Справа № 392/604/15-а
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року м. Київ К/800/47121/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Горбатюка С.А., Мороз Л.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25 червня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області, третя особа - ОСОБА_5, про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до Маловисківського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом до Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області (далі - відповідач), третя особа - ОСОБА_5 (далі - третя особа), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив скасувати рішення сесії Смолінської селищної ради: від 05 грудня 2014 року № 666 в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,22 га громадянину ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства та відмови позивачеві у наданні цієї земельної ділянки; від 27 березня 2015 року № 723 в частині внесення змін в попереднє рішення № 666 від 05 грудня 2014 року; від 08 червня 2015 року № 746 Про затвердження проекту землеустрою; та зобов'язати відповідача надати позивачеві дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у користування спірною земельною ділянкою.

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25 червня 2015 року скасовано та закрито провадження у справі.

В касаційній скарзі позивач посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_5 зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними, прийнятими з дотриманням норм матеріального та процесуального права, вважає касаційну скаргу позивача необґрунтованою, а тому просить залишити її без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши оскаржувані рішення судів та матеріали справи в межах доводів касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у серпні 2014 року до Смолінської селищної ради звернулись позивач та третя особи із заявами про надання земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,22 га для ведення особистого підсобного господарства.

Рішенням сесії Смолінської селищної ради від 05 грудня 2014 року № 666 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки гр. ОСОБА_5 та відмовлено гр. ОСОБА_4 у відведенні у власність зазначеної земельної ділянки.

Рішенням сесії Смолінської селищної ради від 27 березня 2015 року № 723 внесено зміни до рішень від 26 жовтня 2009 року №581 та рішення від 05 грудня 2014 року №666 в частині площ щодо земельних ділянок на які надано дозвіл для виготовлення проектно-технічної документації.

08 червня 2015 року Смолінською селищною радою прийнято рішення № 746, яким затверджено ОСОБА_5 проект землеустрою та передано у власність земельну ділянку.

Проте, як встановлено судами між позивачем та третьою особою наявний спір щодо користування спірною земельною ділянкою.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За приписами частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких встановлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

При цьому у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у користування чи власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Така правова позиція відповідає висновку, висловленому Верховним Судом України у постановах від 11 листопада 2014 року № 21-493а14, від 09 грудня 2014 року №21-308а14, від 17 лютого 2015 року № 21-551а14 який згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що 23 червня 2015 року третя особа оформила право власності на земельну ділянку, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно.

Враховуючи, що спір стосується права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку, розгляд даної справи підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції, що спірні правовідносини не є публічно-правовими, заявлений спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а відтак провадження у справі підлягає закриттю.

Згідно частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для його скасування з мотивів, викладених у касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: