Справа № 804/6683/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2016 р. Справа № 804/6683/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення компенсації за затримку розрахунку,
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2016 відкрито провадження у цій справі та призначено її до розгляду на 26.10.2016.
Отже, предметом спору в даній справі є позовні вимоги про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні починаючи з 26.07.2016 по день фактичного розрахунку у розмірі 3920, 00грн. за кожний місяць прострочення.
У судове засідання 26.10.2016 позивач з'явився, позов підтримав та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.
Відповідач у судове засідання 26.10.2016 з'явився, позов не визнав та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно ч. 6 статті 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 12.06.1996 по 06.11.2015 ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ Дніпропетровської області, а з 07.11.2015 був прийнятий на службу до Національної поліції України.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 25.07.2016 № 201о/с ОСОБА_2 було звільнено зі служби в Національній поліції України.
Оскільки з моменту звільнення зі служби у липні 2016 року по момент звернення ОСОБА_2 до суду у жовтні 2016 року йому не було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні, позивач, керуючись нормами Кодексу законів про працю України, просив суд стягнути компенсацію за затримку розрахунку по день фактичного розрахунку.
Відповідно до частини 1 статті 117 Кодексу Законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Щодо посилання позивача на норми Кодексу Законів про працю України, а саме: на статтю 117, як на підставу стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає таке.
Під час вирішення спорів зазначеної категорії пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.
Правовий та соціальний статус, умови проходження служби працівників поліції, розміри і порядок виплати їм грошового та пенсійного забезпечення регулюється Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» та іншими прийнятими на їх виконання підзаконним нормативними актами, якими не передбачено можливості стягнення компенсації за затримку виплати розрахунку при звільнення працівників поліції.
Верховний Суд України, аналізуючи положення статей 3 Кодексу законів про працю України та 18 Закону України «Про міліцію», вказав, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі (постанова від 17.02.2015р. у справі № 21-8а15).
Така ж правова позиція зазначена в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці». Згідно неї, передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь позивача компенсації за затримку розрахунку при звільненні, починаючи з 26.07.2016 по день фактичного розрахунку у розмірі 3920, 00грн. за кожний місяць прострочення не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 94, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні починаючи з 26.07.2016 по день фактичного розрахунку у розмірі 3920, 00грн. за кожний місяць прострочення відмовити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1