Справа № 163/3088/16-а
Суддя: Павлусь О. С.
Дата ухвалення: 2016-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/3088/16-а
Провадження № 2-а/163/95/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку скороченого провадження)

15 грудня 2016 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Павлусь О.С., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Любомльської районної державної адміністрації Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Любомльської районної державної адміністрації Волинської області про визнання протиправними дій щодо виплати разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році в розмірі, меншому ніж передбачено ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та просив суд зобов'язати Управління соціального захисту населення Любомльської районної державної адміністрації Волинської області нарахувати й виплатити разову грошову допомогу за 2016 рік у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, як учаснику бойових дій, відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням проведених виплат.

Свої вимоги мотивував тим, що він є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту» учасникам бойових дій виплачується щорічна разова допомога до 5 травня в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, яка станом на 05.05.2016 року складала 1130 гривень. Однак, всупереч зазначеним вимогам, йому була виплачена грошова допомога у 2016 році в розмірі 920 гривень на підставі Постанови КМУ від 02.03.2016 року № 141. Тобто недоплата складала 4730 гривень. На його звернення, управління соціального захисту населення Любомльської районної державної адміністрації Волинської області відмовило йому в перерахунку та виплаті недоплаченої суми разової допомоги, посилаючись на те, що допомога, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 виплачена в повному розмірі. Вважає, що дії відповідача щодо непроведення йому перерахунку цієї допомоги, протиправні, тому що рішенням Конституційного суду від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано неконституційними положення ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо викладення в іншій редакції ст. ст. 12,13, 14 та 15 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Оскільки відповідач відмовляється добровільно провести перерахунок, виникла необхідність звернутись в суд з даним адміністративними позовом.

Відповідачем 14.12.2016 року подано заперечення щодо позову, яке обґрунтовано тим, що управлінням соціального захисту населення Любомльської районної державної адміністрації Волинської області у 2016 році ОСОБА_1, як учаснику бойових дій, було виплачено разову грошову допомогу до 5 травня в сумі 920 грн., тобто у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». Пунктом 26 Прикінцевих положень Бюджетного кодексу України установлено, що норми статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Тому відповідач просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Спірні відносини регулюються законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_1 від 20.11.2015 року, тобто має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни.

Судом встановлено, що позивачу до 05 травня 2016 року було проведено виплату щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій у розмірі 920 грн..

18.10.2016 року позивач звернувся до УПСЗН Любомльської районної державної адміністрації Волинської області із заявою про нарахування та виплату йому невиплаченої частини разової грошової допомоги як учаснику бойових дій у розмірі 4730 гривень.

Однак, листом від 24.10.2016 року №3560/2-16 вищезазначеного УПСЗН та листом від 24.10.2016 року №Р-1878 А Департаменту соціального захисту населення волинської обласної державної адміністрації йому було повідомлено, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня у 2016 році, йому, як учаснику бойових дій, була нарахована та виплачена правомірно в розмірі 920 гривень, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 р. «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII (далі - Закон №3551-XII) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно з ч.1 ст.17-1 Закону №3551-XII щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ пунктом 63 якого розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено п.26 згідно з яким норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень (пп.2 п.1 Постанови).

Вказані положення є чинними та не визнані Конституційним судом України не конституційними.

Як встановлено з письмових заперечень відповідача, і це не заперечується самим позивачем, у 2016 році ОСОБА_1 виплачено 920 гривень.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-11/2012 від 25 січня 2012 року у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Закріплений у ст. 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень та обставин справи, суд дійшов висновку, що у 2016 році виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», правомірно здійснена в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На підставі статей 2, 6, 11, 69-71, 86, 158-163,183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Любомльської районної державної адміністрації Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії відмовити в зв'язку з безпідставністю позовних вимог.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду через Любомльський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Любомльського районного суду О.С. Павлусь