Справа № 826/25671/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року м. Київ справа № 826/25671/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до 1. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича

2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватне підприємство «Полтавський Ливарно-Механічний завод», ОСОБА_3

про визнання протиправними дій, рішення в частині та зобов'язання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі - Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадиров В.В., Уповноважена особа, відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО, Фонд, відповідач 2) про:

- визнання протиправними дій та рішення Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. щодо визнання нікчемними транзакцій (операцій) по рахунку ОСОБА_1 (НОМЕР_1, виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві, 08.01.1998, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), відкритого на підставі Договору № 001-29002-160115 «на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів» та щодо перерахування коштів, які обліковувалися на поточному рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_3, відкритого в ПАТ «Дельта Банк» у сумі 76 459,00 (сімдесят шість тисяч чотириста п'ятдесят дев'ять гривень 00 коп.);

- зобов'язання Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. включити ОСОБА_1 (НОМЕР_1, виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві, 08.01.1998, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в розмірі 76 459,00 (сімдесят шість тисяч чотириста п'ятдесят дев'ять гривень 00 коп.) на підставі Договору № 001-29002-160115 «на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів», укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 16.01.2015;

- зобов'язання Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 (НОМЕР_1, виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві, 08.01.1998, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), як вкладника, який має право на відшкодування коштів в розмірі 76 459,00 (сімдесят шість тисяч чотириста п'ятдесят дев'ять гривень 00 коп.) на підставі Договору № 001-29002-160115 «на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів», укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 16.01.2015, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити інформацію про ОСОБА_1 (НОМЕР_1, виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві, 08.01.1998, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), як вкладника, який має право на відшкодування коштів в розмірі 76 459,00 (сімдесят шість тисяч чотириста п'ятдесят дев'ять гривень 00 коп.) на підставі Договору № 001-29002-160115 «на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів», укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 16.01.2015, до Загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 76 459,00 (сімдесят шість тисяч чотириста п'ятдесят дев'ять гривень 00 коп.);

- зобов'язання Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. в порядку ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України подати звіт про виконання судового рішення по даній справі впродовж п'яти робочих днів з дня набрання ним законної сили.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва про відкриття провадження в адміністративній справі від 24.11.2015 в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, залучено: Приватне підприємство «Полтавський Ливарно-Механічний завод» (далі - ПП «Полтавський Ливарно-Механічний завод», третя особа 1), ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, третя особа 2).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.01.2015 між нею та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів № 001-29002-160115. Банк відкрив Клієнту (позивачу) поточний рахунок № НОМЕР_3 у гривнях.

17 січня 2015 року на поточний рахунок позивача № НОМЕР_3 з поточного рахунку юридичної особи № НОМЕР_4, який належить Приватному підприємству «Полтавський Ливарно-Механічний завод», було перераховано суму 89 000,00 грн., з призначенням платежу «Перерахування згідно вимоги від 17.01.2014 щодо договору про відступлення права вимоги № 2 від 17.01.2015, без ПДВ», що підтверджується платіжним дорученням № 1986 від 17.01.2015.

29 січня 2015 року на поточний рахунок позивача № НОМЕР_3 з поточного рахунку юридичної особи № НОМЕР_4, який належить Приватному підприємству «Полтавський Ливарно-Механічний завод», було перераховано суму 59 459,00 грн., з призначенням платежу «Перерахування згідно вимоги від 29.01.2014 щодо договору про відступлення права вимоги № 7 від 29.01.2015, без ПДВ», що підтверджується платіжним дорученням № 6 від 29.01.2015.

В подальшому, позивачу стало відомо про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» та те, що він (позивач) відсутній в реєстрах вкладників для виплати відшкодувань банком-партнером та йому невиплачено відшкодування грошових коштів згідно договору на відкриття та обслуговування поточного рахунку.

Позивач, звернувшись до Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. з заявою від 15.06.2015 про надання інформації щодо невиплати йому відшкодування грошових коштів за вказаним вище Договором, отримав відповідь (лист від 17.06.2015 вих. № 05-3009188), в якій повідомлялось про запровадження в Банку тимчасової адміністрації з 03.03.2015 та про тимчасове обмеження операцій щодо виплат по рахунку ОСОБА_1 на час тимчасової адміністрації.

