Справа № 804/8950/16
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 грудня 2016 р. Справа №804/8950/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Верба І.О., розглянувши у місті Дніпрі матеріали адміністративного позову Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теко» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теко» про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за списком №1, №2 за червень-листопад 2016 року в сумі 24426,76 грн.

Суддею встановлено, що адміністративний позов не відповідає вимогам, встановленим статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

1. Згідно частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, який на 1 січня 2016 року становить 1378 грн.

Виходячи зі змісту позовних вимог за подання даного адміністративного позову належить сплатити судовий збір у розмірі 1378 грн., оскільки 1,5 відсотки від 24426,76 грн. складає 366,40 грн., що є меншим за мінімальну ставку.

Позивачем не надано доказів на підтвердження сплати судового збору за подання адміністративного позову.

При цьому, до позовної заяви долучено клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв'язку із відсутністю у позивача коштів, призначених на цю мету.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд виходить із того, що відповідно до частини першої статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Наведена норма кореспондується із положеннями статті 8 Закону України «Про судовий збір», згідно якої, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Частина друга цієї статті передбачає, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року №484-VIII зобов'язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

З інформаційного листа Державної судової адміністрації України від 11 серпня 2016 року №10-5761/16 вбачається, що в бюджеті на 2016 рік передбачено грошові кошти для сплати судового збору державними органами, яких було позбавлено пільг щодо сплати судового збору.

Як зазначив у своїх рішеннях Вищий адміністративний суд України, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати (ухвали Вищого адміністративного суду України від 20 січня 2014 року (36722122), від 15 квітня 2014 року (38331796), від 29 липня 2014 року (39942890).

Доводи клопотання про звільнення від сплати судового збору не містять доказів, що підтверджують неспроможність позивача як суб'єкта владних повноважень сплатити судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру.

Крім того, повне звільнення від оплати усіх судових витрат застосовується судом до тих осіб, рівень статків яких не дозволяє взагалі робити будь-які судові витрати, інакше вони неспроможні будуть забезпечити свої найнеобхідніші життєві потреби (житло, харчування тощо).

Суд зазначає, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень такого майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

З огляду на викладені обставини, суд не знайшов обґрунтованих підстав для задоволення заявленого клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки позивачем як суб'єктом владних повноважень подана до адміністративного суду позовна заява на виконання покладених на нього функцій та завдань, а відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення від законодавчо встановленого обов'язку зі сплати судового збору.

Зазначена позиція також збігається із висновками Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року (заява №70297/01) та Верховного Суду України, викладеними в його ухвалі від 28 вересня 2015 року у справі №21-5496а15.

2. Відповідно до частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов'язаний додати до позовної заяви доказ надіслання відповідачу і третім особам копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Наданий до матеріалів адміністративного позову фіскальний чек від 12 грудня 2016 року не можна вважати належним доказом направлення кореспонденції відповідачу у розумінні статей 70, 106 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки розрахунковий документ, виданий поштовим відділенням, є доказом надання (оплати) послуг поштового зв'язку, проте він не дає можливості суду перевірити вміст поштового відправлення і не містить повної адреси одержувача.

З урахуванням вимог частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України належним доказом надіслання суб'єктом владних повноважень відповідачу і третім особам у справі копії позовної заяви та доданих до неї документів може бути опис вкладення разом з розрахунковим документом.

Крім того, будь-яким іншим доказом може бути письмове підтвердження відповідача (розписка, штамп про отримання, тощо), або третіх осіб про отримання позовної заяви та доданих до неї документів.

За таких обставин, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху із наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 106, 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Адміністративний позов Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теко» про стягнення заборгованості - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків позовної заяви до 20 січня 2017 р.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом надання:

- доказів надіслання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів (квитанція про направлення із описом вкладення, тощо);

- документу про сплату судового збору в сумі 1378 грн. за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру.

Якщо недоліки позовної заяви не будуть усунені у зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута. Залишення позовної заяви без руху не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.О. Верба