Справа № 2а-4877/10/1370
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2011-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2011 р. № 2а-4877/10/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Карпяк О.О.,

судді Гулик А.Г.

судді Кузьмич С.М.

при секретарі судового засідання Денькович Л.І.,

за участю сторін:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача - 1,2 ОСОБА_2 (довіреність від 04.01.2011 року № 30/21-38), ОСОБА_3 (04.01.2011 року № 30/21-35)

від відповідача -3 ОСОБА_4 В.(довіреність від 04.01.2011 року № 15-21/39)

третя особа не зявились

прокурор не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом

ТзОВ "Євромарк Україна"
до Львівська митниця Державної митної служби України
про про скасування рішення, стягнення надлишку суми сплаченого державного мита та податку на додану вартість ,
в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євромарк Україна»звернулося до суду з адміністративним позовом до відповідачів: Державної митної служби, Львівської митниці, Головного управління державного казначейства у Львівській області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ДПІ у Сихівському районі м. Львова та Прокуратури Львівської області про скасування рішення та зобовязання вчинити дії.

Ухвалою від 08 червня 2010 року відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні 20.07.2010 року було залучено в якості третьої особи ДПІ у Сихівському районі м. Львова.

Листом від 01.09.2010 року прокуратура Львівської області повідомила про вступ у розгляд справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євромарк - Україна»до Львівської митниці.

Позивач Товариство з обмежено відповідальністю «Євромарк Україна» - позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.04.2010 року позивачем було ввезено на територію України з метою продажу товари «Взуття для чоловіків та жінок, на підошві з полімерних матеріалів та з верхом з натуральної шкіри, що не закриває кісточку, з довжиною устілки 24 см. і більше, не ортопедичне, моделі сезону весна літо 2010 року в асортименті, загальною кількістю 1262 пари, торгова марка CAMPUS, виробник невідомий, країна виробництва Китай». Товар ввезено згідно з рахунком фактурою № FSE -6/10/TRAN, подано до митного оформлення в режимі IM 40, задекларовано за вантажно митною декларацією № 209000011/2010/014191 від 22.04.2010 року. Позивачем будо подано декларацію митної вартості товару, в якій заявлено митну вартість вищезазначеного товару 165282, 79 грн., (20853, 77 в доларах США). Однак, згідно з рішенням відділу контролю митної вартості та номенклатури Львівської митниці № 209000006/2010/006628/2 від 20.04.2010 року про визначення митної вартості товару, визначено митну вартість заявленого товару № 12 (взуття шкіряне нижче кісточки для чоловіків та жінок) код УКТЗЕД НОМЕР_1 в кількості 1262 пари 26619, 36 в доларах США, що суттєво відрізняється від митної вартості товарів, заявленої декларантом (20853, 77 в доларах США). Позивач вважає, що дії посадових осіб Львівської митниці Державної митної служби України щодо визначення митної вартості задекларованого товару є незаконними та такими, що порушують законні права та інтереси ТОВ «Євромарк Україна».

Представник позивача в судовому засіданні просить позовні вимоги задоволити з врахуванням поданих ними уточнень позовних вимог.

Відповідач -1та 2 , орган державної митної служби, вважають, що ним у відповідності до вимог чинного законодавства правомірно було визначено митну вартість на основі законів України. Позиція відповідача -1,2 викладена у письмових запереченнях на адміністративний позов.

Представник відповідача 1,2 у судовому засіданні дав аналогічні пояснення, вважає, що орган державної митної служби діяв у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідач 3, Головне управління державного казначейства України у Львівській області, проти позову заперечили, подали письмові пояснення від 19.07.2010 року № 13-11-03/5371. Представник відповідача -3 в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових поясненнях.

Третя особа та прокурор в судове засідання не зявились, заперечень на позов не подали.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 08 лютого 2011 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Митним кодексом України, Постановою Кабінету Міністрів України №339 «Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів», Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 року №1766 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження», Методичними рекомендаціями із застосування окремих положень Митного кодексу України, що стосуються питань визначення митної вартості товарів, які переміщуються на митну територію України, затверджені наказом Держмитслужби України від 31.01.2007 року №74, наказом ДМСУ від 01.04.2009 року №291 «Про затвердження Тимчасового порядку роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, наказом ДМСУ «Про затвердження Порядку випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання при ввезенні їх на митну територію України»від 17.03.2008 року № 230.

EUROMARK POLSKA S.A., Варшава, як «Продавець», та ТОВ «Євромарк Україна», як «Покупець», уклали Договір купівлі продажу № 1/08/06, згідно якого EUROMARK POLSKA S.A. повідомляє, що у нього є право на імпорт, дистрибюцію і експорт туристичних товарів, одягу і взуття таких торгівельних марок: Campus, Alpinus, Stir Crazy, Pro tekt. Продавець продає, а Покупець (ТОВ Євромарк Україна) купляє товари в такому асортименті і по таких цінах, які вказані в експортному документі.