В подальшому, 29.09.2015 на адресу позивача від Тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» було отримано «Повідомлення про нікчемність правочину» вих. № 9294/181, яким ОСОБА_1 було повідомлено про те, що згідно з п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» прийнято рішення про визнання нікчемними транзакцій (операцій) по перерахуванню коштів: від 17.01.2015 в сумі 89 000,00 грн. на поточний (картковий) рахунок № НОМЕР_3 від юридичної особи - клієнта банку ПП «Полтавський Ливарно-Механічний завод», що була здійснена з призначенням платежу «Перерахування згідно вимоги від 17.01.2015 щодо договору про відступлення права вимоги № 2 від 17.01.2015, без ПДВ»; від 29.01.2015 в сумі 59 459,00 грн. на поточний (картковий) рахунок № НОМЕР_3 від юридичної особи - клієнта банку ПП «Полтавський Ливарно-Механічний завод», що була здійснена з призначенням платежу «Перерахування згідно вимоги від 29.01.2015 щодо договору про відступлення права вимоги № 7 від 29.01.2015, без ПДВ».

Також, позивачу з його виписки по особовому рахунку від 01.10.2015 (за період з 09.05.2015 по 01.10.2015) стало відомо, що 23.09.2015 Банком самостійно (без наявності розпорядження ОСОБА_1 як власника рахунку), було неправомірно списано кошти з рахунку позивача та перераховано їх на поточний рахунок ПП «Полтавський Ливарно-Механічний завод» № НОМЕР_4, а саме: суму в розмірі 17 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів внаслідок застосування наслідків нікчемності Договору банківського вкладу згідно наказу № 822 від 18.09.2015 за операцією від 17.01.2015» та суму в розмірі 59 459,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів внаслідок застосування наслідків нікчемності Договору банківського вкладу згідно наказу № 822 від 18.09.2015 за операцією від 29.01.2015». Загальний розмір коштів списаних з рахунку позивача склав 76 459,00 грн., залишок на рахунку позивача - 442,70 грн.

Позивач зазначає, що окрім Договору № 001-29002-160115 «на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів» від 16.01.2015, жодних договорів на відкриття рахунків банківського вкладу, а також зміни поточного рахунку (№ НОМЕР_3) на рахунок банківського вкладу не укладалося. Жодних розпоряджень щодо перерахування коштів з рахунку позивача на рахунок ПП «Полтавський Ливарно-Механічний завод» № НОМЕР_4, позивачем обслуговуючому банку не надавалося.

З підстав викладеного, на переконання позивача, безпідставними є дії Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. щодо надання розпорядження на перерахування коштів з поточного рахунку ОСОБА_1, який не є вкладним (депозитним) рахунком.

З метою відновлення порушених, на думку позивача, прав, свобод та інтересів необхідно визнати протиправними рішення та дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. щодо визнання нікчемними транзакцій (операцій) по рахунку ОСОБА_1 та зобов'язати відповідачів 1, 2, відповідно, включити її до переліку вкладників та подати до Фонду додаткову інформацію про неї за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та включити інформацію про ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги повністю підтримали та просили їх задовольнити.

Представник Уповноваженої особи подав письмові заперечення на позовну заяву, в яких відповідач 1 просив в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача 1 проти задоволення адміністративного позову заперечував.

Представник відповідача 2 подав письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача 2 не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Треті особи 1, 2, правами, передбаченими ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористалися, письмових пояснень та/або заперечень не надали.

Представники третіх осіб 1, 2 в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з неявкою в судове засідання 10.03.2016 представників відповідача 2 та третіх осіб 1, 2, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - Кредитор) та Приватним підприємством «Полтавський Ливарно-Механічний завод» (Позичальник) був укладений договір кредитної лінії № НКЛ-2004202 (далі - Кредитний договір 1), відповідно до умов якого Позичальнику було відкрито кредитну лінію з лімітом 14 220 117,00 грн.

Кредит надавався строком до 24.02.2017 включно, з платою за користування кредитом із розрахунку 17% річних.

Заборгованість Позичальника за Кредитним договором 1 забезпечувалась, зокрема:

- Договором поруки № П-2004202 від 19.05.2011, укладеним з ОСОБА_5;

- Договором поруки № П-2004202-1 від 29.02.2012, укладеним з ОСОБА_3

В подальшому, 20.06.2014 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - Кредитор) та Приватним підприємством «Полтавський Ливарно-Механічний завод» (Позичальник) був укладений договір кредитної лінії № НКЛ-2004202/1 (далі - Кредитний договір 2), по умовам якого, Кредитор зобов'язується надавати Позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання; надання Кредиту буде здійснюватися окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - «Транш», а у сукупності - «Транші», на умовах визначених цим Договором, в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 11 283 063,22 грн. зі сплатою плати за користування Кредитом у розмірі 18,5% річних, в порядку визначеному цим Договором та кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом не пізніше « 20» вересня 2014 року (пп. 1.1.1. п. 1.1. Кредитного договору 2).

