Справа № 825/1983/16
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року Чернігів Справа № 825/1983/16

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Житняк Л.О.,

за участі секретаря Стасюк Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Поліської К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Альохіна Едуарда Володимировича про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В:

09.11.2016 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - ГУНП в Чернігівській області), начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Альохіна Едуарда Володимировича, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Альохіна Едуарда Володимировича від 10.10.2016 № 1673 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача у вигляді звільнення зі служби;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Альохіна Едуарда Володимировича від 21.10.2016 № 204 о/с щодо звільнення позивача зі служби в поліції, згідно пункту 6 частини 1 статті 77 (в зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) Закону України "Про Національну поліцію";

- поновити позивача на посаді інспектора Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь позивача суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 21.10.2016 по дату ухвалення рішення суду.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з висновку службового розслідування вбачається, що ним начебто не було повідомлено чергову частину про виявлення 16.09.2016 ознак кримінально караного діяння. Проте вказані обставини не відповідають дійсності, оскільки 16.09.2016 йому на телефон подзвонив сільський голова Смичинської сільської ради ОСОБА_5 та повідомив, що біля приміщення непрацюючої школи в с.Дібрівне зібрались люди, які повідомили, що з приміщення школи розкрадається майно. На вказане місце він прибув разом з старшим оперуповноваженим Гроднянського ВП ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Прибувши на місце, вони зустріли директора СТОВ "Добробут" ОСОБА_8, який скаржився на те, що через бездіяльність сільського голови ОСОБА_5 розкрадається майно школи в даному селі. Вказане приміщення ним разом з іншими працівниками поліції було оглянуто та візуально слідів злому або проникнення не виявлено. Після цього вони поїхали до сільської ради в с.Смичин з метою з'ясування змісту повідомлення сільського голови та відібрання заяви про злочин. В сільській раді під час спілкування з ОСОБА_5, останнім було повідомлено, що дана школа на балансі ради не перебуває і хто її власник невідомо. Писати заяву останній не забажав, про крадіжку котла з приміщення шкільної котельні, ніхто йому не повідомляв.

Таким чином, позивач вважає, що в його діях навіть формально відсутній склад дисциплінарного проступку та зазначає, що навіть якщо припустити, що хтось і повідомляв йому або іншим працівникам поліції, що були разом з ним про вчинення злочини, то стає незрозумілим чому за неповідомлення чергової частини до дисциплінарної відповідальності притягнули саме мене, а не всіх разом. При цьому, позивач наголошує, що до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_9 і ОСОБА_7 не притягували, хоча вони чули одні й ті ж пояснення від мешканців с. Дібровне та в сільській раді 16.09.2016, та вони так само могли б виявити інформацію про злочин та повідомити до чергової частити, особливо в тій ситуації, коли ним цього зроблено не було.

З цього приводу, в ході службового розслідування у ОСОБА_9 і ОСОБА_7 було відібрано пояснення, з яких вбачається що не тільки ним, а й іншими працівниками поліції заперечується факт повідомлення про крадіжку котла з приміщення шкільної котельні.

На думку позивача, вибірковість в притягненні його до дисциплінарної відповідальності підтверджується і тим, що в цьому ж висновку службового розслідування встановлений факт того, що т.в.о. начальника Городнянського ВП ОСОБА_10 не вніс до Єдиного реєстру досудових розслідувань повідомлення (заяву) ОСОБА_11 про злочин. Тобто, фактично вчинив аналогічне порушення трудової дисципліни. Однак, за це відносно останнього було прийнято рішення про обмеження раніше накладеним стягненням. Вказане, на його думку, підтверджує відсутність підстав або логіки для застосування до нього найсуворішого стягнення.

Також позивач наголошує, що оскільки висновок службового розслідування та прийнятий на його підставі наказ від 10.10.2016 № 1673 про притягнення до дисциплінарної відповідальності тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби, таке рішення, незалежно від форми його оформлення, повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття. В зв'язку з цим, орган владних повноважень мав належним чином мотивувати, чому прийняв саме таке рішення. Зазначене вбачається також і з огляду на те, що ст.12 Дисциплінарного статуту, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, передбачено 8 видів дисциплінарних стягнень, останній і найтяжчим з яких є звільнення з органів внутрішніх справ.

З огляду на вказані вимоги Дисциплінарного статуту, навіть, якщо припустити, що мало місце неповідомлення ним про подію, що має ознаки кримінального правопорушення, в даному випадку крадіжки, (ст.185 Кримінального кодексу України), не було підстав застосувати до нього саме найсуворішого дисциплінарного стягнення.

За формальної наявності дисциплінарного проступку, позивач вважає, що можна було б оголосити догану, сувору догану, попередження про неповну посадову відповідність чи інше стягнення не пов'язане зі звільненням зі служби в поліції.

Крім того, той факт, що шкоди його діями не було заподіяно, підтверджується і тим, що 22.09.2016 зареєстровано заяву від Смичинського сільського голови ОСОБА_5 та внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.3 ст.185 КК України (крадіжка, поєднана з проникненням).

У зв'язку з викладеним, позивач вважає, що оскаржувані накази протиправними і такими, що підлягають скасуванню, а він - поновленню на займаній посаді.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав, надав суду свої письмові заперечення, та наголосив, що керуючись положеннями Дисциплінарного статуту, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, поширеного на поліцейських Законом України від 23.12.2015 № 901-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію", за грубе порушення службової дисципліни, вимог ст.7 Дисциплінарного статуту, присяги на вірність Українському народові, вимог п.5 розділу II Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом MBС України від 06.11.2015 №1377, вимог п.2 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", а також враховуючи низькі морально-ділові та професійні якості, не визнання своєї провини та не усвідомлення наслідків і протиправності бездіяльності, інспектора Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 наказом від 10.10.2016 № 1673 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. Дисциплінарне стягнення було реалізовано відповідно до положень ст.18, Дисциплінарного статуту, шляхом видання наказу по особовому складу від 21.10.2016 № 204 о/с, а отже оскаржувані накази видані з дотриманням норм законодавства, та скасуванню не підлягають.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_3, старший лейтенант поліції, з 07.11.2015 по 21.10.2016 працював на посаді інспектора Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області.

Наказом ГУНП в Чернігівській області від 21.10.2016 № 204 о/с позивача було звільнено зі служби за п.6 ч.1 ст.77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) Закону України "Про національну поліцію" (а.с.14).

Підставою для прийняття зазначеного вище наказу став наказ ГУНП в Чернігівській області від 10.10.2016 № 1673 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності (а.с.12) та висновок службового розслідування ГУНП в Чернігівській області від 10.10.2016.

Так, 23.09.2016 наказом ГУНП в Чернігівській області (а.с.75), у зв'язку з надходженням від начальника Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування (далі - УОАЗОР) ГУНП в Чернігівській області полковника поліції ОСОБА_12 рапорту про виявлення порушень під час перевірки 22.09.2016 окремих напрямків службової діяльності у Городнянському ВП Менського ВП ГУПН в Чернігівській області (а.с.76), було призначено службове розслідування.

Як вбачається з висновку службового розслідування, опитаний інспектор Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 пояснив наступне:

"До території його обслуговування входить с. Дібровне, Городнянського району. 16.09.2016 він знаходився у с. Дібрівне. Близько 10:00 год. йому на мобільний телефон зателефонував голова Смичинської сільської ради ОСОБА_5 та повідомив, що біля приміщення непрацюючої школи в с. Дібрівне зібрались люди, які йому повідомили, що з приміщення школи розкрадається майно. Також ОСОБА_5 сказав, що про дану подію він повідомив до Городнянського ВП, прохав сходити до приміщення школи та подивись що там сталося, бо на той час він був зайнятий. По дорозі до приміщення школи зустрів ОСОБА_19 та ОСОБА_7 - поліцейських Городнянського ВП, які перебували у службових справах та попросив їх проїхати з ним. Біля приміщення школи знаходились декілька мешканців села, серед яких був директор СТОВ "Добробут" ОСОБА_8, який скаржився на бездіяльність сільського голови ОСОБА_5, який не може домовитись про охорону та оформлення землі під будівлею школи, а також на те, що розкрадається майно, яке знаходиться в школі. На питання кому належить майно школи всі присутні відповіли, що ймовірніше за все перебуває на балансі сільської ради і від дачі будь-яких пояснень та надання заяв відмовились. Працівників сільської ради біля приміщення школи не було, тому було вирішено оглянути школу зовні та всі прилеглі споруди, але візуальних слідів злому або проникнення до приміщення не виявили. Після цього спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_19 поїхали до сільської ради, розташованої у с. Смичин з метою встановлення змісту, зробленого сільським головою повідомлення, відібрання заяви та з'ясування обставин події. Під час спілкування із головою сільської ради ОСОБА_5 він повідомив, що школа, яка знаходиться в с. Дібрівне на балансі сільської ради не значиться, хто її власник не відомо, відділ освіти йому, начебто, передав школу на облік, але він на баланс сільської ради не поставив, тому не зрозуміло хто власник і куди могло подітись майно. У ході спілкування гр. ОСОБА_5 від написання заяви та надання пояснень відмовився, аргументуючи це тим, що в нього в той день був день народження.

Про крадіжку котла із приміщення шкільної котельні йому ніхто не повідомляв. З'ясувавши дану інформацію та будучи впевненим, що на місце події в с. Дібрівне до приміщення школи виїхала слідчо-оперативна група (далі - СОГ) відділення за повідомленням сільського голови ОСОБА_5, він пішов займатись проведенням перевірки по матеріалам, зареєстрованим в журналі ЄО відділення № 2603 та № 2605 від 13.09.2016.

На запитання, що він робив на місці події та чому не зібрав ніяких матеріалів, пояснив, що всі громадяни, які були присутні біля приміщення школи відмовились надавати будь - які пояснення і тому ніякі матеріали не збирались. На запитання, чи повідомляв гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про крадіжку котла; з приміщення школи, пояснив, що вони йому не повідомляли.

На запитання, яке саме майно розкрадається, пояснив, що гр. ОСОБА_5 повідомив, що в школі розкрадається майно, але яке саме він не знає, так як його на місці не було, а гр. ОСОБА_8 йому не телефонував.

На запитання, що він оглядав на місці події, пояснив, що оглядав приміщення школи і встановив, що замки на вхідних дверях були на місцях, у одному з приміщень школи було розбито вікно. У приміщенні котельні школи навісний замок на дверях був в наявності, чи були вікна в приміщенні цілими чи ні сказати не може, так як їх цілісність не перевіряв.

На запитання, чому не дочекався приїзду СОГ та не впевнився в реєстрації повідомлення, пояснив, що до чергової частини Городнянського ВП не телефонував, так як був впевнений, що це зробив сільський голова ОСОБА_5, а СОГ не дочекався тому, що в нього були інші матеріали, по яким потрібно проводити перевірку.

На запитання, у той чи наступний день, коли перебував у відділенні поліції, чи цікавився реєстрацією повідомлення про крадіжку майна зі школи, чи доповідав безпосереднім керівникам про факт звернення до нього особисто гр. ОСОБА_5 пояснив, що 16.09.2016 у відділення поліції не повертався, 17.09.2016 в черговій частині не цікавився, черговому не повідомив, безпосередніх керівників також не повідомляв про факт звернення гр. ОСОБА_5

На запитання, чи усвідомлює, що ним не було вжито заходів щодо реєстрації повідомлення гр. ОСОБА_5 пояснив, що вважає що вжив достатньо заходів щодо реєстрації та розгляду його повідомлень" (а.с.85).

Також у висновку службового розслідування зазначено, що за наявності таких письмових пояснень позивача, особи, які проводили службове розслідування, провели опитування цивільних осіб: ОСОБА_13 (електрика СТОВ "Добробут"), ОСОБА_5 (голову Смичинської сільської ради), ОСОБА_8 (директора СТОВ "Добробут"), ОСОБА_14 (працівника ТОВ "Аграрні інвестиції").

Також, з метою перевірки та уточнення отриманої від позивача інформації, для забезпечення повноти та всебічності проведення службового розслідування було опитано поліцейських: старшого інспектора Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області майора поліції ОСОБА_15 (перебував на добовому чергуванні 16.09.2016, відповідає за прийом та реєстрацію повідомлень до чергової частини відділення поліції, приймає рішення про направлення СОГ на місце події чи злочину), оперуповноваженого Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області майора поліції ОСОБА_6 (16.09.2016 виїжджав до с. Дібровне, Городнянського району, з метою виконання доручення слідчого по кримінальному провадженню, старшого оперуповноваженого Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_7 (16.09.2016 виїжджав до с. Дібровне, Городнянського району, з метою виконання доручення слідчого по кримінальному провадженню.

Одночасно у висновку службового розслідування вказано, що Проаналізувавши зібрані у ході службового розслідування матеріали, дослідивши письмові пояснення, встановлено, що інспектор Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 в своєму поясненні надав неправдиву інформацію, частково викривив факти, очевидно з метою уникнути відповідальності, що підтверджується поясненнями, наданими місцевими мешканцями с. Дібрівне, а саме:

ОСОБА_3 в поясненні вказує, що йому ніхто не повідомляв, що зі школи зник саме котел, він зазначає, що йому повідомили про розкрадання майна вцілому, а також те, що гр. ОСОБА_8 йому взагалі не дзвонив з даного приводу.

Дані твердження спростовуються поясненнями, наданими гр. ОСОБА_8, який вказує, що телефонував ОСОБА_3 з метою повідомити саме про факт крадіжки котла, а також пояснень голови Смичинської сільської ради гр. ОСОБА_5, який чітко в поясненні вказує на те, що він телефонував ОСОБА_3 з метою повідомити саме про: крадіжку котла зі школи.

Також ОСОБА_3 вказує, що всі місцеві мешканці с. Дібрівне, які знаходились біля приміщення школи під час проведення огляду місця події, а також гр. ОСОБА_5, який перебував у приміщенні сільської ради, відмовились від написання заяв та дачі пояснень з даного приводу.

Дані твердження спростовуються поясненнями, наданими гр. ОСОБА_5, гр. ОСОБА_8 та гр. ОСОБА_14, які вказують в своїх поясненнях, що вони не відмовлялись від написання заяв чи дачі пояснень, а також, що поліцейськими не було навіть запропоновано написати заяву.

В зв'язку з викладеним, відповідач у службовому розслідуванні дійшов висновку про грубе порушення службової дисципліни, вимог ст.7 Дисциплінарного статуту, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, поширеного на поліцейських Законом України № 901-VIII, Присяги на вірність Українському народові, вимог п.5 розділуІнструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом MBС України від 06.11.2015 № 1377, вимог п.2 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", а також враховуючи низькі морально-ділові та професійні якості, не визнання своєї провини та не усвідомлення наслідків і протиправності бездіяльності інспектора Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, що стало наслідком прийняття оскаржуваних наказів.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460 з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 №230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за №541/23073 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

Згідно п.2.1 вказаної Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до п.2.5 Інструкції підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення службового розслідування відносно позивача став рапорт начальника УОАЗОР ГУНП в Чернігівській області полковника поліції ОСОБА_12, згідно якого 22.09.2016 поліцейськими УОАЗОР ГУНП в Чернігівській області здійснено перевірку окремих напрямків службової діяльності у Городнянському ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області, за результатами якої виявлено 2 факти укриття від реєстрації правопорушень.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (п.2.6 Інструкції).

Порядок призначення службового розслідування детально наведений у розділі 3 Інструкції, де вказано, що начальники ГУМВС, УМВС мають право призначати службові розслідування стосовно осіб РНС тих органів чи підрозділів внутрішніх справ, діяльність яких вони координують або контролюють. Інші службові особи мають право в разі потреби звертатися за підпорядкованістю до наділеного відповідними повноваженнями начальника з клопотанням про призначення службового розслідування.

Службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

Проведення службового розслідування доручається працівникам підрозділів внутрішньої безпеки, інспекції з особового складу підрозділів кадрового забезпечення, а якщо такі підрозділи не передбачені штатним розписом, уповноважені на те начальники доручають проведення службових розслідувань найбільш досвідченим працівникам, здатним усебічно вивчити обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, та зробити об'єктивні висновки.

Відповідно до п.5.1 Інструкції службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення (п.5.2).

Як встановлено п.5.4 Інструкції якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

Особа РНС, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.

Вимоги щодо оформлення висновку службового розслідування встановлені у розділі 8 Інструкції.

Так, зокрема, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

У вступній частині висновку службового розслідування викладаються: посада, звання, прізвище, ініціали службової особи (осіб), яка (і) проводила (и) службове розслідування, підстави для проведення службового розслідування.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Також в описовій частині зазначаються відомості про залучення фахівців та дані про них, висвітлюються подані ними результати.

У резолютивній частині висновку службового розслідування виконавцем (комісією) зазначаються: підтвердилися чи спростувалися відомості, які стали підставою для його призначення; пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до осіб РНС конкретних заохочень або дисциплінарних стягнень, кваліфікації отриманих тілесних ушкоджень, обставин загибелі (смерті) осіб РНС, списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про направлення матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

У разі відсутності в начальника, який призначив службове розслідування, повноважень щодо накладення дисциплінарного стягнення в резолютивній частині висновку повинно міститися клопотання до старшого прямого начальника, який наділений відповідним правом, про накладення на особу РНС того чи іншого виду дисциплінарного стягнення.

Із затвердженим висновком службового розслідування за рішенням начальника, який призначив службове розслідування, повинен бути ознайомлений начальник органу (підрозділу) внутрішніх справ, де проходить службу працівник, стосовно якого воно проводилося.

Висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником.

Після затвердження висновку службового розслідування його оригінал та матеріали службового розслідування, а також наказ про накладення дисциплінарного стягнення (за наявності) передаються до канцелярії (секретаріату) підрозділу, де проходить службу виконавець, що проводив службове розслідування.

У випадку проведення службового розслідування комісією оригінали матеріалів зберігаються в канцелярії (секретаріаті) підрозділу - основного виконавця, який визначається начальником, що призначив службове розслідування.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідачем дотримано строки та порядок проведення службового розслідування, а висновок службового розслідування відповідає вимогам, встановленим розділом 8 Інструкції.

Так, на виконання вимог п.5.4 Інструкції, 10.10.2016 начальником ГУНП в Чернігівській області Альохіним Е. В. було прийнято оскаржуваний наказ № 1673 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача.

При цьому, позивач стверджує, що зміст оскаржуваного наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності зводиться до того, що він не повідомив чергову частину про виявлення 16.09.2016 правопорушення та містить посилання на порушення ним ст.12, 18 Закону України "Про національну поліцію", п.5 розділу ІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, Присяги працівника поліції та дисциплінарного статуту, що не відповідає дійсності.

У зв'язку з даними твердженнями, позивачем було заявлено клопотання про допит свідків. Так, судом було приведено до присяги та допитано ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_5.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомили суду, що 16.09.2016 за проханням позивача дійсно супроводжували його до будівлі школи в с. Дібрівне, оскільки останньому на мобільний телефон поступив дзвінок від ОСОБА_8, що з приміщення школи розкрадається майно.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_8 підтвердив, що дійсно телефонував позивачу та повідомив, що на території школи розкрадається майно, а саме викрадено твердопаливний котел. При цьому, хто власник цього майна йому не відомо і заяв ніяких він не писав.

На підтвердження слів ОСОБА_8 у якості свідка допитано сільського голову ОСОБА_5, який повідомив суду, що ОСОБА_8 телефонував йому і повідомив, що викрадено твердопаливний котел із приміщення котельні школи, у зв'язку з чим, ОСОБА_5 в телефонному режимі звернувся до позивача, який запропонував йому звернутися до поліції. Жодних заяв на адресу поліції ОСОБА_5 не писав, оскільки йому не було достеменно відомо на чиєму балансі перебуває школа та котельня, на з'ясування чого йому знадобився певний час. Така заява була надана ним лише 22.09.2016.

Беручи до уваги покази свідків та обставини викладені у висновку службового розслідування, суд зважає на наступне.

Законодавство не встановлює, що поліцейський може не діяти відповідно до вимог законодавства, якщо вважає, що певні дії могли вже виконати треті особи та не має права перекладати на сторонніх осіб виконання свого обов'язку.

Натомість, згідно з вимогами п.2 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби, в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов'язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Окремо, відповідно до вимог п.5 розділуІнструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377, посадова особа органу поліції при виявленні чи отриманні інформації про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію негайно повідомляє про це чергову частину органу поліції.

Позивач перебував на посаді дільничного (старший) інспектора, тобто він - посадова особа органу Національної поліції, на яку покладено виконання завдань служби дільничних інспекторів та яку наділено повноваженнями відповідно до законодавства. Відповідно до положень п.14.1. Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ України (затверджене наказом МВС України від 11.11.2010 № 550), дільничний інспектор здійснює заходи щодо попередження та припинення злочинів і адміністративних правопорушень, виявляє обставини, які призводять до їх учинення, і в межах своїх повноважень уживає заходів щодо усунення цих обставин.

Сутність та визначення поняття службової дисципліни та порушення дисципліни містяться в ст.1 та ст.2 Дисциплінарного статуту ОВС, дію якого поширено на поліцейських Національної поліції Законом України № 901-VIII.

Стаття 7 Дисциплінарного статуту ОВС покладає на поліцейських обов'язок дотримуватися службової дисципліни, норм професійної та службової етики. Обов'язок дільничного офіцера поліції брати участь разом з іншими службами та підрозділами поліції у виявленні, попередженні, припиненні адміністративних правопорушень та злочинів, а також у розкритті злочинів, учинених на території адміністративної дільниці визначена п.2.3. Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ України (затверджено наказом МВС України № 550.

Окремо слід зазначити, що відповідно до ст.11 Закону України "Про Національну поліцію" діяльність поліції здійснюється в тісній співпраці та взаємодії з населенням, територіальними громадами та громадськими об'єднаннями на засадах партнерства і спрямована на задоволення їхніх потреб, а такий показник як рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

22.10.2015 Кабінет Міністрів України також затвердив Стратегію розвитку органів внутрішніх справ. Зазначений документ зокрема містить вимоги щодо готовності поліції ефективно реагувати на заяви окремих громадян, підтримувати з ними постійний зв'язок та інформувати про хід розгляду їх справ. Убачається, що жодна із заяв та скарг громадян не залишиться незареєстрованою та своєчасно нерозглянутою незалежно від того, має заявник будь-які привілеї або ж навпаки він:обмежений у частині реалізації певних прав. Основним пріоритетом у роботі поліції визначено встановлення виключно партнерських засад взаємодії з громадами в межах загальновизнаного у світі підходу community policing. Пріоритетом у діяльності поліції встановлено не стільки реагування на кримінальні прояви, скільки участь у вирішенні всього комплексу проблем, які має населення конкретної місцевості у сфері дотримання закону. Від поліції очікується прояв інтересу не лише до інформації, яка стосується правопорушень, але й до потреб громадян, їх проблем та ускладнення стосунків, які становлять підґрунтя для загострення криміногенної ситуації.

Враховуючи вищевикладене, суд констатує, що позивач, як посадова особа органу поліції, мав імперативний обов'язок повідомити чергову частину органу поліції про виявлення чи отримання інформації про вчинене кримінальне правопорушення, а саме розкрадання майна з території школи, що знаходилась в с. Дібрівне, а тому посилання представника позивача про те, позивачем на місці огляду не було виявлено слідів взлому, судом не приймаються. Судом також не беруться до уваги і покази свідків, оскільки невизначеність щодо приналежності майна особам, що повідомили про його розкрадання, жодним чином від цього обов'язку не звільняють, більш того, перекладання обов'язку повідомлення чергової частини на третіх осіб є протиправним з боку працівника поліції за наявності інформації про вчинення кримінального правопорушення у разі звернення особи до працівника поліції з такою інформацією.

Так, ст.12 Закону України "Про національну поліцію" визначено види дисциплінарних стягнень, до яких належать: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

У відповідності до ст.14 Закону України "Про національну поліцію" про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

При цьому, посилання представника позивача на наявну в матеріалах справи службову характеристику від 03.11.2016, складену т.в.о. начальника Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області підполковником поліції ОСОБА_10 судом до уваги не береться, оскільки в матеріалах справи міститься інша службова характеристика, що була використана під час проведення службового розслідування, складена підполковником поліції ОСОБА_10, що має діаметрально протилежний характер.

При цьому суд враховує, що звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ, як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Проте, жодних імперативних обмежень щодо встановлення того чи іншого виду дисциплінарної відповідальності законодавцем не встановлено.

Такі обставини вказують на те, що визначення виду дисциплінарного стягнення належить безпосередньо до дискреційних повноважень органу, який вільний у виборі останнього.

Щодо відсутності заподіяної діями позивача шкоди у зв'язку з реєстрацією 22.09.2016 заяви від Смичинського сільського голови ОСОБА_5, яку внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.3 ст.185 КК України (крадіжка, поєднана з проникненням), суд зазначає, що матеріалами службового розслідування підтверджується факт порушення ОСОБА_3 службової дисципліни в частині недотримання в службовій діяльності принципів взаємодії з населенням та безперервності, грубого невиконання основних обов'язків поліцейського, вимог п.5 розділуІнструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, порушення Присяги на вірність Українському народові.

Також звертаючи увагу на рапорт поліцейських УОАЗОР та аналізуючи дії інспектора Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 щодо відмови проїхати до с. В.Дирчин для відібрання заяви від гр. ОСОБА_18 та наступне зникнення з території обслуговування, про що складено рапорт (а.с.78), відповідно до вищевказаних норм права, є підстави для висновку, що такі дії утворюють окремий склад дисциплінарного проступку, дослідження якого комісія, що проводила службове розслідування, визначила за доцільне розглянути в рамках службового розслідування, призначеного наказом ГУНП в Чернігівській області від 23.09.2016 № 1126, а тому посилання позивача на відсутність дисциплінарної відповідальності за вчинені дії, на думку суду, є безпідставними.

В зв'язку з викладеним, суд дійшов до висновку, що вказані дії утворюють склад дисциплінарного проступку та вказують на систематичне порушення вимог чинного законодавства позивачем, які знайшли своє відображення у матеріалах та висновку службового розслідування.

Крім того, суд вважає, що при прийнятті рішення про склад та тяжкість вчиненого дисциплінарного проступку, відповідачем також враховано те, що старший лейтенант поліції ОСОБА_3, відповідно до його пояснень, вважав, що про факт крадіжки зі школи до Городнянського ВП повідомив гр. ОСОБА_5 Такі пояснення слід розцінювати як спробу уникнути відповідальності за невиконання вимог законодавства, яке зобов'язує поліцейського - суб'єкта владних повноважень діяти визначеним порядком.

Таким чином, оскаржувані накази прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства, обґрунтовано з відображенням усіх суттєвих обставин, що мали вплив на їх прийняття, а тому скасуванню не підлягають. При цьому, позовні вимоги про поновлення позивача та стягнення на його користь середнього грошового утримання за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказу про звільнення, тому вони теж не підлягають задоволенню.

Отже, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Альохіна Едуарда Володимировича про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Житняк