Справа № 820/6432/16
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 грудня 2016 р. № 820/6432/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зінченка А.В., розглянув в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Хиа Тхі Нхунг до Управління Державної міграційної служби України у Київській області, за участі третьої особи: Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Хиа Тхі Нхунг, звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України у Київській області, в якому просить суд скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України у Київській області від 30.12.2013 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці ОСОБА_1 Хиа Тхі Нхунг, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що оскаржуване рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню у судовому порядку.

Представник позивача у судове засідання не прибув, але надав клопотання, в якому позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити у повному обсязі та розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача у судові засідання не прибув, про час та місце проведення судових засідань був повідомлений належним чином, але надав до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та розглядати справу без його участі.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про час та місце проведення судових засідань був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладене, суд відповідно до ст. 128 КАС України ухвалив проводити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Із матеріалів справи судом встановлено, що Хиа Тхі Нхунг 20.04.2006 року звернулась до Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області з заявою про отримання дозволу на імміграцію як особа, яка є матірю іммігранта та її неповнолітній син ОСОБА_2 Ха, ІНФОРМАЦІЯ_2, має право на набуття громадянства України за територіальним походженням. ВГІРФО УМВС України в Київській області від 19.05.2006 року прийнято рішення про надання громадянці ОСОБА_1 Хиа Тхі Нхунг дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України Про імміграцію.

В подальшому, позивачу видано посвідку на постійне місце проживання в Україні серія ХР № 20346.

30.12.2013 року Управлінням Державної міграційної служби України в Київській області прийнято рішення № 46 скасовано громадянці ОСОБА_1 Хиа Тхі Нхунг дозвіл на імміграцію в Україну на підставі п. 6 ч. 1 ст. 12 Закону України Про імміграцію.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правовідносини між позивачами та міграційними органами України на момент звернення позивача за отриманням дозволу на імміграцію та надання компетентним органом такого дозволу з видачею посвідки на проживання в Україні регулювалися Законом України Про правовий статус іноземців № 3929-ХІІ від 04.12.1994 року, а також Законом України Про імміграцію № 2491-ІІІ від 07.06.2001 року.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.3 Закону України Про правовий статус іноземців (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) іноземець може отримати дозвіл на імміграцію та іммігрувати на постійне проживання, якщо він:

- має в Україні законне джерело існування;

- перебуває у близьких родинних відносинах (батько, мати, діти, брат, сестра, подружжя, дід, баба, онуки) з громадянами України;

- перебуває на утриманні громадянина України;

- має на своєму утриманні громадянина України;

- в інших передбачених законами України випадках.

Іноземці, які іммігрували на постійне проживання або для тимчасового працевлаштування, отримують посвідки відповідно на постійне або тимчасове проживання.

Порядок видачі дозволу на імміграцію, а також посвідки на постійне або тимчасове проживання та вирішення інших питань, пов'язаних з імміграцією іноземців, визначається Законом України про імміграцію.

Відповідно до ст.1 Закону України Про імміграцію (в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну та прийняття відповідного рішення відповідачем), імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Так, управлінням Державної міграційної служби України в Київській області вирішено скасувати дозвіл на імміграцію в Україну громадянці ОСОБА_1 Хиа Тхі Нхунг відповідно до вимог п.6 ст. 12 Закону України Про імміграцію.

Зі змісту письмових заперечень наданих представником відповідача судом встановлено, що підставою для прийняття рішень про скасування дозволу на імміграцію в Україну та визнання недійсною посвідки на постійне проживання в Україні є те, що неповнолітня дитина позивача на момент прийняття документів у її матері та батька не мала дозволу на імміграцію. Отримати дозвіл на імміграцію в Україну особа віком до 10 років могла тільки спільно з батьками, а не самостійно.

Також зазначено, що відповідно до пункту шостого частини 2 статті 4 Закону України "Про імміграцію" для осіб зазначених у пункті 6 частини другої статті 4 Закону, подається документ про те, що іммігрант не заперечує проти їх імміграції та гарантує їм фінансове забезпечення на рівні не нижчому від прожиткового мінімуму, встановленому в Україні. Однак, законодавством України лише повнолітня дитина, (з 18-річного віку) може нести фінансові зобов'язання перед батьками. Отже у даному випадку вимога статті 9 Закону взагалі виконана не була.

Згідно з ст. 12 Закону України Про імміграцію дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Суд зазначає, що відповідачем до суду не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність обставин, передбачених п.6 ст.12 Закону України Про імміграцію та були б підставою для скасування наданого позивачу дозволу на імміграцію.

Також, відповідачем не надано суду доказів існування інших підстав для скасування наданого позивачу дозволу на імміграцію, які передбачені ст. 12 Закону України Про імміграцію, а саме: відповідачем не надано суду вироку суду, яким іммігранта засуджено до позбавлення волі; будь-яких доказів того, що дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; доказів того, що скасування дозволу на імміграцію є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; відповідачем, також, не надано суду жодного доказу, який би підтверджував порушення позивачем законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Крім того, суд наголошує, що станом на момент прийняття рішення про надання дозволу на імміграцію, ВГІРФО УМВС України в Київській області, як уповноважений державний орган, перевіряв надані позивачем документи та будь-яких порушень законодавства не встановив, у тому числі, не було встановлено і подання недостовірних даних, у зв'язку із чим позивача було документовано посвідкою на постійне проживання.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КАСУ).

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких підстав оскаржуване позивачем рішення Управління Державної міграційної служби України у Київській області від 30.12.2013 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці ОСОБА_1 Хиа Тхі Нхунг, ІНФОРМАЦІЯ_1, підлягає скасуванню у повному обсязі, а позов задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 11, 12, 69- 71, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов позовом Хиа Тхі Нхунг до Управління Державної міграційної служби України у Київській області, за участі третьої особи: Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області про скасування рішення задовольнити.

Скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України у Київській області від 30.12.2013 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці ОСОБА_1 Хиа Тхі Нхунг, ІНФОРМАЦІЯ_1

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Зінченко