При здійсненні митного оформлення товару «Взуття для чоловіків та жінок, на підошві з полімерних матеріалів, та з верхом з натуральної шкіри, що не закриває кісточку, з довжиною устілки 24 см. і більше, не ортопедичне, моделі сезону весна літо 2010 року в асортименті: RED buty 10 (верх: замша + тканина) 280 пар; CHESTNUN buty 10 (верх: замша + тканина) 335 пар; VILLA buty 10 (верх: замша + тканина) 203 пар; DOT buty 10 ((верх: замша + тканина) 207 пар; RUSTY buty 10 ((верх: замша + тканина) 237 пар. Разом 1262 пари. Торгова марка Campus. Виробник невідомий. Країна виробництва Китай», такий був задекларований позивачем за ВМД № 209000011/2010/013715 від 19.04.2010 року.

Розглянувши подану позивачем декларацію та інші документи, Львівська митниця за наявності сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару скористалася наданим їй правом витребування додаткових документів, про що в декларації митної вартості у графі «Для відміток митного органу»наявний запис про необхідність подання додаткових документів з вказівкою «п.11 ПКМ 1766 в повному обсязі», та в усній формі було запропоновано додатково надати наступні документи: загальний прайс лист виробника; довідку про вартість у країні експортері товарів, що є ідентичними або подібними оцінюваним.

Представник позивача ОСОБА_5, від ознайомлення із вимогою та подання додаткових документів відмовилась, у звязку з чим такі подані не були.

Митним органом, крім перевірки поданих до митного оформлення документів, відповідно до Постанови КМУ № 339 від 09.04.2008 року «Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів»також здійснювалось порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено. В результаті цієї перевірки встановлено, що заявлена митна вартість є значно нижчою від митної вартості подібних товарів митне оформлення яких уже здійснено. Так, позивачем заявлено митна вартість становила 16, 52 доларів США за 1 кг, в той час як у ціновій базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України наявне оформлення подібного товару по митній вартості 21, 09 доларів США за 1 кг товару.

Відповідно до статті 259 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього

Кодексу.

Відповідно до статті 260 Митного кодексу України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу. Для цілей визначення митної вартості використовується

інформація, підготовлена у спосіб, сумісний з принципами бухгалтерського обліку, прийнятими у відповідній країні і доцільними для певного методу визначення митної вартості. Методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються

через митний кордон України, та умови їх застосування встановлюються цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 265 Митного кодексу України, митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості. Якщо митний орган дійшов висновку, що визначена декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього товару, в тому числі сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які входять до складу товару, митний орган має право зобов'язати декларанта визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення.

Відповідно до п.2. Постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.2008 № 339 "Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється митним органом відповідно до статті 41 Митного кодексу України шляхом: 1) проведення: перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, згідно з Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 р. N 1766 (Офіційний вісник України, 2006 р., N 51, ст. 3417); усного опитування посадових осіб підприємств і громадян, а також консультацій з декларантом з метою обміну інформацією, що стосується певної зовнішньоекономічної операції та впливає на вартість товарів; митного огляду товарів для визначення характеристик, які впливають на рівень їх митної вартості; 2) порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з: рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів; 3) застосування інших передбачених Митним кодексом України та законами з питань митної справи форм контролю. Послідовність дій посадових осіб митного органу під час здійснення передбаченого цим пунктом контролю визначається Держмитслужбою.

Відповідно до п. 11. Постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 № 1766 "Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження" із змінами і доповненнями, для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Посадова особа митного органу у графі "Для відміток митниці" декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис. Для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); відповідна бухгалтерська документація; ліцензійний чи авторський договір (контракт); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) фірми - виробника товару; калькуляція фірми - виробника товару; копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем, - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; сертифікат про походження товару; відомості про якісні характеристики товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини. Декларант за власним бажанням подає інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

Відповідно до п.14 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 № 1766 "Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження" із змінами і доповненнями, якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Застосовуючи послідовно методи визначення митної вартості та при відсутності можливості застосування методів 1-5, посадовими особами відповідача в силу ст. 273 МК України визначено митну вартість на імпортований позивачем товар з використанням резервного методу.

20.04.2010 року Львівською митницею прийнято рішення про визначення митної вартості товарів № 209000006/2010/006628/2.

Ст. 266 МК України передбачено шість методів визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну. Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (ціна операції). Кожний наступний метод застосовується лише тоді, коли митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. При цьому, відповідно до частини 2 ст. 266 МК України, якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 i 269 цього кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У відповідності до ч. 2 ст. 264 МК України, у разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В судовому засіданні були допитані судом як свідки, відповідно до ст. 65 КАС України ОСОБА_5, та ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_6 (працівник митниці), вказано: «що йому надали документи для опрацювання ТзОВ «Євромарк Україна», в ході опрацювання було зясовано, що митна вартість по одному із товарів була нижчою, ніж на аналогічні товари згідно митної системи України». Разом із представником, який здавав документи ним переглянуто всі документи та наявну цінову інформацію, також було запропоновано надати додаткові документи, на що представник позивача категорично відмовилася підписувати та подавати будь - які документи. Свідок також повідомив, що представник позивача повідомила, що з вимогами митниці не згідні, що будуть оскаржувати у судовому порядку, але у звязку з тим, що цей товар потрібно розмитнити, митному органу слід приймати рішення.

