Справа № 815/2732/16
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/2732/16

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій за порушення п. 12 ст. 3, ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», -

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.05.2016 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій за порушення п. 12 ст. 3, ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Постановою від 20 вересня 2016 року, ухваленою в порядку письмового провадження, Одеський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з постановою суду фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою задовольнити її адміністративний позов в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до порушення норм матеріального права та ухвалення неправильного судового рішення.

Державна податкова інспекція у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Ухвалюючи постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції встановив, що в період з 17 по 30 березня 2016 року, на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України, ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідно до направлення від 02 березня 2016 року №107, наказу від 02 березня 2016 року №124, виданих ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, та згідно плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, головним державним інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_2, проведена документальна планова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р.

За наслідками перевірки складений акт №1183/15-52-13-03/НОМЕР_2 від 06 квітня 2016 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р.».

За висновками акту перевірки ФОП ОСОБА_1 належно не здійснюється облік товарних запасів, оскільки у книзі обліку доходів та витрат, наданій до перевірки, відсутня інформація про сплату, кількість, та найменування товару отриманого для його продажу, тобто не обліковано товарні запаси у порядку, встановленому законодавством, сума витрат безпосередньо пов'язаних з отриманням в цей день виручки за місцем їх реалізації на загальну суму 6391032грн., внаслідок чого порушено вимоги п. 12 ст. 3, ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі акта перевірки №1183/15-52-13-03/НОМЕР_2 від 06 квітня 2016 року ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області 10 травня 2016 року винесено податкове повідомлення-рішення №.

Перевіряючи доводи адміністративного позову суд першої інстанції встановив, що оскаржене податкове повідомлення-рішення ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 10.05.2016р. №, винесено контролюючим органом правомірно, та з урахуванням положень чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, податкового законодавства.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що в акті перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 належно не здійснюється облік товарних запасів, оскільки у книзі обліку доходів та витрат, наданій до перевірки, відсутня інформація про сплату, кількість, та найменування товару отриманого для його продажу, тобто не обліковано товарні запаси у порядку, встановленому законодавством, сума витрат безпосередньо пов'язаних з отриманням в цей день виручки за місцем їх реалізації на загальну суму 6391032,00грн., а саме: 2013рік у сумі 2151425грн., 2014рік у сумі 1988822грн., 2015рік у сумі 2250785грн., що підтверджується відповідним реєстром податкових накладних.

Також суд першої інстанції з посиланням на наявну в матеріалах справи Книгу обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність №1845 від 20.05.2011р., встановив, що позивачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 облік товарних запасів здійснюється з порушенням вимог чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, податкового законодавства, оскільки у книзі обліку доходів та витрат відсутня інформація про сплату, кількість, та найменування товару отриманого для його продажу, тобто не обліковано товарні запаси у порядку, встановленому законодавством.

З посиланням на приписи п. 12 ст. 3, ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, п. 3, п. 5, п. 6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 р. №481, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 жовтня 2013р. за №1686/24218, суд першої інстанції дійшов висновку, що підприємці, які перебували на загальній системі оподаткування, зобов'язані вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством, незважаючи на те, що для фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності законодавчо чітко не визначено порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, проте мати первинні документи на товар такі підприємці повинні.

Так суд першої інстанції послався на те, що в акті ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області №1183/15-52-13-03/НОМЕР_2 від 06.04.2016р., який є носієм доказової інформації про допущені порушення протягом періоду, який перевірявся, зазначено, що ФОП ОСОБА_1 не була платником єдиного податку, та зареєстрована платником податку на додану вартість, а відтак, зобовязана вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Суд першої інстанції зауважив, що безумовною підставою для застосування фінансових санкцій у розумінні ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», є реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку, в той час як позивач до матеріалів справи не надав жодних документів (накладних, товарно-транспортних накладних та інших документів бухгалтерського обліку), на підставі яких здійснювався облік товарів.