Згідно п. 1.2. Кредитного договору 2, Кредит надається Позичальнику для рефінансування кредитної заборгованості Позичальника за Договором кредитної лінії № НКЛ-2004202 від 04.11.2010, укладеного між Сторонами.

В забезпечення виконання зобов'язань ПП «Полтавський Ливарно-Механічний завод» за Кредитним договором 2, 20.06.2014 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (Заставодержатель) та гр. України ОСОБА_3 (Заставодавець) був кладений Договір застави майнових прав № НКЛ-2004202/1/S1, по умовам якого, предметом застави є майнові права (Предмет застави) на отримання грошових сум у повному обсязі, включаючи право на отримання суми депозитного вкладу в розмірі 4 700 000,00 грн., пені та штрафів тощо, які існують на дату укладання цього Договору або виникнуть у майбутньому у Заставодавця з Договору № 002-20571-130614 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий у гривнях», який укладений між Заставодавцем та Заставодержателем « 13» червня 2014 року та додаткових договорів до нього (Депозитний договір).

Заставою за цим Договором забезпечується виконання зобов'язань Приватного підприємства «Полтавський Ливарно-Механічний завод» (Позичальник) за Договором кредитної лінії № НКЛ-2004202/1 від « 20» червня 2014 року із всіма змінами і доповненнями до нього (Кредитний договір, який укладений між Позичальником та Заставодавцем, а саме: повернення суми кредиту в розмірі 11 283 063,22 грн., в строк до « 20» вересня 2014 року, сплата процентів за користування кредитними коштами, комісій та можливих штрафних санкцій в розмірі, в порядку та в строки, передбачені Кредитним договором, відшкодувати витрати Заставодержателя, понесені у зв'язку із невиконанням Позичальником умов Кредитного договору, Заставодавцем умов цього Договору та зверненням стягнення на Предмет застави, а також відшкодувати інші витрати, передбачені умовами Кредитного договору та цього Договору (пп. 1.1.1. п. 1.1. Договору застави майнових прав № НКЛ-2004202/1/S1).

20 червня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (Сторона 1) та гр. України ОСОБА_3 (Сторона 2) був кладений Договір про відступлення права вимоги, по умовам якого, Сторона 2 передає у повному обсязі, а Сторона 1 приймає всі права Сторони 2, як кредитора за зобов'язаннями, що виникли на підставі Договору № 002-20571-130614 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий у гривнях», який був укладений « 13» червня 2014 року між Сторонами (Депозитний договір), а саме: право вимоги, щодо отримання грошових коштів в повному обсязі відповідно до умов Депозитного договору (в тому числі, суми депозиту, пені та штрафів, якщо такі будуть, тощо).

Відступлення прав вимоги згідно умов цього Договору здійснюється з метою реалізації майнових прав, що є предметом застави згідно Договору застави майнових прав № НКЛ-2004202/1/S1 від « 20» червня 2014 року, який був укладений між Сторонами (Договір застави) в порядку звернення стягнення на предмет застави, що передбачений зазначеним Договором застави (п. п. 1, 2 Договору про відступлення права вимоги).

В день укладення Кредитного договору 2, 20.06.2014, за рахунок виданих Банком Позичальнику кредитних коштів, з поточного рахунку Позичальника № НОМЕР_4 в ПАТ «Дельта Банк», була повністю погашена заборгованість Позичальника за Кредитним договором 1 в сумі 11 283 063,22 грн., що підтверджується виписками з особових рахунків Позичальника. Внаслідок вказаного погашення, правовідносини сторін за Кредитним договором 1 та Договорами забезпечення припинились.

02 жовтня 2014 року із рахунку Заставодавця - ОСОБА_3 в АТ «Дельта Банк» № НОМЕР_5 була погашена заборгованість Позичальника (ПП «Полтавський Ливарно-Механічний завод») за Кредитним договором 2 в розмірі 4 705 910,40 грн.

16 січня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (Банк) та ОСОБА_1 (Клієнт) був укладений Договір № 001-29002-160115 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів (далі - Договір № 001-29002-160115), відповідно до умов якого, Банк відповідно до наданого Клієнтом пакету документів, а також згідно з вимогами Банку та чинного законодавства України, відкриває Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_3 у гривнях (Рахунок), оформлює за ініціативою Клієнта та надає в його користування електронний платіжний засіб платіжної системи Visa International та/або MasterCard (Картка), а також ПІН-код до Картки (п. 1.2. Договору № 001-29002-160115).

