Справа № 802/1898/16-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 грудня 2016 р. Справа № 802/1898/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

за участю

секретаря судового засідання Макарової К.В.,

представника позивача Загороднього Ю.С.,

представника відповідача Кучерявої І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

до державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод"

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2016 року Гайсинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - Гайсинська ОДПІ) звернулась до суду з адміністративним позовом про стягнення з державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" (далі - ДП "Тростянецький спиртзавод") податкового боргу на загальну суму 8 072 940,41 грн., в тому числі з акцизного податку (код платежу 14020100) в сумі 7 639 035,89 грн., із земельного податку (код платежу 18010500) в сумі 431 584,50 грн. та з надходжень від викидів забруднюючих речовин (екологічного податку) (код платежу 19010101) в сумі 2320,02 грн.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та пояснив, що після проведеної реорганізації територіальних органів Державної фіскальної служби у Вінницькій області Бершадську ОДПІ () було приєднано до Гайсинської ОДПІ (код ЄДРОУ 39469566). З 28.04.2016 року працівники Бершадської ОДПІ були прийняті на роботу до Гайсинської ОДПІ, однак остаточна передача всіх прав та обов'язків від Бершадської ОДПІ до Гайсинської ОДПІ відбулась 15.09.2016 року після підписання відповідного передавального акту. Як було встановлено з отриманих від Бершадської ОДПІ документів, станом на 09.11.2016 року за ДП "Тростянецький спиртзавод" рахується непогашений податковий борг з акцизного податку в сумі 7 639 035,89 грн., з земельного податку в сумі 431 584,50 грн. та з екологічного податку в сумі 2320,02 грн. Так, заборгованість відповідача з акцизного податку виникла внаслідок несплати підприємством сум податкових зобов'язань, нарахованих згідно з розрахунками акцизного збору за листопад-грудень 2010 року, а також у зв'язку з прийняттям податкового повідомлення-рішення № /0 від 26.05.2004 року, правомірність якого підтверджена постановою Вищого адміністративного суду України від 11.10.2010 року у справі № 11/406-04. Відповідно до індивідуальних карток платника акцизного податку загальна сума боргу ДП "Тростянецький спиртзавод" зі сплати акцизного збору становить 10 719 399,60 грн. Разом з тим, сума у 3 080 363,71 грн. була включена до реєстру вимог кредиторів підприємства у справі про банкрутство, а тому стягненню з відповідача підлягає заборгованість в сумі 7 639 035,89 грн. Крім того, в порушення вимог податкового законодавства ДП "Тростянецький спиртзавод" не виконало своїх зобов'язань зі сплати земельного податку до місцевого бюджету с. Летківка Тростянецького району Вінницької області в сумі 717,15 грн., що підтверджується деклараціями з плати за землю за травень-листопад 2015 року, та до місцевого бюджету м. Тростянця Вінницької області в сумі 430 867,35 грн., що підтверджується деклараціями з плати за землю за 2011, 2012, 2013, 2015 роки, податковим повідомленням-рішенням № від 21.05.2014 року та індивідуальними картками платника земельного податку за 2011-2016 рр. При цьому у заявлену до стягнення суму не увійшов податковий борг відповідача в розмірі 27 182,16 грн., який включений до кредиторських вимог у справі про банкрутство. Крім того, заборгованість ДП "Тростянецький спиртзавод" зі сплати екологічного податку становить 2341,81 грн., що підтверджується податковою декларацією № від 03.02.2012 року, згідно з якою відповідач самостійно задекларував зобов'язання з екологічного податку за IV квартал 2011 року в сумі 301,81 грн., та податковими повідомленнями-рішеннями № від 05.12.2013 року та № від 28.02.2014 рок, якими до підприємства застосовані штрафні санкції на загальну суму 2040 грн. Відтак, за вирахуванням суми у 21,79 грн., яка охоплена кредиторськими вимогами у справі про банкрутство, заборгованість відповідача зі сплати екологічного податку становить 2320,02 грн. З огляду на викладене позивач просить суду стягнути з ДП "Тростянецький спиртзавод" кошти на погашення податкового боргу в сумі 8 072 940,41 грн. з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків. Водночас представник позивача зазначає, що передбачений статтею 102 ПК України строк давності (1095 днів) не пропущений, оскільки про наявність у відповідача податкового боргу Гайсинська ОДПІ фактично дізналась тільки у вересні 2016 року після підписання передавального акта з Бершадською ОДПІ. До того ж, на думку представника позивача, до вимог про стягнення податкової заборгованості можуть бути застосовані положення статті 256 ЦК України.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечила та пояснила, що статтею 102 ПК України передбачено право контролюючого органу на стягнення податкового боргу протягом 1095 днів з дня його виникнення. При цьому стягнення з платника податків заборгованості поза межами такого строку неможливе, оскільки податковий борг визнається безнадійним та підлягає списанню. Просить врахувати, що позивач звернувся до суду з позовом у листопаді 2016 року, тоді як більша частина заявлених до стягнення сум стосуєься податкових зобов'язань підприємства, які були узгоджені ще до листопада 2013 року, а отже не можуть бути стягнуті у зв'язку з пропуском строку давності, встановленого статтею 102 ПК України. Зокрема поза межами цього строку Гайсинською ОДПІ заявлені вимоги про стягнення з ДП "Тростянецький спиртзавод" всієї суми акцизного збору, земельного податку в сумі 313 570,80 грн. та екологічного податку в сумі 301,81 грн. Водночас представник відповідача вважає безпідставними посилання позивача на можливість застосування до спірних правовідносин тих норм Цивільного кодексу України, якими регулюються питання строку позовної давності. Крім того, встановлений статтею 102 ПК України строк не підлягає поновленню та не залежить від поважності чи неповажності причин його пропуску. Просить суд врахувати, що на сьогодні в рамках справи про банкрутство ДП "Тростянецький спиртзавод" вирішується питання про укладення мирової угоди з кредиторами та здійснюється пошук інвестора. Однак, за наявності таких значних боргів, які безпідставно не списуються контролюючим органом, позитивного результату від цього очікувати не варто.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши інші докази, які є у справі, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити частково.

Встановлено, що ДП "Тростянецький спиртзавод" як юридична особа зареєстроване 07.02.1992 року та на податковому обліку перебуває з 14.02.1992 року, зокрема, на даний час у Гайсинській ОДПІ, а раніше - у Бершадській та Тростянецькій ОДПІ.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 09.11.2016 року за відповідачем рахується заборгованість зі сплати акцизного податку (код платежу 14020100) в сумі 7 639 035,89 грн., із земельного податку (код платежу 18010500) в сумі 431 584,50 грн. та з екологічного податку (код платежу 19010101) в сумі 2320,02 грн.

Так, податковий борг підприємства з акцизного податку виник внаслідок несплати сум податкових зобов'язань, обчислених згідно з розрахунками акцизного збору за листопад 2010 року на суму 82 464,20 грн. та за грудень 2010 року на суму 374 300 грн. (а.с. 10-13).

Крім того, податковим повідомленням-рішення Тростянецької ОДПІ від 26.05.2004 року № /0 відповідачу донараховані грошові зобов'язання з акцизного збору на загальну суму 7 643 050 грн., в тому числі 3 821 525 грн. за основним платежем та 3 821 525 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. При цьому постановою Вищого адміністративного суду України від 11.10.2010 року у справі № 11/406-04 відмовлено у задоволенні позовних вимог ДП "Тростянецький спиртзавод" про визнання протиправним та скасування такого рішення (а.с. 15-20).

Відповідно до наданих суду індивідуальних карток платника акцизного податку станом на 30.03.2011 року загальна сума недоїмки підприємства зі сплати акцизного податку становила 10 712 351 грн. та пеня в розмірі 7048,60 грн., а всього 10 719 399,60 грн. (а.с. 21-26). Аналогічна сума заборгованості рахується за відповідачем станом на 31.12.2015 року та станом на 09.11.2016 року, а саме дату підписання адміністративного позову (а.с. 3-4, 27).

Водночас предметом спору у цій справі є податковий борг підприємства з акцизного податку на суму 7 639 035,89 грн., як різниця між загальною сумою заборгованості та сумою у 3 080 363,71 грн., включеною господарським судом до реєстру вимог кредиторів ДП "Тростянецький спиртзавод" у справі про банкрутство (а.с. 5-9).

Крім того, за відповідачем обліковується податковий борг зі сплати земельного податку до місцевого бюджету с. Летківка Тростянецького району Вінницької області в розмірі 717,15 грн., який виник внаслідок несплати сум податку, самостійно визначених підприємством у деклараціях з плати за землю за травень-листопад 2015 року (а.с. 28-58).

Також заборгованість відповідача зі сплати земельного податку до місцевого бюджету м. Тростянця Вінницької області складає 458 049,51 грн., що підтверджується деклараціями з плати за землю за 2011, 2012, 2013, 2015 роки, податковим повідомленням-рішенням № від 21.05.2014 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1020 грн. та індивідуальними картками платника земельного податку за 2011-2016 рр. (а.с. 59-133). Водночас заявлена позивачем сума до стягнення складає 430 867,35 грн. з урахуванням того, що сума у 27 182,16 грн. охоплюється кредиторськими вимогами податкового органу в справі про банкрутство ДП "Тростянецький спиртзавод" (а.с. 5-9).

Крім того, за відповідачем рахується непогашена заборгованість з екологічного податку в сумі 2341,81 грн., яка виникла, по-перше, внаслідок несплати самостійно задекларованих сум податку за IV квартал 2011 року згідно з декларацією від 03.02.2012 року № в розмірі 301,81 грн. і, по-друге, на підставі податкових повідомлень-рішень Бершадської ОДПІ від 05.12.2013 року № та від 28.02.2014 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 2040 грн. (а.с. 134-146). Відтак, за мінусом суми у 21,79 грн., включеної до кредиторських вимог позивача у справі про банкрутство, заборгованість підприємства з екологічного податку становить 2320,02 грн.

Надаючи оцінку правомірності звернення Гайсинської ОДПІ до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача спірного податкового боргу в сумі 8 072 940,41 грн., суд насамперед зауважує, що такий податковий борг виник як до, так і після 01.01.2011 року.

Тому для вирішення справи одночасно з нормами Податкового кодексу України необхідно також застосовувати положення Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 року № 2181-III, який діяв до 01.01.20111 року.

Так, відповідно до п. 1.2 ст. 1 цього Закону податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Згідно з пп. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону № 2181-III узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платників податків.

В силу вимог пп. 15.2.1 п. 15.2 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі коли податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 15.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або до визнання боргу безнадійним.

З 01.01.2011 набрав чинності Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання є податковим боргом.

Відповідно до п. 102.4 ст. 102 ПК України у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Отже, приписами Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та Податкового кодексу України визначено імперативний строк для примусового стягнення з платника податків суми податкового боргу, який становить 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

Тобто, за змістом наведених вище норм, у податкового органу суб'єктивне матеріальне право на стягнення податкового боргу існує тільки в межах 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання і після спливу такого строку зазначене право втрачається. Водночас звернення до суду з позовними вимогами про стягнення податкового боргу поза межами строку давності, визначеного податковим законодавством, є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Ідентичної правової позиції дотримується Вищий адміністративний суд України, що підтверджується існуючою судовою практикою (ухвали від 20.03.2013 року по справі № К/800/2640/13, від 05.02.2015 року по справі № К/9991/2422/11, від 07.10.2015 року по справі № К/800/35950/13, від 10.03.2015 року по справі № К/800/36027/14 тощо).

При цьому суд наголошує на тому, що строк давності, встановлений у ст. 15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та ст. 102 ПК України, має імперативний характер, тобто не може бути поновлений та не залежить від причин його пропуску.

Більше того, в силу вимог ст. 101 ПК України податковий борг платника податків (в тому числі пеня та штрафні санкції), стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом, вважається безнадійним боргом, який підлягає списанню, що додатково вказує на відсутність правових підстав для стягнення такого боргу.

При вирішенні справи позивач просить застосувати положення статті 256 ЦК України і врахувати те, що про наявність у відповідача спірного податкового боргу Гайсинській ОДПІ фактично стало відомо тільки у вересні 2016 року після підписання передавального акта з Бершадською ОДПІ у зв'язку з реорганізацією територіальних органів Державної фіскальної служби у Вінницькій області та приєднанням Бершадської ОДПІ до Гайсинської ОДПІ.

Проте суд зауважує, що строк давності у 1095 днів, передбачений ст. 102 ПК України, не може ототожнюватись зі строком позовної давності, визначеним у ст. 256 ЦК України, оскільки цими правовими нормами регулюються різні за своїм змістом та характером правовідносини (правовідносини у сфері оподаткування та правовідносини, що виникають з цивільних прав та обов'язків).

Водночас та обставина, що позивач дізнався про наявність спірної податкової заборгованості вже після закінчення строку у 1095 днів правового значення немає та ніяк не впливає на перебіг цього строку, який, як вже зазначалось, поновленню не підлягає. Крім того, суд враховує, що до Гайсинської ОДПІ, як правонаступника, перейшли усі права та обов'язки ліквідованої Бершадської ОДПІ.

Згідно з п. 102.3 ст. 102 ПК України відлік строку давності зупиняється на будь-який період, протягом якого контролюючому органу згідно з рішенням суду заборонено проводити перевірку платника податків або платник податків перебуває поза межами України, якщо таке перебування є безперервним та дорівнює чи є більшим за 183 дні.

Проте зазначених обставин податковим органом не наведено, а з матеріалів справи їх наявність не прослідковується. Також не встановлено судом тих випадків, про які йдеться у пункті 102.2 статті 102 ПК України.

Відтак, беручи до уваги те, що позивачем порушено визначений ст. 102 ПК України строк давності для стягнення податкового боргу ДП "Тростянецький спиртзавод" з акцизного податку в сумі 7 639 035,89 грн., остаточне узгодження якого відбулося ще у I кварталі 2011 року, підстав для задоволення адміністративного позову в цій частині позовних вимог немає.

З аналогічних мотивів суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача податкового боргу із земельного податку в сумі 313 570,80 грн., оскільки згідно з індивідуальними картками платника земельного податку заборгованість на цю суму вважалась узгодженою станом на 30.10.2013 року, а отже позовні вимоги про її стягнення заявлені після закінчення строку давності у 1095 календарних днів.

Щодо екологічного податку, то, як вбачається з матеріалів вбачається, поза межами вказаного строку позивачем заявлено до стягнення 301,81 грн., право на стягнення якої виникло у контролюючого органу ще в березні 2012 року, враховуючи подану підприємством декларацію № від 03.02.2012 року, згідно з якою відповідач самостійно задекларував грошові зобов'язання з екологічного податку за IV квартал 2011 року на вищезазначену суму.

В решті позовні вимоги Гайсинської ОДПІ є обґрунтованими, підтверджуються документально та не заперечуються відповідачем.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 11, 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши зібрані та досліджені у справі докази, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити частково, а саме в частині стягнення з ДП "Тростянецький спиртовий завод" податкового боргу зі сплати земельного податку в сумі 118 013,70 грн. та з екологічного податку в сумі 2018,39 грн., а всього в сумі 120 032,09 грн. - за рахунок коштів у банках, обслуговуючих цього платника податків.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 94 КАС України сплачений позивачем при зверненні до адміністративного суду судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163, 167, 254, КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства "Тростянецький спиртовий завод" (ідентифікаційний код 05459157) податковий борг зі сплати земельного податку (код платежу 18010500) в сумі 118 013,70 грн. та з екологічного податку (код платежу 19010101) в сумі 2018,39 грн., а всього кошти в сумі 120 032,09 грн. (сто двадцять тисяч тридцять дві гривні дев'ять копійок) з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сало Павло Ігорович