Справа № 813/3997/16
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року № 813/3997/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Булавко О.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 26234 грн. 73 коп. з відрахуванням податків, зборів та обовязкових платежів.

У позовній заяві позивач вважає, що в період з 11.05.2016 року по 14.11. 2016 року позивач на посаді поновлена не була, заробітна плата їй не нараховувалась, із займаної посади вона була звільнена незаконно, наказ про звільнення визнано неправомірним та скасовано, а тому остання має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до положень ч.1 ст.41 КАС України.

Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд, розглядаючи спір, виходив з наступного.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.05.2016 року у справі за №813/196/16, ОСОБА_1 поновлено на посаді головного спеціаліста по звязках із громадськістю та засобами масової інформації Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області. Постанова у цій частині звернута до негайного виконання.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2016 року вищенаведену постанову було залишено без змін.

У відповідності до положень ст.236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

При цьому, суд не може залишити поза увагою і ті обставини, що законодавцем передбачено різні порядки захисту зазначеного права позивача (ст.236 КЗпП України, ст.267 КАС України та звернення до суду з позовом), та не встановлено заборони для позивача відносно обрання лише одного порядку.

А відтак, з врахуванням ч.1 ст.19 Конституції України, заявлена позовна вимога розглядається в порядку позовного провадження, яке обрано позивачем.

Як зазначається у рішенні Європейського суду з прав людини від 15.10.2009 року у справі «ОСОБА_2 проти України», відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання.

Слід звернути увагу і на те, що ефективний доступ до суду, в розумінні Європейського суду з прав людини, включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок, і саме на державу покладено обовязок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувались відповідно до вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі «Ромашов проти України» № 67534/01, від 27 липня 2004 року; у справі «Дубенко проти України» № 74221/01, від 11 січня 2005 року; та у справі «Козачек проти України» № 29508/04, від 7 грудня 2006 року).

В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області виправдано затримало виконання рішення суду.

Більше того, постанова Львівського окружного адміністративного суду від 11.05.2016 року у справі за №813/196/16, в частині поновлення позивача на посаді звернута до негайного виконання, при цьому відповідачем не подано жодних доказів в підтвердження обставин обґрунтованого невиконання судового рішення.

Відтак, з врахуванням диспозиції ст.236 КЗпП України, яка не ставить в залежність право позивача на отримання середнього заробітку від обґрунтованості затримки його поновлення, та зазначеної позиції Європейського суду з прав людини, яка вказує на обовязок держави дбати про виконання остаточних судових рішень, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у звязку із затримкою виконання рішення суду є обґрунтовані.

При цьому, у відповідності до ст.236 КЗпП України, підп. «з» п.1, п.5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, основою для визначення середнього заробітку є середньоденна (годинна) заробітна плата.

Середньоденна заробітна плата, з врахуванням положень ч.1 ст.72 КАС України та обставин встановлених постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.05.2016 року, становить 203 грн. 37 коп.

Також, суд, у відповідності до вимог ч.2 ст.162 КАС України, задля гарантування дотримання прав позивача вважає за необхідне стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду по день винесення постанови у даній справі.

Визначаючи кількість днів, за які належить стягнути грошове забезпечення за вимушений прогул, судом враховано період з 11.05.2016 року (час по який було здійснено виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу) по 29.11.2016 року (день прийняття постанови у даній справі) та лист Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015 року за №10846/0/14-15/13. Така кількість днів становить 140.

З врахуванням викладеного, сума, яка підлягає стягненню, становить 28471 грн. 80 коп.

За таких обставин, суд вважає, що позов є обґрунтований, а тому підлягає до задоволення.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі зі сторін спору не належить стягувати.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст. 51, 71, 86, 94, 158, 160, 163, 167, 258 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Руданського, 3, на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), що мешкає за адресою м.Львів, вул.Енергетична, 1/5, 28471 (двадцять вісім тисяч чотириста сімдесят одна) грн. 80 коп. середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, за виключенням податків і зборів.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

4. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 29 листопада 2016 року.

Суддя В.Я.Мартинюк