

18 жовтня 2016 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято рішення №5890/10/05-99-10-01-121 про результати розгляду скарги, яким податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарга без задоволення.

З акту перевірки вбачається, що позивачем здійснено документальне оформлення операцій із контрагентом ТОВ «НВО «Укрнадратехнологія», які фактично не відбулися в межах господарської діяльності підприємства, з метою отримання податкової вигоди, що призвело до порушення норм Податкового кодексу України.

Разом з цим, судом встановлено, що 06 квітня 2015 року між постачальником ТОВ «НВО «Укрнадратехнологія» укладено договір №604, предметом якого є постачання вугільної продукції на умовах договору та специфікацій. Товар постачається покупцю залізничним транспортом до станції - Велико-Анадоль Донецької залізниці або вантажним транспортом на склад вапняного цеха №3 (Донецька область, Волноваський район, пос.Ольгінка, вул..Заводська, 8).

На виконання умов договору підписані специфікації до договору (№1 від 06.04.2015 року, №2 від 18.05.2015 рок), акти прийому-передачі

Також, складені вантажні залізничні накладні на перевезення вугілля №51730869 від 25.05.2015 року (прибуття 25.06.2015 року), №51730968 від 25.05.2015 року (25.06.2015 року). В графі «Відправник» зазначено ТОВ «РС Проспера».

25 травня 2015 року ТОВ «РС Проспера» листом №73 повідомив про те, що вагони з вугіллям відправлені зі станції Постниково, Донецька залізниця, які за назначені у перелічених вище накладних є власністю ТОВ «НВО «Укрнадратехнологія».

ТОВ «НВО «Укрнадратехнологія» виписані податкові накладні, а саме №1 від 25.06.2015 року на суму 439120,00 грн., в т.ч. ПДВ 73186,67 грн., №2 від 25.06.2015 року на суму 280060,00 грн., в т.ч. ПДВ 46676,67 грн.

Придбане вугілля використовувалось позивачем для виробництва вапна, яке в подальшому реалізовано ТОІ «Бавт груп», ТОВ «УНІ Трейдінг».

Також на партії товару надані паспорта відповідності.

Оплата здійснена шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок, що підтверджується платіжним дорученням.

Вищенаведені операції відображено в КП «Фірма «Азовбудматеріали» в бухгалтерському обліку.

Позивачем в повному обсязі виконаний обов'язок щодо відображення податкових зобов'язань за зазначеними операціями відповідно до норм чинного законодавства, що підтверджується поданими податковими деклараціями з податку на додану вартість та податковими деклараціями з податку на прибуток за періоди, що перевіряються.

Витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником) (пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України до витрат операційної діяльності, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно із п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п.п. 14.1.178 п. 14.1 ст. 17 Податкового кодексу України, податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Пунктом 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При цьому, відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Положеннями пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу їх покупця, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Із системного аналізу положень цих норм законодавства України вбачається, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наступних умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов'язкові реквізити.

Крім цього, відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Отже, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.

Крім того, засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовані Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV).

Підпунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Господарські операції, як зазначено в пункті 5 статті 9 цього Закону, повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Відповідно до статті 11 Закону, на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність.

Згідно частини 1 статті 3 Закону № 996-ХІV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Визначення терміну "первинний документ" наведено у статті 1 Закону №996-ХІV: первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 2 статті 9 даного Закону встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З положень чинного податкового законодавства випливає, що умовою виникнення у платника права на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених в ціні товару (послуги) та формування витрат, є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою використання їх у господарській діяльності, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

При цьому, нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема, обумовлюватись податковою інформацією Макіївської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області яка свідчить про те, що неможливо провести перевірку ТОВ «НВО «Укрнадратехнологія», оскільки місцезнаходженням платника є територія, яка непідконтрольна Уряду України.

У податковому праві визначається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Разом з цим, суд не приймає посилання відповідача на те, що позивач як вантажоодержувач, його постачальник як власник вантажу не входить до переліку суб'єктів господарювання, яким надано право перевозити визначені товари з неконтрольованої території, який є додатком Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) №415ог від 12.06.2015 року з огляду на те, що наказ прийнятий після виникнення спірних правовідносин.

Зокрема, суд зазначає, що порушення податкового законодавства контрагентом платника податків не може бути підставою для обмеження права покупця на податковий кредит та формування витрат за умови реальності господарської операції.

Відповідно до положень ч.1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо скасування податкових повідомлень-рішень № від 09.08.2016 року та № від 09.08.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно платіжного доручення № 1022 за подання адміністративного позову позивачем сплачено 3933,06 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 19, 20, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167, 186, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ

Позов Колективного підприємства «Фірма «Азовбудматеріали» до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області № від 09.08.2016 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області № від 09.08.2016 року.

Стягнути з Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Колективного підприємства «Фірма «Азовбудматеріали» судові витрати у розмірі 3933 (три тисячі дев'ятсот тридцять три) грн. 06 коп.

У судовому засіданні 12 грудня 2016 року проголошена вступна та резолютивна частина постанови. Повний текст постанови складено 16 грудня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови особами, які беруть участь у справі, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кошкош О.О.