Справа № П/811/362/16
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2016-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П/811/362/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

"15" грудня 2016 р.

справа № П/811/362/16

Суддя Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Шлай А.В., перевіривши відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційної скарги Новоукраїнської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року по справі №П/811/362/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Агротех” до Новоукраїнської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Агротех” задоволено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду, звернувся до суду з апеляційною скаргою у даній справі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року відповідачу відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. Апеляційну скаргу залишено без руху з підстав невідповідності її вимогам, в частині сплати судового збору, а наведені обставини пропуску строку не визнано поважними. Апелянту надано тридцятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали для усунення недоліків, вказаних в ній.

На виконання вимог зазначених в ухвалі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року, 28 листопада 2016 року на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання апелянта, в якому він просить звільнити від сплати судового збору за подання апеляційної скарги із посиланням на відсутність необхідного бюджетного фінансування. Майнове становище не має бути перепоною доступу до суду, у випадку, коли судові витрати становлять перешкоду в доступі до правосуддя. Конституційний Суд України у рішенні «У справі за конституційним зверненням асоціації «Дім авторів музики в Україні» щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону у взаємозв'язку з положеннями пункту "г" частини першої статті 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права» №12-рп/2013 від 28.11.2013 року, зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Тобто, судом зроблено висновок щодо встановлення саме помірного судового збору, у зв'язку з цим, майнове становище не має бути перепоною доступу для суду, у випадках коли судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя. Посилається на Пленум вищих судових інстанціях. Вказує на рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі “Креуз проти Польщі”, відповідно до якого, сплата судового збору не повинна перешкоджати доступу до правосуддя, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету. Апелянт просить врахувати правову позицію Верховного Суду України викладену в ухвалах від 04.12.2015 року у справі 1170/2а-1511/12, від 30.11.2015 року №№ 804/6861/13-а, 1170/2а-578/12 про звільнення контролюючого органу від сплати судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України, яка кореспондується з приписами статті 8 Закону України "Про судовий збір", суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Заявник відповідного клопотання повинен навести доводи і подати докази на підтвердження того, що його майновий стан не дозволяє сплатити судовий збір у встановленому порядку і розмірі.

Розглянувши доводи, наведені заявником апеляційної скарги про звільнення від сплати судового збору, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зазначеного клопотання у зв’язку з тим, що обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для відстрочення або розстрочення оплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від оплати. Аналогічна правова позиція висловлена і у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 р. № 2 "Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI “Про судовий збір” у редакції Закону України від 22 травня 2015 року 484-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору” .

Посилання апелянта на ухвали Верховного Суду України суд вважає безпідставним, оскільки приписи статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України зобов'язують суд враховувати висновок щодо застосування норм права, викладених у постанові (а не ухвалі) Верховного Суду України. Окрім того, звільнення від сплати судового збору є процесуальним правом, а не обов'язком суду (частина 2 статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України).

Доводи апелянта про порушення права доступу до правосуддя гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає неспроможними, оскільки, по-перше, таке право не є абсолютним і може бути піддано обмеженням (див. рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі “Креуз проти Польщі”); по-друге, апелянт є суб'єктом владних повноважень, органом державної влади, проте як завданням адміністративного судочинства є захист фізичних осіб та юридичних осіб від порушень саме з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Також суд залишає поза увагою посилання відповідача на рішення Конституційного суду України №12-рп/2013 від 28.11.2013 року у справі за конституційним зверненням асоціації «Дім авторів музики в Україні» щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у взаємозв'язку з положеннями пункту «г» частини першої статті 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права», оскільки положення пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» стосуються питання звільнення від сплати судового збору громадян, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Щодо посилання апелянта на постанови Пленуму вищих судових інстанцій слід зазначити наступне.

В постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 зі змінами та доповненнями, на який посилається податковий орган, зазначено про те, що «оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати».

А постанови Пленумів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 та Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 №2 приймалися до змін до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (набрали чинності 01.09.2015), відповідно до яких податковий орган був позбавлений пільг зі сплати судового збору, і питання судового збору з урахуванням Закону №3674-VI не було предметом розгляду на зазначених Пленумах, зміни до них не вносилися з урахуванням Закону №3674-VI.

Крім того, апелянт подав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, в якому він посилаючись на Порядок організації роботи органів ДФС під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійно-позовної роботи, який затверджений Наказом ДФС України № 778 від 12.10.2015 року зазначає, що на адресу Головного управління ДФС у Кіровоградській області оскаржена постанова надійшла із запізненням, враховуючи відстань між населеними пунктами.

Кодексом адміністративного судочинства України дотримання апелянтом строку подачі апеляційної скарги визначено обов’язковою умовою при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження. Поновлення судом пропущеного строку можливо лише за наявності обставин, які є об’єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, пов’язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення передбачених Кодексом адміністративного судочинства дій.

Розглянувши заяву апелянта, суд дійшов висновку, що внутрішня організація роботи установи щодо підготовки апеляційної скарги (належна або неналежна) не може вважатись поважною підставою пропущення строків апеляційного оскарження.

Недоліки апеляційної скарги відповідачем не усунуто.

Відповідно до частини 3 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Таким чином, апеляційну скаргу Новоукраїнської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року по справі №П/811/362/16 необхідно повернути заявнику.

Керуючись статтями 88, 108, 187, 189 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання Новоукраїнської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу Новоукраїнської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року по справі №П/811/362/16 - повернути апелянту.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя А.В. Шлай