Справа № 209/280/16-а
Суддя: Лобарчук О. О.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/280/16-а
Провадження № 2-а/209/91/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого: судді Лобарчук О.О.

при секретарі Бойко Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпродзержинського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області «Про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії»; третя особа - Держава Україна в особі Державної казначейської служби України, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить суд зобов'язати Дніпродзержинське об'єднане Управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області призначити пенсію їй, ОСОБА_1 за відповідною заявою, поданою 21.10.2015 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що вона є громадянкою України , в 1996 році виїхала з України на постійне проживання до Ізраїлю, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль.

Перед виїздом за кордон вона мешкала в Україні за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно записів у трудовій книжці, трудовий стаж її складає близька 27 років 4 місяці. На даний час вона не працює.

Отже при віці 69 років і страховому стажі більше 27 років, ОСОБА_1 досягла усіх, встановлених ч.1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" умов призначення пенсії за віком.

Ані до виїзду, ані станом на сьогоднішній день, пенсійних виплат вона не отримує . Для реалізації права на отримання пенсійних виплат, 21.10.2015 року представник позивачки особисто до УПФУ в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська подав заяву позивачки про призначення пенсії разом з усіма необхідними документами.

У своєму листі від 06.11.2015 року № 6416/04-3 відповідач відмовив позивачці у призначенні пенсії , посилаючись на ряд тверджень, які не мають жодного юридичного значення та взагалі прямо суперечать законодавству.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка діє на підставі довіреності від 25 вересня 2016 року , підтримала повністю позовні вимоги та уточнила в частині того, що просить зобов'язати Дніпродзержинське об'єднанне управління ПФУ в Дніпропетровській області призначити пенсію позивачці з 21.04.2015 року . Послалась на обставини, викладені позивачкою в позові.

Представник відповідача - Чимбарь К.Г. , яка діє на підставі довіреності від 04.04.2016 року , позовні вимоги не визнала та пояснила, що дійсно позивачка через свого представника 21.10.2015 року зверталася із заявою про призначення їй пенсії за віком. До заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 були додані документи на ім'я ОСОБА_1 , що унеможливило встановити особу ОСОБА_1. Крім того, документи, які були надані представником позивача - ОСОБА_5 до заяви про призначення пенсії, не підтверджують місце проживання (реєстрації) на території України ОСОБА_1, як це передбачено Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-1У та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії . За даними довіреності, наданої до управління, ОСОБА_1 мешкає за адресою: держава Ізраїль, АДРЕСА_1.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, належним чином про час та місце розгляду справи повідомлені.(а.с.210)

Суд, вислухав представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі доказі, дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, 21.10.2015 року позивачка ОСОБА_1, через свого представника ОСОБА_5, звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.(а.с. 48-50)

Відповідно до Свідоцтва , що засвідчує факт про зміну імені, позивач змінила ім'я з "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1". (а.с.66)

Згідно відповіді, наданої відповідачем позивачу 06.11.2015 року за вих. № 5416/04-23, розглянувши вищевказану заяву позивача, відповідач відмовив позивачці у призначенні пенсії за віком, з посиланням на те, що, позивачка не є громадянином України, у зв'язку з чим не має права на отримання пенсійних виплат.(а. с. 51-52)

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, представник позивача, посилаючись на те, що позивачка є громадянкою України, просить суд зобов'язати відповідача призначити позивачці пенсію за віком на підставі ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вказану відмову суд вважає неправомірною й такою, що порушує конституційні права позивачки ОСОБА_1 , оскільки призначення пенсії не може ставитися в залежність від місця проживання особи.

Так, ст. 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Стаття 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлює, що загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, з огляду на вищезазначені норми, позивачка ОСОБА_1 , проживаючи в Ізраїлі, як громадянка України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Також, як зазначено ч.2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За таких обставин, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.09 р. встановлено, що право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Аналогічна правова позиція визначена Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, яке є джерелом права відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Отже, не проживання позивачки ОСОБА_1 , яка є громадянкою України, на її території, чи-то відсутність механізму врегулювання вказаного питання, не позбавляє останньої конституційного права на пенсію, яке гарантовано державою й відповідно вказане не може слугувати підставою для відмови в призначенні їй пенсії.

Крім того, суд також враховує й те, що фактично у разі повернення ОСОБА_1 на постійне проживання до України, вона може зареєструвати своє місце проживання за останньою адресою мешкання у м. Кам'янське.

Вищенаведеним в повному обсязі спростовуюся доводи представника відповідача щодо правомірності відмови позивачці ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком тільки з підстав відсутності на міжнародному рівні механізму врегулювання питання щодо призначення та отримання пенсії громадянами України, які проживають в Ізраїлі та відсутності документів, які підтверджують її постійне чи тимчасове проживання на території України.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновків, що належним способом захисту порушеного права позивачки буде зобов'язання відповідача призначити та виплачувати позивачці ОСОБА_1 пенсію за віком, але згідно поданої заяви від 25.10.2015 року з 21.10.2015 року , що також узгоджується із приписами ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п.1.7 Порядку, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Повний текс постанови викладено 22 грудня 2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 46 Конституції України, на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», статтями 11, 17, 71, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпродзержинського об'єднанного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, третя особа - Держава Україна в особі Державної казначейської служби України, про зобов'язання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Зобов'язати Дніпродзержинське об'єднане Управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області призначити пенсію за віком , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи виплату пенсії з 21 жовтня 2015 року.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту цієї постанови суду до Апеляційного Адміністративного суду Дніпропетровської області.

Суддя: О.О.Лобарчук