17 січня 2015 року між гр. України ОСОБА_3 (Первісний кредитор) та гр. України ОСОБА_1 (Новий кредитор) був укладений Договір № 2 про відступлення права вимоги (далі - Договір № 2), по умовам якого, Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе частково право вимоги належного виконання зобов'язань Приватного підприємства «Полтавський Ливарно-Механічний завод» (Боржник) за договором поруки № НКЛ-2004202/1 від 20.06.2014, укладеним між Первісним кредитором (ОСОБА_3.) та Приватним підприємством «Полтавський Ливарно-Механічний завод» (Основний договір). Предметом Основного договору є надане забезпечення (застави - депозитного вкладу) Первісного кредитора щодо виконання зобов'язань Боржника перед ПАТ «Дельта Банк» по договору кредитної лінії № НКЛ-2004202/1 від « 20» червня 2014 року в сумі 4 700 000,00 грн. (п. 1 Договору № 2).

Право вимоги за Основним договором відступається частково, а саме в частині регресної вимоги Первісного кредитора до Боржника щодо обов'язку останнього повернути Первісному кредитору кошти в розмірі 89 000,00 грн., що були списані з депозитного рахунку Первісного кредитора в рахунок виконання зобов'язань перед ПАТ «Дельта Банк» за Основним договором (п. 2 Договору № 2).

Таким чином, право вимоги погашення боргу Приватним підприємством «Полтавський Ливарно-Механічний завод» перед поручителем ОСОБА_3, відступається ОСОБА_1 в розмірі 89 000,00 грн.

В зв'язку з цим, 17.01.2015 ОСОБА_1 звернулась до боржника - ПП «Полтавський Ливарно-Механічний завод» з вимогою про виплату боргу в сумі 89 000,00 грн.

17 січня 2015 року на поточний рахунок позивача № НОМЕР_3 з поточного рахунку юридичної особи № НОМЕР_4, який належить ПП «Полтавський Ливарно-Механічний завод», було перераховано суму 89 000,00 грн., з призначенням платежу «Перерахування згідно вимоги від 17.01.2015 щодо договору про відступлення права вимоги № 2 від 17.01.2015, без ПДВ», що підтверджується платіжним дорученням № 1986 від 17.01.2015.

29 січня 2015 року між гр. України ОСОБА_3 (Первісний кредитор) та гр. України ОСОБА_1 (Новий кредитор) був укладений Договір № 7 про відступлення права вимоги (далі - Договір № 7), по умовам якого, Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе частково право вимоги належного виконання зобов'язань Приватного підприємства «Полтавський Ливарно-Механічний завод» (Боржник) за договором поруки № НКЛ-2004202/1 від 20.06.2014, укладеним між Первісним кредитором (ОСОБА_3.) та Приватним підприємством «Полтавський Ливарно-Механічний завод» (Основний договір). Предметом Основного договору є надане забезпечення (застави - депозитного вкладу) Первісного кредитора щодо виконання зобов'язань Боржника перед ПАТ «Дельта Банк» по договору кредитної лінії № НКЛ-2004202/1 від « 20» червня 2014 року в сумі 4 700 000,00 грн. (п. 1 Договору № 7).

Право вимоги за Основним договором відступається частково, а саме в частині регресної вимоги Первісного кредитора до Боржника щодо обов'язку останнього повернути Первісному кредитору кошти в розмірі 59 459,00 грн., що були списані з депозитного рахунку Первісного кредитора в рахунок виконання зобов'язань перед ПАТ «Дельта Банк» за Основним договором (п. 2 Договору № 7).

Таким чином, право вимоги погашення боргу Приватним підприємством «Полтавський Ливарно-Механічний завод» перед поручителем ОСОБА_3, відступається ОСОБА_1 в розмірі 59 459,00 грн.

На виконання умов Договорів № № 2 та 7, 29.01.2015 між Первісним кредитором (ОСОБА_3.) та Новим кредитором (ОСОБА_1.) були укладені акти прийому-передачу, згідно яких Первісний кредитор передав Новому кредитору наступні документи: договір кредитної лінії № НКЛ-2004202/1 від « 20» червня 2014 року; договір поруки № НКЛ-2004202/1 від « 20» червня 2014 року; договір застави майнових прав № НКЛ-2004202/1/S1 від « 20» червня 2014 року.

