Справа № 804/3189/16
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2016 р. Справа № 804/3189/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Гончарової Ірини Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, в якому просили визнати протиправними та скасувати відмови Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за вих. № 1-28-308/0/290-16 від 01.03.2016 та за вих. № 1-28-662/0/290-16 від 25.04.2016; зобов'язати Дніпропетровську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області виділити позивачам в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) розміром 6,30 в умовних кадастрових гектарах, за межами населеного пункту на території Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, шляхом надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
В обґрунтування позову позивачі зазначили, що відповідачем протиправно було відмовлено у виділенні у натурі (на місцевості) земельної частки (паю), оскільки до такого оформлення було надано необхідний пакет документів, зокрема, викопіювання з плану розміщення земельної ділянки та збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів (фрагмент), що чітко відображають місце розмежування цієї ділянки, довідка Управління Держземагентства у Дніпропетровській області про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 22.09.2015 р., що підтверджує перебування земельної ділянки за межами населеного пункту на території Новомиколаївської сільської ради, як землі резервного фонду, незатребувані паї.
Позивачі в судове засідання не з'явилися, надали до суду клопотання, в яких просили суд розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.
Представник відповідача про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав.
Враховуючи обмеженість строку вирішення справи та наявність клопотання від сторін про розгляд справи в письмовому провадженні, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 4, 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, ОСОБА_4 (ОСОБА_3 згідно зі свідоцтвом про шлюб), ОСОБА_5 (ОСОБА_2 згідно зі свідоцтвом про шлюб) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.12.1999 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка переб3уває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Рассвет» с. Новомиколаївка Дніпропетровського району Дніпропетровської області розміром 6,30 в умовно кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).
З метою виділення в натурі (на місцевості) успадкованої земельної частки (паю) ОСОБА_1 01 лютого 2016 року звернулась до Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області з відповідною заявою та надала, зокрема, належним чином завірену копію свідоцтва про право на спадщину, копії паспортів та облікових карток платників податків, графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копії свідоцтв про шлюб.
Вказана обставина не заперечується відповідачем.
Як вбачається з листа Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за вих. № 1-28-308/0/290-16 від 01.03.2016, для прийняття рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, необхідно надати графічний матеріал, який дозволить ідентифікувати місцезнаходження земельної ділянки, оскільки з наданого на розгляд викопіювання, стосовно місця розташування земельної ділянки унеможливлюється її визначення на місцевості.
У березні 2016 року позивачі звернулися до відповідача з заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, проте згідно з листом за вих. № 1-28-662/0/290-16 від 25.04.2016 останнім відмовлено, оскільки подана на розгляд заява та документи не відповідають вимогам статті 118 Земельного кодексу України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та правомірності відмови Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області суд зазначає, що організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками встановлено Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».
Відповідно до статті 1 вказаного Закону право на земельну частку (пай), зокрема, мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.
Згідно зі статтею 2 Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину.
Статтею 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.
Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).
Повноваження сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) визначені статтею 5 Закону, до яких, зокрема, належить: розгляд заяв власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточнення місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); розгляд та погодження проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.
Отже, чинним законодавством передбачено, що з метою виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок, особа, яка має відповідний документ, що посвідчує право на земельну частку (пай) має звернутися до уповноваженого органу державної влади чи місцевого самоврядування лише з заявою про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок, при цьому законом не визначено обов'язку подання особою графічних матеріалів, які дозволяють ідентифікувати місце знаходження земельної ділянки, що свідчить про протиправність відмови Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за оформленої листом вих. № 1-28-308/0/290-16 від 01.03.2016.
Крім того, судом встановлено, відповідачем не спростовано, що позивачами до заяви про надання дозволу на відведення земельної частки (паю) було надано викопіювання з плану розміщення земельної ділянки та території Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району, збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів ОСОБА_1 (пай № 435), довідку Управління Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області № 2359 від 22.09.2015 про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, відповідно до якої місце розташування земельної ділянки: Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району, землі резервного фонду - незатребувані паї (землі колишнього КСП «Рассвет» ділянка № 435).
Таким чином, суд доходить висновку, що у відповідача була об'єктивна можливість для ідентифікації місцезнаходження земельної ділянки за відведенням якої звертались позивачі.
Також суд зазначає, що відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Таким чином, з метою одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності громадяни звертаються до уповноважених органів з клопотанням в якому зазначають цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, до клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.
При цьому єдиною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Відповідачем не доведено жодними належними та допустимими доказами у чому саме полягає невідповідність поданої позивачами заяви та документів вимогам статті 118 Земельного кодексу України. Відсутні такі докази й в матеріалах справи.
При цьому відмова Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за вих. № 1-28-662/0/290-16 від 25.04.2016 містить лише формальне та необґрунтоване зазначення про невідповідність поданих документів, без зазначення недоліків поданої заяви.
З огляду на викладене, керуючись приписами частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд доходить висновку, про протиправність відмов відповідача.
Разом з тим, суд зазначає, що позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача виділити позивачам в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) розміром 6,30 в умовних кадастрових гектарах, за межами населеного пункту на території Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, шляхом надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не підлягають задоволенню, адже розгляд питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надання мотивованої відмови у його наданні чинним законодавством віднесено до виключної компетенції уповноважених органів.
Зобов'язуючи відповідача надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), суд фактично візьме на себе функції вказаних органів, що не припустимо згідно з чинним законодавством.
При цьому суд зазначає, що відповідно до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Таким чином, суд доходить висновку, що поновлення порушених прав позивачів можливе шляхом зобов'язання Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області розглянути заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 від 15.03.2016 за № 1327/0/289-16 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розташованої за межами населеного пункту на території Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (землі колишнього КСП «Рассвет», ділянка № 435, розміром 6,30 в умовних кадастрових гектарах).
Отже позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними відмови Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області оформлені листами за вих. № 1-28-308/0/290-16 від 01.03.2016 та за вих. № 1-28-662/0/290-16 від 25.04.2016.
Зобов'язати Дніпропетровську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області розглянути заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 від 15.03.2016 за № 1327/0/289-16 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розташованої за межами населеного пункту на території Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (землі колишнього КСП «Рассвет», ділянка № 435, розміром 6,30 в умовних кадастрових гектарах).
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Гончарова