Справа № П/811/831/16
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2016 року Справа № П/811/831/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом приватного сільськогосподарського підприємства "Перемога" (далі - позивач) до Голованівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить, з урахуванням зменшення позовних вимог, скасувати податкове повідомлення-рішення № від 04 грудня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржуваним рішенням, у зв'язку із порушенням підприємством вимог п.44.1 ст.44, абз. "б" п.п.192.1.1 п.192.1 ст.192, п.198,3, п.198.4, п.198.6 ст.198, п.209.2 ст.209, п.п.209.15.1 п.209.15 ст.209 Податкового кодексу України, було збільшено грошове зобов'язання з податок на додану вартість у сумі 516 667,0 грн., та застосовано штрафну санкцію у сумі 3 535 584,43 грн.. Однак, із даним рішенням позивач не погоджується у зв'язку з тим, що воно не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки проведена відповідачем планова виїзна документальна перевірка підпадає під законодавчу заборону, яка встановлена в пункті 3 Розділу II Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи".

Щодо порушень податкового законодавства позивач зазначив те, що всі отримані підприємством у звітному періоді засоби захисту рослин та дизельне пальне було використане у господарській діяльності, про що свідчать відповідні акти використання добрив та засобів захисту рослин за вересень-листопад 2015 р., звіти по залишках на складах підприємства, звіти про рух паливно-мастильних матеріалів за липень-серпень 2015 р., лімітно-забірні картки на отримання паливно-мастильних матеріалів та їх списання на власну сільськогосподарську техніку, про що свідчать надані копії технічних паспортів на техніку, яка знаходилася в орендному користуванні підприємства 2015 році. Також, наявність власних посівних площ з сезонними посівними культурами, на вирощування яких вносилися добрива та засоби захисту рослин, а також використання паливно-мастильних матеріалів на внесення цих добрив та ЗЗР, а також на збирання врожаїв, підтверджують форми статистичної звітності за 2014-2015роки, а саме форми 4сг та 29сг.

З врахуванням вищевикладеного позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача посилався на те, що в ході перевірки позивача встановлено порушення вимог п.44.1 ст.44, абз. "б" п.п.192.1.1 п.192.1 ст.192, п.198,3, п.198.4, п.198.6 ст.198, п.209.2 ст.209, п.п.209.15.1 п.209.15 ст.209 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим підприємством сформовано податковий кредит по операціях, факт здійснення яких не підтверджено, а також здійснено нецільове використання сум ПДВ, що акумулюється на спеціальному рахунку. Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають (а.с.33-42).

Дослідивши наявні в справі документи та всебічно й повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно із п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.77 Податкового кодексу України, наказу Новоукраїнської ОДПІ від 15.10.2015 р. № 157 проведена планова виїзна документальна перевірка ПСП "Перемога" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01.07.2012 року по 30.06.2015 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 по 30.06.2015 року відповідно до затвердженого плану перевірки (а.с.46, 50-57).

Так, результати перевірки оформлені актом планової виїзної документальної перевірки № 433/11-02-22/03756508 від 20.11.2015 р., згідно висновків якого встановлено порушення ПСП вимог, в тому числі:

- п.44.1 ст.44, абз."б" п.п.192.1.1 п.192.1 ст.192, п.198.3, п.198.4, п.198.6 ст.198, п.209.2 ст.209, п.15 підрозділу 2 "Особливості справляння податку на додану вартість" розділу XX "Перехідні положення", п.201.10 ст.201 та п.11 підрозділу 2 розділу XX перехідних положень Податкового кодексу України, ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 №363, внаслідок застосування податкової пільги не за призначенням та всупереч умовам її надання, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 528 115 грн., в тому числі за вересень 2012 року в сумі 11 448 грн. та за липень 2014 року в сумі 516 667 грн.;

-п.209.2,п.п.209.15.1 п.209.15 ст.209 Податкового кодексу України, пункту 4 Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум ПДВ на спеціальних рахунках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 р. № 11, в результаті чого встановлено нецільове використання сум податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на суму 3 406 418,43 грн.

На підставі вищевказаних висновків винесене податкове повідомлення-рішення від 04.12.2015 року № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 4 052 251,43 грн., в т.ч.: 516 667 грн. - за основним платежем; і 3 535 584,43 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.45).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в т.ч., на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок проведення перевірок встановлений главою 8 Податкового кодексу України.

Стаття 75 Податкового кодексу України визначає, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно із п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок та проводиться відповідно до нього.

Відповідно п.77.2 ст.77 Податкового кодексу України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний.

Пунктом 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України визначено те, що про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Виходячи із вищенаведених законодавчих положень слідує те, що на законодавчому рівні визначено право відповідача на проведення планових виїзних перевірок, призначення яких здійснюється за наявності затвердженого плану-графіку шляхом винесення відповідного наказу.

В той же час, суд звертає увагу на те, що згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України).

Пунктом 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 №71-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" визначено наступне: установити, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Зазначене обмеження не поширюється:

- з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

- з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Отже, з наведених норм Закону слідує, що обмеження стосовно проведення перевірок (в частині їх проведення виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України) стосуються лише підприємств, з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній рік. Підприємства, у яких обсяг доходів перевищує 20 мільйонів гривень за попередній рік, не підпадають під ці обмеження.

Тобто, такі зміни направлені на гарантування дотримання прав платників податків, звуження підстав для проведення перевірки, усунення можливості зловживання правом на перевірку.

При цьому, визначальним у даному випадку є обсяг доходів за попередній рік.

Відповідно до листа ДФС України від 28.01.2015 року № 2463/7/99-99-22-02-04-17 для визначення обсягу доходу суб'єктів господарювання - юридичних осіб, які у 2014 році були платниками фіксованого сільськогосподарського податку (з 01.01.2015 платники єдиного податку IV гр.), можливим є застосування даних розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва, що подається до контролюючого органу разом з відповідною податковою декларацією до 20 лютого поточного року.

Суд звертає увагу, що зазначений пункт не є зміною або доповненням до ПК України, це положення створює цілком самостійну норму, яка поширюється на всі без винятків контролюючі органи. Винятки встановлено лише по відношенню до рівня доходу підприємств, установ та організацій. Тобто без дозволу Кабінету Міністрів України можна перевірити лише ті суб'єкти господарювання, у яких дохід за рік, що передував перевірці, перевищив20 мільйонів гривень або ті які ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, а також перевірки щодо дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

Як вказано позивачем у позовній заяві та не заперечується відповідачем, обсяг доходу ПСП за 2014 р. дорівнював 10038490,31 грн., що підтверджено відповідним розрахунком частки с/г товаровиробництва, поданого до контролюючого органу 16.02.2015 р. (а.с.10-11).

Судом встановлено, що позивач жодних заяв до податкового органу щодо проведення перевірки не подавав. Крім того, відсутнє підтвердження надання дозволу Кабінетом Міністрів України податковому органу на проведення планової виїзної документальної перевірки ПСП "Перемога" в частині нарахування та сплати податку на додану вартість.

Матеріали справи не містять доказів, що дана перевірка позивача, зокрема щодо ПДВ, проводилась згідно рішення суду або у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у податкового органу не було правових обставин перевіряти нарахування та сплату ПДВ, а також здійснювати донарахування ПДВ чи застосовувати штрафні санкції, як і права вимагати будь-які первинні документи щодо формування податку на додану вартість.

У відповідності до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю), щодо нарахування і сплати ПДВ, обов'язково повинна бути зазначена, серед іншого, підстава для здійснення заходу.

В даному випадку, в наказі № 157 від 15.10.2015 року підставою для проведення перевірки вказано п.75.1 ст.75,п.77.4 ст.77 ПК України, де визначено лише право податкового органу на проведення планової виїзної перевірки, а не підстави для її проведення. Також, підстави для проведення планової перевірки не зазначені в жодному з документів, які було надано платнику (а.с.50).

Крім цього, суд зазначає, що нормами Закону України від 28.12.2014 року № 71-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", Закону України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" та Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок проведення перевірок підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців у 2015-2016 роках, відповідно до яких забороняється проведення перевірки по податку на додану вартість, крім відшкодування ПДВ, яке платником податків не заявлялось. Отже, невиконання контролюючим органом вимог діючого законодавства призвело до протиправних дій по проведенню перевірки в цій частині та винесення податкового повідомлення-рішення за її результатом.

За таких обставин, беручи до уваги досліджені в судовому засіданні обставини та наявні письмові докази в їх сукупності, суд поділяє позицію представника позивача щодо порушення контролюючим органом порядку призначення та проведення документальної планової виїзної перевірки ПСП "Перемога" в частині нарахування та сплати податку на додану вартість та, як наслідок, протиправності винесеного за наслідками такої перевірки податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 04.12.2015 року.

Щодо самого порушення підприємством норм Податкового кодексу України, то суд зазначає таке.

Згідно ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 №996-XIV (Закон№996-XIV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України)

Згідно до вимог п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що для віднесення платником податку до податкового кредиту суми податку на додану вартість необхідно, зокрема, підтвердити відповідними бухгалтерськими документами факти отримання товару, його оплати, також наявність мети отримання товару, повязаної із подальшим використанням отриманих товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, у відповідності до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відтак, підприємство не має права на податковий кредит у разі відсутності податкової накладної чи митної декларації, що позбавляє платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих сум податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг).

Згідно п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно з п.209.1 ст.209 Податкового кодексу України резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

П.209.2 ст.209 Податкового кодексу України вказує, що позитивна різниця між сумою податкових зобов'язань звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду, визначена:

а) за операціями з сільськогосподарськими товарами/послугами (крім операцій із зерновими і технічними культурами та операцій з продукцією тваринництва) підлягає перерахуванню:

до державного бюджету - у розмірі 50 відсотків;

на спеціальні рахунки, відкриті сільськогосподарським підприємствам - суб'єктам спеціального режиму оподаткування в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, - у розмірі 50 відсотків;

б) за операціями із зерновими і технічними культурами підлягає перерахуванню:

до державного бюджету - у розмірі 85 відсотків;

на спеціальні рахунки, відкриті сільськогосподарським підприємствам - суб'єктам спеціального режиму оподаткування в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, - у розмірі 15 відсотків;

в) за операціями з продукцією тваринництва підлягає перерахуванню:

до державного бюджету - у розмірі 20 відсотків;

на спеціальні рахунки, відкриті сільськогосподарським підприємствам - суб'єктам спеціального режиму оподаткування в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, - у розмірі 80 відсотків.

Так, за правилами п.п.209.15.1 п.209.15 ст.209 Податкового кодексу України виробничі фактори, за рахунок яких сформовано податковий кредит:

а) товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції.

У разі якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виробництва сільськогосподарських товарів/послуг, у тому числі зернових і технічних культур, та/або продукції тваринництва, а частково для інших товарів/послуг, сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з питомої ваги вартості таких сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості всіх товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів.

У разі якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виробництва зернових культур і технічних культур, та/або частково для виробництва продукції тваринництва, та/або частково для інших сільськогосподарських товарів/послуг, сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з питомої ваги вартості таких зернових і технічних культур, продукції тваринництва та інших сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості усіх сільськогосподарських товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів.

б) послуги, супутні постачанню сільськогосподарського товару, який вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платником податку:

сіяння та саджання рослин, збирання врожаю, його брикетування чи складування, проведення інших польових робіт, включаючи внесення добрив та засобів захисту рослин;

пакування та підготовка до продажу, у тому числі сушіння, очищення, розмелювання, дезінфекція та силосування сільськогосподарської продукції (01.41.0 КВЕД);

зберігання сільськогосподарської продукції;

вирощування, розведення, відгодівля та забій свійських сільськогосподарських тварин, застосування засобів захисту тварин, проведення протиепізоотичних заходів;

отримання послуг з використання сільськогосподарської техніки, крім отримання її у фінансову оренду (лізинг);

отримання послуг, супутніх веденню сільськогосподарської діяльності, а саме з питань оподаткування, бухгалтерської звітності та обліку, організації внутрішнього виробничого управління (74.14.0 КВЕД);

знищення бур'яну та шкідливих комах, оброблення посівів і сільськогосподарських площ засобами захисту рослин, а також використання засобів захисту тварин;

експлуатація меліоративних зрошувальних та осушувальних систем для посівних площ і сільськогосподарських угідь;

розділ м'яса для товарної кондиції.

Встановлено, що 23.06.2014 р. між ПрАТ "Креатив" (Постачальник) і ПСП "Перемога" (Покупець) був укладений договір №3368, предметом якого було зобов'язання Постачальника поставити та передати у власність Покупця, а Покупець - прийняти та оплатити, відповідно до умов цього договору паливно-мастильні матеріали, добрива та засоби захисту рослин.

Відповідно до п.2.1 Договору, загальна сума угоди складає 3 100 052,54 грн., а найменування, ціна, кількість, вартість Товару зазначається в специфікаціях до даного Договору та/або накладних на Товар, які є невід'ємною частиною даного Договору.

П.3.1. Договору передбачено, що Постачальник поставляє Товар партіями на умовах передбачених сторонами в Специфікаціях до даного Договору.

На виконання вищезазначеного договору ПСП "Перемога", згідно платіжного доручення №200 від 28.07.2014 р., було перераховано на рахунок ПрАТ "Креатив" 3 100 000,00 грн. попередньої оплати за матеріали, згідно договору №3368 від 23.06.2014 р., у т.ч. ПДВ 516 667,00 грн..

В цей же день, ПрАТ "Креатив" виписало податкову накладну за №1090 на суму 3 100 000,00грн., в т.ч. ПДВ 516 667,00 грн..

Згідно специфікації №1 до договору №3368 від 23.06.2014 року, Постачальник поставляє на адресу Покупця дизельне пальне у кількості 22 000 літрів на загальну суму 249 480 грн., без ПДВ, та діамофоску у кількості 386,30 тон на загальну суму 2 333 897,12 грн, без ПДВ.

Пунктом 2 вказаної специфікації зазначено, що термін поставки Товару до 23 червня 2015 року.

20.08.2014 р., згідно специфікації № 2 до договору №3368 від 23.06.2014 р., сторони узгодили між собою, що предметом поставки за договором №3368 Постачальник поставляє на адресу Покупця дизельне пальне у кількості 22 000 літрів на загальну суму 249 480 грн., без ПДВ, діамофоску у кількості 375,75 тон на загальну суму 2 270 157,50 грн., без ПДВ., та нітроамофоску у кількості 10,00 тон на загальну суму 63 750 грн.. Разом - 3 100 065,00 грн., в т.ч. ПДВ 516 667,50 грн..

Згідно видаткової накладної № КР00014886 від 30.09.2014 р. на адресу ПСП "Перемога" поставлено нітроамофоску у кількості 10,00 т., на загальну суму 76 500 грн., в т.ч., ПДВ 7 650 грн..

Згідно видаткової накладної № КР00003802 від 02.07.2015 р. на адресу ПСП "Перемога" поставлено дизпаливо у кількості 22 065,00 літрів, на загальну суму 300 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 50 000,00 грн..

Згідно видаткової накладної № КР00003806 від 02.07.2015 р. на адресу ПСП "Перемога" поставлено діамофоска фасована марки 10:26:26 у кількості 207,00 т., на загальну суму 1 500 750 грн., в т.ч. ПДВ 250 125,00 грн..

Згідно видаткової накладної № КР00003817 від 03.07.2015 р. на адресу ПСП "Перемога" поставлено діамофоска фасована марки 10:26:26 у кількості 168,655 т., на загальну суму 1 222 750 грн., в т.ч. ПДВ 203 791,67 грн..

Товар було доставлено з пунктів навантаження на адресу позивача автомобільним транспортом, що підтверджується товарно-транспортними накладними.

Як зазначив позивач та не спростовано відповідачем всі отримані засоби захисту рослин та дизельне пальне використане у господарській діяльності підприємства, про що свідчать акти використання добрив та засобів захисту рослин за вересень-листопад 2015 р., звіти по залишках на складах підприємства, звіти про рух паливно-мастильних матеріалів за липень-серпень 2015 р., лімітно-забірні картки на отримання паливно-мастильних матеріалів та їх списання на власну сільськогосподарську техніку, про що свідчать надані копії технічних паспортів на техніку, яка знаходилася в орендному користуванні. В той же час, наявність власних посівних площ із сезонними посівними культурами, на вирощування яких вносилися добрива та засоби захисту рослин, а також використання паливно-мастильних матеріалів на внесення цих добрив та ЗЗР, а також на збирання врожаїв, підтверджують форми статистичної звітності за 2014-2015 рр. (а.с.91-194, 211).

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Частина 2 ст.71 цього Кодексу вказує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов'язку по доказуванню правомірності прийняття спірного рішення, тому суд вважає його такими, що винесене не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 статті 94 КАС України суд присуджує на користь позивача всі здійснені документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 60 783,76 грн. з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 04 грудня 2015 року.

Присудити приватному сільськогосподарському підприємству "Перемога", , з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Голованівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області судовий збір у розмірі 60 783 (шістдесят тисяч сімсот вісімдесят три) грн. 76 коп..

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її оголошення. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_1