Справа № 802/964/16-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/964/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Бошкова Ю.М.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

14 грудня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Смілянця Е. С. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Мирошниченко С.О.,

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Цибка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому з урахуванням змінених позовних вимог просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, оформлене листом вих.№С-4914/0-2475/6-16 від 30.05.2016 року, яким позивачу відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення в користування на умовах оренди земельної ділянки розміром 17,3155 га (кадастровий номер НОМЕР_1) на території Яворівської сільської ради Піщанського району Вінницької області, для ведення фермерського господарства; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області затвердити проект землеустрою щодо відведення позивачу зазначеної вище земельної ділянки, для ведення фермерського господарства.

Відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 29.09.2016 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на не повне з'ясування судом всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник позивача проти тверджень апелянта заперечив та просив у задоволенні скарги відмовити з підстав правомірності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та необхідності залишення в силі постанови суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в жовтні 2014 року позивач, являючись приватним підприємцем, який здійснює діяльність в сфері сільського господарства, звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із письмовим клопотанням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому в користування на умовах оренди земельної ділянки площею 17,3155 га, для ведення фермерського господарства (із земель запасу), яка знаходиться на території Яворівської сільської ради Піщанського району Вінницької області.

Наказом начальника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 08.10.2014 року №2-3116/15-14-СГ надано дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Зважаючи на вимоги та рекомендації зазначеного наказу, на замовлення позивача, проект землеустрою на оренду земельної ділянки площею 17,3155 га було розроблено сертифікованим на виконання землевпорядних робіт суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_5 та погоджено Відділом Держгеокадастру у Піщанському районі Вінницької області згідно Висновку від 05.02.2015 року №28-0.3-584/2-15 (міститься в матеріалах справи).

В подальшому, на виконання вимог земельного законодавства, отримавши необхідний пакет проектної документації із землеустрою та витяг з ДЗК про земельну ділянку, позивач тричі звертався до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки в користування на умовах оренди на території Яворівської сільської ради Піщанського району Вінницької області, з метою ведення особистого фермерського господарства.

Однак, листами №ДС-31-2-0.3-3026/19-15 від 14.07.2015 року, №С-1147/0-671/6-16 від 16.02.2016 року, №С-4914/0-2475/6-16 від 30.05.2016 року Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області відмовило в затвердженні проекту землеустрою, посилаючись на різного роду не доопрацювання документації із землеустрою. При цьому, судом встановлено, що в зазначених листах відповідач кожного разу, незважаючи на усунення попередніх недоліків, вказаних в листах, посилається на "нові" недоліки проекту та не встановлює строк для їх усунення.

Так, у відмові у затвердженні проекту землеустрою, оформленій листом від 30.05.2016 року вих.№С-4914/0-2475/6-16, яка є предметом розгляду в даній справі, відповідач зазначив підставу для відмови - "У даному проекті землеустрою відсутня інформація щодо легітимності отриманих даних державної геодезичної мережі (ст.20 Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність")".

Суд першої інстанції, за результатами розгляду справи дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідач не довів та не обґрунтував суду правомірність прийнятого відносно позивача рішення щодо відмови в затвердженні позивачу проекту землеустрою про відведення земельної ділянки на умовах оренди для ведення фермерського господарства.

Надавши правову оцінку обставинам справи, проаналізувавши законодавство, норми якого регулюють спірні правовідносини, оцінивши докази в їх сукупності, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими.

Так, відповідно до ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею123 ЗК України визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Згідно з ч. 2 ст.123 ЗК України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

В силу ч.3 вказаної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із ст. 151 цього Кодексу.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу (ч.4 ст.123 ЗК України).

За змістом ч. 4 ст. 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч. 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України шляхом перетворення.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою від 14.01.2015 № 15 Кабінет Міністрів України (далі Положення № 15) встановлено, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через віце-премєр-міністра України - управління регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

У відповідності до п. 3 Положення № 15 основними завданнями Держгеокадастру є: реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру; надання адміністративних послуг згідно із законом у відповідній сфері.

Відповідно до п. 7 Положення № 14, Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Підпунктом 31 п. 4 Положення № 15 визначено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Оскільки спірна земельна ділянка належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, тому саме до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області відноситься розгляд питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у користування.

Згідно з ч.5 ст.186-1 ЗК України, органи, зазначені в ч.ч. 1 - 3 цієї статті, до яких відноситься відповідач, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи (ч.6 ст.186-1 ЗК України).

За змістом ч. 7 вказаної статті, органам, зазначеним у ч.ч. 1 - 3 цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у ч.ч. 1 - 3 цієї статті, у визначений законом строк.

Вимогами ч. 8 ст. 186-1 ЗК України встановлено, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в ч.ч. 1 - 3 цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в ч.ч. 1 - 3 цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Водночас, з матеріалів справи встановлено, що у відповідь на звернення позивача із клопотанням про затвердження проекту землеустрою, відповідач тричі відмовляв листами №ДС-31-2-0.3-3026/19-15 від 14.07.2015 року, №С-1147/0-671/6-16 від 16.02.2016 року та №С-4914/0-2475/6-16 від 30.05.2016 року.

З аналізу зазначених листів-відмов, судом встановлено, що, всупереч зазначеним вимогам ЗК України, у всіх трьох відмовах відповідач кожного наступного разу зазначає інші підстави для відмови в затвердженні проекту, незважаючи на усунення позивачем недоліків, на які було наголошено управлінням в попередніх відмовах. Такі дії та рішення відповідача свідчать порушенням норм земельного законодавства в частині порядку розгляду проекту землеустрою, поданого особою на затвердження у відповідності до вимог закону.

Також, слід звернути увагу на не дотримання відповідачем вимог ч.8 ст.186-1 ЗК України в частині не конкретизації та не зазначення в листі №С-4914/0-2475/6-16 від 30.05.2016 року вичерпного переліку недоліків проекту поданого позивачем на затвердження.

А саме, у спірному листі відповідач зазначив як підставу для відмови - "У даному проекті землеустрою відсутня інформація щодо легітимності отриманих даних державної геодезичної мережі…", зазначивши в лапках посилання на ст.20 Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність".

Разом з тим, зазначене посилання відповідача на ст.20 Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність", враховуючи вимоги закону, не може бути підставою для непогодження проекту землеустрою.

Стаття 20 Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність" визначає лише порядок користування топографо-геодезичними і картографічними матеріалами та не визначає умови і порядок підтвердження легітимності даних топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Відносно доводів представника відповідача про необхідність укласти договір про надання GNSS інформації від мережі референтних станцій ZAKPOS для підтвердження легітимності отримання даних державної геодезичної мережі суд першої інстанції вірно зазначив, що ст.50 Закону України "Про землеустрій" визначено вичерпний перелік документів, який підлягає наданню та складає предмет проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а відтак такий перелік не підлягає розширеному тлумаченню.

Поряд з цим, встановлена пряма законодавча заборона для відповідача щодо вимагання при затвердженні проекту землеустрою із відведенням земельної ділянки інших, ніж визначених законом документів.

Таким чином, відмова ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, оформлену листом №С-4914/0-2475/6-16 від 30.05.2016 року, в затвердженні позивачу проекту землеустрою щодо відведення в користування на умовах оренди земельної ділянки розміром 17,3155 га (кадастровий номер НОМЕР_1) на території Яворівської сільської ради Піщанського району Вінницької області для ведення фермерського господарства є протиправною, а поданий позивачем проект землеустрою відповідає нормам чинного законодавства.

Що стосується позовної вимоги позивача щодо зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області затвердити проект землеустрою щодо відведення позивачу в користування на умовах оренди земельної ділянки площею 17,3155 га (кадастровий номер НОМЕР_1) на території Яворівської сільської ради Піщанського району Вінницької області (із земель запасу) для ведення фермерського господарства, то слід зазначити наступне.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Враховуючи ту обставини, що позивач неодноразово звертався до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області з одного і того ж питання щодо затвердження проекту землеустрою про відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства та отримував відмови, суд першої інстанції правильно вирішив за необхідне обрати належний та правильний спосіб захисту порушеного права позивача, зобов'язавши відповідача затвердити проект землеустрою.

Так само, вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України висловленою в ухвалі від 19.05.2016 року у справі №К/800/32729/15.

Отже, суд першої інстанції правильно вирішив спірні правовідносини, застосувавши до них відповідні норми законодавства.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 16 грудня 2016 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Смілянець Е. С. Залімський І. Г.