29 січня 2015 року ОСОБА_3 (засновник Приватного підприємства «Полтавський Ливарно-Механічний завод») звернувся до Приватного підприємства «Полтавський Ливарно-Механічний завод» з повідомленням про те, що ним частково, в розмірі 59 459,00 грн., передано право вимоги належного виконання зобов'язань Приватного підприємства «Полтавський Ливарно-Механічний завод» за договором поруки № НКЛ-2004202/1 від 20.06.2014, укладеним між ОСОБА_3 та ПП «Полтавський Ливарно-Механічний завод», новому кредитору - ОСОБА_1.

В зв'язку з цим, 29.01.2015 ОСОБА_1 звернулась до боржника - ПП «Полтавський Ливарно-Механічний завод» з вимогою про виплату боргу в сумі 59 459,00 грн.

29 січня 2015 року на поточний рахунок позивача № НОМЕР_3 з поточного рахунку юридичної особи № НОМЕР_4, який належить Приватному підприємству «Полтавський Ливарно-Механічний завод», було перераховано суму 59 459,00 грн., з призначенням платежу «Перерахування згідно вимоги від 29.01.2015 щодо договору про відступлення права вимоги № 7 від 29.01.2015, без ПДВ», що підтверджується платіжним дорученням № 6 від 29.01.2015.

Таким чином, загальний розмір коштів, що були перераховані на поточний рахунок позивача від юридичної особи - Приватного підприємства «Полтавський Ливарно-Механічний завод», відкритий в Банку, склав 148 459,00 грн.

В подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» від 02 березня 2015 року № 150, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 березня 2015 року прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» № 51, згідно з яким з 03 березня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича. Тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015 включно.

В подальшому, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» від 08.04.2015 № 71 в ПАТ «Дельта Банк» тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 по 02.09.2015 включно.

15 червня 2015 року позивач звернувся до Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. з заявою стосовно надання інформації щодо невиплати ОСОБА_1 відшкодування грошових коштів за Договором № 001-29002-160115 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 16.01.2015.

У відповідь на вказану заяву позивача, Тимчасовою адміністрацією Банку було підготовлено відповідь (лист від 17.06.2015 вих. № 05-3009188), в якій повідомлялось, що з 03.03.2015 в Банку запроваджено тимчасову адміністрацію та на час дії тимчасової адміністрації операції щодо виплат за рахунками, відкритими на ім'я ОСОБА_1 в Банку, тимчасово обмежені.

В подальшому, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» від 03.08.2015 № 147 строки здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02.10.2015 включно.

У той же час, як встановлено судом, згідно витягу з Протоколу засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк», призначеної наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» № 408 від 29.05.2015 від « 17» вересня 2015 року, комісія дійшла до висновку, що операції по перерахуванню юридичними особами та ФОП, що є одночасно кредиторами Банку, коштів на поточні (карткові) рахунки фізичних осіб, а також операції по подальшому перерахуванню коштів з рахунків отримувачів на власні депозитні рахунки, або на рахунки третіх осіб, надають кредиторам - юридичним особам та ФОП переваги перед іншими кредиторами, а отже - такі операції (транзакції) по перерахуванню коштів є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, Комісія дійшла до висновку, що договори банківського вкладу, укладені між Банком та фізичними особами за рахунок коштів, отриманих від юридичних осіб та ФОП, або від проміжних отримувачів, надають кредиторам - юридичним особам та ФОП переваги перед іншими кредиторами, а отже - такі договори банківського вкладу (депозиту) є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Також, Комісія вирішила затвердити результати перевірки, якою виявлено правочини (договори, операції) за вкладними операціями, що є нікчемними згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в тому числі за результатами звірки даних Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб з даними зовнішнього аудиту); запропонувати Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» видати відповідний наказ щодо виявлення операцій (транзакцій) по перерахуванню коштів юридичними особами та ФОП на рахунки фізичних осіб - клієнтів банку, що є нікчемними згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та щодо застосування наслідків такої нікчемності.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями» № 822 від 18.09.2015 вирішено застосувати наслідки нікчемності операцій (транзакцій) по перерахуванню коштів на рахунки фізичних осіб з рахунків юридичних осіб та ФОП на рахунки фізичних осіб - клієнтів Банку, що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» згідно переліку, наведеного в Додатку № 1 до цього Наказу, в якому міститься інформація про операції стосовно перерахування згідно вимоги від 17.01.2015 щодо договору про відступлення права вимоги № 2 від 17.01.2015, без ПДВ на суму 89 000,00 грн. та стосовно перерахування згідно вимоги від 29.01.2015 щодо договору про відступлення права вимоги № 7 від 29.01.2015, без ПДВ на суму 59 459,00 грн.