Свідок ОСОБА_5 вказала, що на момент подання додаткових документів відповідачем було прийнято рішення про визначення митної вартості товару. Це рішення вони не отримували, представником позивача було додано до позовної заяви копію рішення із електронної бази даних. Свідок стверджував, що представником митниці при оформленні товару не було належним чином повідомлено її про необхідність подання додаткових документів. Свідок зазначила, що працівником митниці було вказано про необхідність проставляння підпису у графі митної декларації без розяснення причин та при відсутності запису митного органу про необхідність подання додаткових документів. Від підпису у графі митної декларації вона відмовилась.

З матеріалів справи вбачається, що Львівська митниця обґрунтовано застосувала при визначенні митної вартості резервний метод, оскільки:

1. митна вартість за методами ціни договору щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, згідно з ч. 3-6 ст. 268 МК України, не могла бути визначена, оскільки була відсутня інформація про ідентичні та подібні товари, які співпадали по асортименту продукції, не відомі та документально не підтверджені їх фізичні характеристики, якість та репутація цієї продукції на ринку на протязі 90 днів до моменту прийняття рішення про визначення митної вартості;

2. митна вартість за методом на основі віднімання вартості не була визначена з огляду на те, що оскільки відсутнє документальне підтвердження про ціну одиниці товару, які були продані на території України, з врахуванням положень частин 2 та 3 ст. 271 Митного кодексу України;

3. визначення митної вартості на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосовувалось згідно ст. 271 Митного кодексу України, так як відсутнє документальне підтвердження щодо витрат, які включалися в ціну товарів відповідно до ст. 267 Митного кодексу України.

Відповідно до ст. 264 Митного кодексу України у разі виникнення потреби в уточненні заявленої митної вартості товарів або в разі незгоди декларанта з митною вартістю, визначеною митним органом, декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг під гарантію уповноваженого банку або сплатити податки і збори (обов'язкові платежі) згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною митним органом. Після надання банком гарантій, зазначених у частині третій цієї статті, митний орган зобов'язаний випустити товари у вільний обіг. У разі, якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у місячний термін з дня прийняття рішення, у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до п. 13 Порядок випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання при ввезенні їх на митну територію України від 17.03.2008 року № 230 декларант повинен подати митному органу необхідні відомості для підтвердження заявленої митної вартості та забезпечити можливість їх перевірки.

Згідно п. 14 Порядку випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання при ввезенні їх на митну територію України від 17.03.2008 року № 230 митний орган перевіряє надані декларантом відомості, а в разі необхідності вживає додаткових форм контролю, передбачених законодавством. На підставі результатів такої перевірки, але не пізніше 10 днів до завершення строку дії гарантійних зобов'язань митний орган приймає рішення та повідомляє декларанта про можливість/неможливість застосування митної вартості, заявленої декларантом.

21.04.2010 року ТзОВ «Євромарк Україна»звернулося до Начальника Львівської митниці із скаргою про скасування рішення ВКМВК Львівської митниці про визначення митної вартості товару № 209000006/2010/006628/2 від 20.04.2010 року та застосування митної вартості заявленої декларантом у декларації митної ватості.

13.05.2010 року Львівською митницею за № 24/22 - 6510 було розглянуто скаргу позивача та надано відповідь.

Твердження позивача про те, що митним органом неналежним чином було розяснено їм про необхідність подання додаткових документів з підстав відсутності підпису їх представника про ознайомлення на декларації митної вартості, оцінюються судом критично оскільки вказані позивачем обставини не спростовують правомірності визначення митної вартості митним органом.

Таким чином, станом на дату винесення рішення про визначення митної вартості товару та впродовж 90 днів дії гарантійних зобовязань позивачем не було підтверджено заявлену ним митну вартість.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин суд вважає, що вимога про скасування рішення Львівської митниці про визначення митної вартості товарів № 20900000/2010/006628/2 від 20.04.2010 року є необґрунтованою та безпідставною. Інші позовні вимоги про стягнення на користь ТОВ «Євромарк Україна» в порядку ст. 264 МК України з державного бюджету України через Головне управління Державного казначейства України у Львівській області надлишок суми сплаченого державного мита та податку на додану вартість в розмірі 14623, 39 грн., мають похідний від першої вимоги характер, а, відтак, підстав для задоволення інших позовних вимог немає.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст. 94 КАС України, такі належить покласти на позивача.

Керуючись статтями 70, 71, 76, 86, 94, 160, 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна

Суддя Гулик А.Г.

Суддя Кузьмич С.М.