Таким чином, суд першої інстанції встановив, що облік товарних запасів ФОП ОСОБА_1 здійснюється з порушенням вимог чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, податкового законодавства, оскільки у книзі обліку доходів та витрат відсутня інформація про сплату, кількість, та найменування товару отриманого для його продажу, тобто не обліковано товарні запаси у порядку, встановленому законодавством. При цьому позивач до суду не надав жодних доказів, які б спростовували виявлені податковим порушення вимог п. 12 ст. 3, ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Посилання позивача на те, що в акті перевірки безпідставно здійснено посилання на ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», так як її виключено, суд першої інстанції відхилив оскільки перевірка охоплювала період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р., тоді як ст.6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» виключено на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо застосування реєстраторів розрахункових операцій» від 1 липня 2015 року №569-VIII (зі змінами та доповненнями).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області в Акті перевірки №1183/15-52-13-03/НОМЕР_2 від 06.04.2016р. правомірно посилалась на положення ст.6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки встановлені фахівцем органу доходів і зборів порушення ФОП ОСОБА_1, у тому числі, мали місце під час дії приписів ст. 6 вказаного Закону.

Також, на думку суду першої інстанції, є хибними твердження позивача відносно того, що на ФОП ОСОБА_1 не розповсюджуються приписи ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки під час здійснення господарської діяльності підприємцем не здійснювалося продажу товарів за готівкові кошти, а також не здійснювалося безготівкових розрахунків із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів, тощо, та ФОП ОСОБА_1 здійснювала продаж товарів виключно в безготівковому порядку через розрахунковий рахунок у банківській установі.

Оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.05.2016р. №, не обґрунтовані, документально не підтверджені, не ґрунтуються на положеннях чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, податкового законодавства, отже задоволенню не підлягають.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення апелянта та його представника, представника податкового органу, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що в період з 17 по 30 березня 2016 року працівниками ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області проведена документальна виїзна планова перевірка за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р.

За наслідками перевірки складений акт № 1183/15-52-13-03/НОМЕР_2 від 06.04.2016 р. (а.с. 10-25).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 12 ст. 3, ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки позивач, як фізична особа-підприємець, який у період що перевірявся, перебував на загальній системі оподаткування, не здійснював належно облік товарних запасів, так як у книзі обліку доходів і витрат наданої до перевірки, відсутня інформація про сплату, кількість та найменування товару, отриманого для його продажу, тобто не обліковані товарні запаси у порядку встановленому законодавством, сума витрат безпосередньо повязаних з отриманням в цей день виручки за місцем їх реалізації - на загальну суму 6 391 032 грн.:

- за 2013 рік 2 151 425 грн.;

- за 2014 рік 1 988 822 грн.;

- за 2015 рік 2 250 785 грн.

На підставі акту перевірки від 06.04.2016 р. № 1183/1183/15-52-13-03/НОМЕР_2 ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області прийняло податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10.05.2016 року (а.с. 26), в якому зазначено про встановлене порушення вимог п. 12 ст. 3, ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та про застосування штрафних санкцій на підставі п.п.54.3.3. п. 54.3 ст. 54 ПК України, і ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в розмірі 12 782 064 грн.

12.07.2016 року ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області прийняло податкову вимогу № 837-17 (а.с. 121).

Апеляційний суд встановив, що в акті перевірки не зазначений встановлений податковим органом факт наявності у позивача облікових документів на товар в цілому, однак відсутність записів про витрати кожен день, а не за місяць в цілому, податковий орган вважає порушенням порядку ведення обліку товарних запасів та як наслідок відсутність такого обліку та продаж не облікованого товару, з чим погодився і суд першої інстанції.

Відповідно до п. 12 ст. 3 та ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності, які перебували на загальній системі оподаткування, були зобов'язані вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством.

Стаття 6 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» виключена на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо застосування реєстраторів розрахункових операцій» N 569-VIII від 01.07.2015, який набрав чинності з 23.07.2015 р.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до статті 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для такого висновку.

У розділі V Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачена відповідальність за порушення вимог лише цього Закону.

Зокрема, фінансова санкція, встановлена статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» може бути застосована до фізичної особи-підприємця, який перебуває на загальній системі оподаткування, лише у тому випадку, коли ця особа здійснює реалізацію не облікованого товару, тобто має бути місце двом подіям відсутність товарного обліку та факт реалізації не облікованого товару. При цьому санкція передбачена у подвійному розмірі саме не облікованих товарів за місцем реалізації або за місцем зберігання.

Факт порушення порядку обліку товарних запасів, зокрема як зазначено в акті перевірки не повне заповнення книги обліку доходів і витрат наданої до перевірки (відсутність інформації про сплату, кількість та найменування товару, отриманого для його продажу) без перевірки наявності первинної бухгалтерської документації (накладних, податкових накладних, актів виконаних робіт, платіжних документів та ін.) за місцем реалізації чи зберігання товарів, не є підставою для застосування до фізичної особи-підприємця фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідно до матеріалів справи копії книги обліку доходів і витрат (а.с. 59 101) позивачем заповнені графи щодо понесених витрат повязаних з одержанням доходу, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг, щодо залишків товарних запасів, реквізити документів, що підтверджують понесені витрати. Проте заповнення цих граф відбулось не у відповідності з вимогами Наказу ДПАУ № 1025 від 24.12.2010 р. та наказу Міністерства доходів і зборів № 481 від 16.09.2013 року, оскільки зазначені графи заповнювались не кожного дня, а за підсумками місяця, реквізити документів, що підтверджують понесені витрати мають загальну назву «відповідно банківським випискам», «відповідно реєстрам податкових накладних».

Апеляційний суд зазначає, що під час проведення перевірки податковим органом використані (а.с. 14):

- податкова звітність суцільним порядком;

- Книги обліку доходів і витрат суцільним порядком;

- накладні, акти виконаних робіт вибірковим методом;

- договори, податкові накладні вибірковим методом;

- накладні, податкові накладні, акти виконаних робіт та інші документи вибірковим методом;

- реєстри отриманих та виданих податкових накладних суцільним порядком;

- банківські виписки суцільним порядком.

При цьому в акті перевірки зазначено, що перевіркою правильності визначення валового доходу, відображеного в декларації про доходи, з даними про суми валового доходу, встановленими в ході перевірки, розбіжностей не встановлено (а.с. 17). Так само як і не встановлено розбіжностей при перевірці визначення документально підтверджених витрат (а.с. 17-18).

Не встановлено перевіркою також і порушень позивачем у частині збереження первинних документів, звітності та інших документів (а.с. 23-24).

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про наявність у позивача належним чином оформлених первинних документів, які підтверджують облік товарних запасів. В той час як неправильне заповнення деяких граф у Книзі обліку доходів і витрат, за наявності первинних документів, не є підтвердженням факту не ведення обліку товарних запасів та реалізації не облікованого товару.

Апеляційний суд зазначає, що до 01.01.2010 року Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачав відповідальність саме за порушення порядку обліку товарних запасів (ст. 21) та за реалізацію не облікованих товарів (ст. 20).

З 01.01.2010 року Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачає відповідальність тільки за реалізацію не облікованих товарів.

Відсутність обліку товарних запасів та ведення обліку товарних запасів з порушенням вимог до такого обліку не є тотожними поняттями, як вважає податковий орган та з чим погодився суд першої інстанції, а тому апеляційний суд дійшов висновку про протиправність висновків податкового органу щодо відсутності обліку товарних запасів, внаслідок не здійснення належного обліку товарних запасів, та відповідно реалізації не облікованих товарів на суму 6 391 0323 грн., за період, який перевірявся.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неправильного вирішення справи, у звязку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, апеляційна скарга має бути задоволена, оскаржена постанова скасована та ухвалена нова постанова про задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, апеляційний суд зазначає, що судові витрати понесені апелянтом в загальному розмірі 14882,40 грн., а саме - в суді першої інстанції як судовий збір при поданні позову 6890 грн. (а.с. 9), при поданні клопотання про забезпечення позову 413,40 грн. (а.с. 122), - в суді апеляційної інстанції як судовий збір при поданні апеляційної скарги - 7579 грн. (а.с. 173), мають бути відшкодовані відповідачем, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 96-71, 94, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. п. 1 ч. 1 ст. 202, ст. ст. 207, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 10 травня 2016 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій за порушення п. 12 ст. 3, ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Стягнути з Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (ЄДРПОУ - 36565551; місцезнаходження юридичної особи: 65098, Одеська область, місто Одеса, вулиця Стовпова, будинок 17) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (податковий номер платника податків НОМЕР_2; місцезнаходження 65074, АДРЕСА_1) судові витрати судовий збір, в розмірі 14 882,40 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складений 14.12.2016 р.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець