Справа № 607/19334/15а
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Львів № 876/1197/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Богдан А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тернопільської міської ради на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.01.2016р. у справі № 607/19334/15а за позовом ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради про визнання бездіяльність протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

18.12.2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Тернопільської міської ради про визнання бездіяльність протиправною та зобов'язання відповідача розглянути заяву від 06.11.2015 р.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.01.2016р. позов задоволено. Суд визнав протиправною бездіяльність Тернопільської міської ради яка полягає в не розгляді по суті заяви ОСОБА_2 від 06.11.2015 року про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Крім того, суд зобов'язав відповідача розглянути заяву ОСОБА_2 від 06.11.2015 року про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, прийнявши за наслідками його розгляду відповідне рішення.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт Тернопільська міська рада подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом при винесенні постанови порушено норми матеріального і процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.01.2016р. скасувати та прийняти нову, якою в позові відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.41 КАС України. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

06.11.2015 р. ОСОБА_2 звернувся до Тернопільської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку орієнтованого розміру - 0.10 га в межах міста Тернопіль в порядку ст. 123 Земельного кодексу України.

Розглянувши вказану заяву відповідач Тернопільська міська рада 11.11.2015 року направила позивачу відповідь у якій вказала, що за умови наявності пільг та подання клопотання із пакетом документів у Центр надання адміністративних послуг питання стосовно виділення земельної ділянки буде розглянуто згідно вимог законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ч.1 ст.3 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Із змісту ч.1 ст.122 Земельного кодексу України видно, що до повноважень сільських селищних, міських ради віднесено передача земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлений ст.123 Земельного кодексу України.

ч.1 ст.123 Земельного кодексу України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст.123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За правилами ч.3 ст.123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно ч.14 ст.123 Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

В п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, питання регулювання земельних відносин відноситься до виключеної компетенції сільських, селищних та міських рад та вирішуються виключно на пленарних засіданнях.

З урахуванням вищевказаних обставин та положень закону колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звернення позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку підлягає розгляду радою із прийняттям відповідного рішення.

Відповідь відповідача оформлена у вигляді листа, не відповідає приписам ст.123 Земельного кодексу України, ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Вказане свідчить про протиправну бездіяльність відповідача у розгляді заяви у зв'язку з чим є обґрунтованими висновки суду першої інстанції про задоволення позову.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ст.200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Тернопільської міської ради залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.01.2016р. у справі за № 607/19334/15а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Н.В. Бруновська

Судді: С.М. Кузьмич

Р.М. Шавель

Ухвала складена в повному обсязі 19.12.2016 року.