Справа № 2270/2944/12
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" грудня 2016 р. м. Київ К/9991/66776/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів Рецебуринського Ю.Й. (судді-доповідача),

Олексієнка М.М.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Приватного малого підприємства «Інтерліга» (далі - ПМП «Інтерліга») до територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Хмельницькій області про скасування постанов про застосування фінансових санкцій,

за касаційною скаргою територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Хмельницькій області на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2012 року ПМП «Інтерліга» звернулося до суду з позовом до територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Хмельницькій області про скасування постанов про застосування фінансових санкцій.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 6 червня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2012 року рішення суду першої інстації скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними матеріалами, оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Судами встановлено, що 14 лютого 2012 року державними інспекторами територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Хмельницькій області на підставі завдання на перевірку № 107822 від 13 лютого 2012 року проведено планову перевірку дотримання позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт, за результатами якої складено акт № 014175 від 14 лютого 2012 року, в якому зафіксовані наступні порушення: не надано графіків змінності водіїв; відсутній журнал звірок з ДАІ по скоєним дорожньо-транспортним пригодам і виявленим порушенням правил дорожнього руху; відсутні листи стажування водіїв; не надано графіків планування ТО 1 та ТО 2; транспортні засоби д.н. НОМЕР_1, НОМЕР_3 зберігаються поза межами стоянки зазначеної у дворі з ПАТ "Поділля Плюс"; на автомобілі НОМЕР_2 встановлено шину із значним зносом протектора та пошкоджено вітрове скло в зоні дії склоочисників; порушено вимоги ст. ст. 20, 21, 34 Закону України "Про автомобільний транспорт"; встановлено факт здійснення перевезень без наявності ліцензії та без ліцензійної карти.

На підставі зазначеного акту відповідачем винесені постанови № 143757, № 143758, № 143759 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в сумі 1700 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з абз. 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону застосовується штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно притягнув до відповідальності позивача за відсутність графіку змінності водіїв, а здійснення перевезень без наявності ліцензійної карти підтверджується матеріалами перевірки від 22 листопада 2011 року та штрафна санкція сплачена позивачем у встановленому порядку.

Частина 11 статті 6 Закону «Про автомобільний транспорт» встановлює, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Процедура здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року №1567 (далі - Порядок №1567).

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров'я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов'язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - ліцензійна картка, свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 7 червня 2010 року №340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі за текстом - Положення).

Згідно з пп. 6.1 Положення, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Відповідно до п. 6.2 Положення, облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.

Приписами п. 6.3 Положення встановлено, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Згідно з п.п. 26-27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 до Порядку №1567.

З матеріалів справи вбачається, що судами досліджувалась та надавалась оцінка постанові відповідача від 4 січня 2012 року № 143657, яка не оскаржується позивачем, оскільки він був згоден саме з цим правопорушенням та сплатив штраф добровільно.

Натомість, судами попередніх інстанцій під час розгляду справи не встановлювалось, за які саме конкретні порушення було накладено кожну фінансову санкцію в спірних постановах № 143757, № 143758, № 143759 від 14 березня 2012 року, в яких лише зазначено, що позивачем порушено абз. 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", тобто чи відповідають вони вимогам додатку 5 Порядку № 1567.

Крім того, судами не перевірялося, чи розгляд справи 14 березня 2012 року відбувся за участі представника позивача, чи був він повідомлений про нього в установленому законом порядку, чи не порушено його право на захист своїх прав та інтересів, чи дотримано процедуру розгляду таких справ, встановлену чинним законодавством.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки неповноту встановлення обставин у справі допущено обома судовими інстанціями, то справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 222, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Приватного малого підприємства «Інтерліга» задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 6 червня 2012 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2012 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді Ю.Й. Рецебуринський

М.М. Олексієнко

В.В. Швець