29 вересня 2015 року на адресу позивача від Тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» надійшло «Повідомлення про нікчемність правочину» вих. № 9294/181, яким ОСОБА_1 було повідомлено про те, що згідно з п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» прийнято рішення про визнання нікчемними транзакцій (операцій) по перерахуванню коштів: від 17.01.2015 в сумі 89 000,00 грн. на поточний (картковий) рахунок № НОМЕР_3 від юридичної особи - клієнта банку ПП «Полтавський Ливарно-Механічний завод», що була здійснена з призначенням платежу «Перерахування згідно вимоги від 17.01.2015 щодо договору про відступлення права вимоги № 2 від 17.01.2015, без ПДВ»; від 29.01.2015 в сумі 59 459,00 грн. на поточний (картковий) рахунок № НОМЕР_3 від юридичної особи - клієнта банку ПП «Полтавський Ливарно-Механічний завод», що була здійснена з призначенням платежу «Перерахування згідно вимоги від 29.01.2015 щодо договору про відступлення права вимоги № 7 від 29.01.2015, без ПДВ».

Також судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» від 02 жовтня 2015 року № 664, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 жовтня 2015 року прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» № 181, згідно з яким з 05 жовтня 2015 року розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»; уповноваженою особою Фонду на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича та останньому делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк».

Незгода з діями та рішенням Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. щодо визнання нікчемними транзакцій (операцій) по рахунку ОСОБА_1, відкритого на підставі Договору № 001-29002-160115 «на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів» та щодо перерахування коштів, які обліковувалися на поточному рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_3, відкритого в ПАТ «Дельта Банк» у сумі 76 459,00 грн., а також необхідність в зобов'язанні відповідачів 1, 2 вчинити певні дії, обумовили ОСОБА_1 на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення їх представників, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд частково погоджується з доводами ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 23.02.2012 № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI), Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860 (далі - Положення № 14) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються, регулюються та визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI (в редакції, чинній в момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону № 4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції, зокрема, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

У відповідності до ч. 3 ст. 34 Закону № 4452-VI виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Частиною першою ст. 35 вказаного Закону передбачено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня «спеціаліст») та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

До повноважень уповноваженої особи Фонду належить, зокрема, повідомлення сторін за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчинення дій щодо застосування наслідків нікчемності договорів (п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону № 4452-VI).

За приписами ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За змістом ч. 3 ст. 38 зазначеного Закону, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Зі змісту наведених норм вбачається, що уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

У той же час, як це випливає зі змісту вказаного, таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про його дійсність.

Судом досліджені укладені між позивачем (ОСОБА_1.) та третьою особою 2 (ОСОБА_3.) договори про відступлення прав вимог № 2 від 17.01.2015 та № 7 від 29.01.2015 та встановлено, що вони укладені у відповідності до вимог норм ст. ст. 512-519 ЦК України.

Так, у відповідності до вказаних вище норм ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

З аналізу договорів про відступлення прав вимог № 2 від 17.01.2015 та № 7 від 29.01.2015, на підставі яких було проведено зарахування коштів на рахунок позивача, вбачається, що Банк (ПАТ «Дельта Банк») не є стороною вказаних договорів, останній виконав функцію обслуговування розрахунків між Сторонами зазначених правочинів.

Так, Банком було виконано лише розпорядження Клієнта банку - ПП «Полтавський Ливарно-Механічний завод» про перерахування коштів з власного поточного рахунку № НОМЕР_4 на поточний рахунок позивача, що також відкритий в цьому ж Банку.

За приписами ст. 51 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 № 2121-III при виконанні розрахункової операції банк зобов'язаний перевірити достовірність та формальну відповідність документа, що надається для проведення банківської операції.

Банки зобов'язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених п. 22.6 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-III.

Згідно з ч. 3 ст. 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

За приписами ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Як вбачається з витягу з наказу Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями» від 18.09.2015 № 822, підставою визнання операцій (транзакцій) по перерахуванню коштів на рахунки фізичних осіб з рахунків юридичних осіб та ФОП на рахунки фізичних осіб - клієнтів Банку нікчемними слугувало те, що банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Дана підстава визначена в п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Обов'язковими умовами застосування п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI як підстави для визнання договору нікчемним є: наявність відповідного суб'єктного складу такого договору - банк повинен набути прав та/або обов'язків за таким правочином (бути його стороною); умови правочину, що визнається нікчемним, мають передбачати платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Втім, суд вважає, що застосований суб'єктом владних повноважень до вказаних вище операцій (транзакцій) пункт 7 частини 3 ст. 38 Закону № 4452-VI не може розповсюджуватися на договори про відступлення прав вимог № 2 від 17.01.2015 та № 7 від 29.01.2015, на підставі яких було проведено зарахування коштів на рахунок позивача, оскільки банк (ПАТ «Дельта Банк») не є їх стороною, як це визначено в цій статті.

Таким чином, посилання відповідача 1 на п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, який визначає ознаку нікчемності операцій (транзакцій) у вигляді надання окремому кредитору переваг (пільг), є необґрунтованим.

Враховуючи що доводи Уповноваженої особи про нікчемність операцій (транзакцій) не знайшли свого підтвердження під час вирішення справи, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями» від 18.09.2015 № 822 в частині визнання нікчемними операцій (транзакцій) по рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_3, відкритого на підставі Договору № 001-29002-160115 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 16.01.2015, на який Приватним підприємством «Полтавський Ливарно-Механічний завод» були перераховані кошти в сумі 89 000,00 грн. згідно вимоги від 17.01.2015 щодо договору про відступлення права вимоги № 2 від 17.01.2015, без ПДВ та в сумі 59 459,00 грн. згідно вимоги від 29.01.2015 щодо договору про відступлення права вимоги № 7 від 29.01.2015.

У той же час, вимога позивача про визнання протиправними дій Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. щодо визнання нікчемними транзакцій (операцій) по рахунку ОСОБА_1, відкритого на підставі Договору № 001-29002-160115 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 16.01.2015, задоволеною бути не може, оскільки на час вчинення оскаржуваних дій було чинним рішення Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями» від 18.09.2015 № 822.

Разом з тим, як встановлено під час розгляду справи, 23.09.2015 Банком було самостійно списано кошти з рахунку ОСОБА_1 та перераховано їх на поточний рахунок ПП «Полтавський Ливарно-Механічний завод» № НОМЕР_4, а саме: суму в розмірі 17 000,00 грн. з призначенням платежу «часткове повернення коштів внаслідок застосування наслідків нікчемності Договору банківського вкладу згідно наказу № 822 від 18.09.2015 за операцією від 17.01.2015» та суму в розмірі 59 459,00 грн. з призначенням платежу «повернення коштів внаслідок застосування наслідків нікчемності Договору банківського вкладу згідно наказу № 822 від 18.09.2015 за операцією від 29.01.2015», що підтверджується випискою по особовим рахункам позивача від 01.10.2015 (за період з 09.05.2015 по 01.10.2015).

Таким чином, загальний розмір коштів списаних з рахунку позивача склав 76 459,00 грн., залишок на рахунку позивача склав 442,70 грн.

З цього приводу, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

При цьому, порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону № 4452-VI.

Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 1 ст. 27 Закону № 4452-VI).

Згідно з ч. 2 статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 3 ст. 27 Закону № 4452-VI).

Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону № 4452-VI протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Окрім цього, відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14 (в редакції до внесення змін згідно із рішенням від 29 вересня 2014 № 104, які набрали чинності 11 листопада 2014 року) (далі - Положення № 14) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860, Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік).

Згідно з п. 4 розділу ІІІ Положення № 14 перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Між тим, після внесення змін до п. 3 розділу ІІІ вказаного Положення № 14, цим пунктом передбачено, що Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім іншого, формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік).

Після внесення змін до п. 4 розділу ІІІ Положення № 14 абзацом першим цього пункту передбачено, що перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Пунктом другим розділу IV Положення № 14 передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Пунктом четвертим розділу IV Положення № 14 передбачено, що Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Пунктом шостим цього розділу вказаного Положення встановлено, що на підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Вирішуючи позовні вимоги позивача щодо зобов'язання Уповноваженої особи включити ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду в розмірі 76 459,00 грн. на підставі Договору № 001-29002-160115 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 16.01.2015 та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів в розмірі 76 459,00 грн. на підставі Договору № 001-29002-160115 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 16.01.2015, за рахунок коштів Фонду, суд зазначає наступне.

Пунктом шостим розділу ІІІ Положення № 14 передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно, зокрема: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Виходячи з системного аналізу вказаних нормативно-правових актів, суд дійшов до висновку про те, що надання Уповноваженою особою додаткової інформації про вкладника на підставі п. 6 р. ІІІ Положення № 14, є підставою для включення такого вкладника до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В зв'язку з цим, вказані вище вимоги позивача необхідно задовольнити у спосіб зобов'язання Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. подати до ФГВФО додаткову інформацію про ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів в розмірі 76 459,00 грн. на підставі Договору № 001-29002-160115 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 16.01.2015, за рахунок коштів Фонду.

У той же час, оскільки відповідачу 2 додаткова інформація про позивача не надавалася, у суду відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про зобов'язання відповідача 2 включити ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів в розмірі 76 459,00 грн. на підставі Договору № 001-29002-160115 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 16.01.2015, до Загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 76 459,00 грн.

Беручи до уваги викладене вище, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.

Одночасно, суд вважає за необхідне стосовно наявності правової позиції Верховного Суду України, що склалась під час розгляду справ по уповноваженим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зазначити наступне.

Згідно позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 15.06.2016 у справі № 826/20410/14 на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Згідно ч. 1 статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Проте, суд вважає за доцільне відступити від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 15.06.2016 у справі № 826/20410/14, з огляду на наступне.

Висновок Верховного Суду України у зазначеній постанові зводиться до того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вищевказані спірні правовідносини, які врегульовані нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому спори, які виникають на стадії ліквідації банку належить розглядати в порядку ГПК України.

Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 № 2343-XII встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» банкрутство - це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Неплатоспроможність визначена також статтею 1 вищевказаного Закону як неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

З системного аналізу викладеного вище слідує, що Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються в порядку ГПК України.

Проте в даній адміністративній справі вирішуються спірні відносини в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вказаний Закон є спеціальним, яким врегульовано правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України (стаття 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Системний аналіз норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» дає підстави суду дійти до висновку, що в даному випадку ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку в силу відмінного правового регулювання відрізняється від процедури передбаченої Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Зокрема, в силу положень статті 7 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.

Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин в частині задоволення кредиторських вимог в силу Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство в Господарському суді.

Натомість, у даному випадку, ліквідація банку, здійснюється на підставі постанови Правління Національного банку України в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким в свою чергу не передбачено порушення справи про банкрутство в Господарському суді, а тому в даному випадку застосування Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до спірних правовідносин не підлягає і як наслідок, відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Крім того, пунктом 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» адміністративним судам роз'яснено, що спори, які виникають за участю Фонду у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказані висновки кореспондуються з позицією Вищого адміністративного суду України, що викладена в інформаційному листі № 992/11/14-14 від 25.07.2014.

Враховуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для відступлення від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 15.06.2016 у справі № 826/20410/14 та вирішення даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Аналізуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банка-боржника.

Учасниками цих правовідносин є виключно вкладники та Фонд, і саме в них виникають відповідні права та обов'язки.

Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вирішує виключно Фонд.

Отже, правовідносини між Фондом та вкладниками не породжують прав та обов'язків для банку.

Враховуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновку, що за своїм характером спір між уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і вкладниками банку щодо включення відповідних фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, є публічно-правовим.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 69, 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи подані сторонами докази та пояснення їх представників за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З урахуванням ч. 3 статті 94 КАС України, суд присуджує на користь позивача здійснені нею документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 730,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача 1 протягом одного місяця з дня набрання постановою суду законної сили подати до суду звіт про її виконання.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254, 267 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями» від 18 вересня 2015 року № 822 в частині визнання нікчемними операцій (транзакцій) по рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_3, відкритого на підставі Договору № 001-29002-160115 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 16 січня 2015 року, на який Приватним підприємством «Полтавський Ливарно-Механічний завод» були перераховані кошти в сумі 89 000 (вісімдесят дев'ять тисяч) грн. 00 копійок згідно вимоги від 17 січня 2015 року щодо договору про відступлення права вимоги № 2 від 17 січня 2015 року, без ПДВ та в сумі 59 459 (п'ятдесят дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. 00 копійок згідно вимоги від 29 січня 2015 року щодо договору про відступлення права вимоги № 7 від 29 січня 2015 року.

3. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 (НОМЕР_1, виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві, 08.01.1998, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), як вкладника, який має право на відшкодування коштів в розмірі 76 459 (сімдесят шість тисяч чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. 00 копійок на підставі Договору № 001-29002-160115 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 16 січня 2015 року, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

4. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

5. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича протягом одного місяця з дня набрання постановою суду законної сили подати до суду звіт про її виконання.

6. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 730 (сімсот тридцять) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко