Справа № 812/406/16
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/406/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Борзаниці С.В.,

за участі секретаря - Лященка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віадук» до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними дій щодо призначення і проведення документальної позапланової невиїзної перевірки нарахування та сплати акцизного податку за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 та складення акту перевірки від 21.03.2016 №442/12-14-40-02/11-30196155, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.04.2016 № , -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Віадук» (далі - позивач, ТОВ «Віадук») до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач, ДПІ у м. Сєвєродонецьку) про визнання протиправними дій щодо призначення і проведення документальної позапланової невиїзної перевірки нарахування та сплати акцизного податку за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 та складення акту перевірки від 21.03.2016 №442/12-14-40-02/11-30196155, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.04.2016 № .

В обґрунтування позовних вимог з урахуванням уточненого адміністративного позову зазначено, що 13.04.2016 року відповідачем винесено податкове повідомлення- рішення № про нарахування ТОВ «Віадук» суми грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів та штрафних санкцій на загальну суму 61 471,88 грн. Вказане податкове повідомлення-рішення, отримане ТОВ «Віадук» 18.04.2016 року, податковий орган виніс на підставі акту від 21.03.2016 року № 442/12-14-40-02/11- 30196155 документальної позапланової невиїзної перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати акцизного податку за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 року (далі - Акт перевірки). За наслідками перевірки податковим органом зроблено висновок про порушення вимог п.п. 213.1.9 ст. 213, 214.1.4 ст. 214, п. 216.9 ст. 216 Податкового кодексу України, а саме: занижені податкові зобов'язання з акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизними товарами на суму 49 177,51 грн.

Позивач вважає викладені в Акті перевірки висновки незаконними і необґрунтованими, а винесене на підставі акту податкове повідомлення-рішення від 13.04.2016 року № - протиправним і таким, що підлягає скасуванню, у зв'язку з наступним.

Підпунктом 14.1.212 Податкового кодексу України визначено комплексне поняття «реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів»: це, зокрема, продаж підакцизних товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання.

Задля доведення того факту, що суб'єкт господарювання придбав на АЗС пальне саме для «особистого некомерційного використання», контролюючий орган вдався до посилань на п. 2 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року № 1442 та ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять», доводячи наявність в будь- якому випадку здійснення саме роздрібної торгівлі пальним на АЗС.

Посилання контролюючого органу на дані норми є некоректним з огляду на те, що інші терміни, що застосовуються у Податковому кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами (п.5.3 ст. 5 Податкового кодексу), а також те, що дані норми взагалі розроблялись на виконання Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.01.1991 року № 1023-XII - виходячи з норм ДСТУ 4303:2004 можна зробити абсолютно протилежний висновок.

Так, згідно пп. 4.5 п. 4 ДСТУ 4303:2004 оптова торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачу через роздрібну торгівлю, або для виробничого споживання та надання пов'язаних із цим послуг.

Таким чином, якщо суб'єкт господарювання придбав нафтопродукти за договором поставки та отримує на АЗС пальне для своїх власних виробничих цілей, то таку операцію не можна вважати роздрібним придбанням для власного некомерційного споживання.

Отже, висновок контролюючого органу про те, що торгівля нафтопродуктами через АЗС можлива лише в роздріб є суб'єктивним та призводить до неправильного трактування норм податкового законодавства. В законодавстві не існує обмежень щодо торгівлі нафтопродуктами через мережу АЗС оптом, відповідно не кожен факт продажу пального на АЗС є роздрібним. Контролюючий орган в акті перевірки наводить лише визначення поняття «роздрібна торгівля» та не розкриває при цьому зміст поняття «оптова торгівля».

ТОВ «Віадук» здійснює діяльність з продажу нафтопродуктів через автозаправну станцію. Товариство у період, що перевірявся, укладались договори на поставку пального суб'єктам господарювання. З аналізу даних договорів вбачається, що поставка нафтопродуктів відбувається виключно на умовах оптової купівлі-продажу пального суб'єктам господарювання, які використовують даний товар виключно для власних виробничих цілей.

Таким чином, безготівкові розрахунки юридичних осіб за придбані нафтопродукти не підпадають під визначення розрахункових операцій. Немає дати виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів іншим юридичним особам для їх комерційного використання при здійсненні безготівкових розрахунків.

Окрім того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 13.04.2016 року № винесено із порушенням діючого законодавства, із порушеннями діючого законодавства проведена документальна позапланова невиїзна перевірка, на підставі висновків якої винесено оскаржуване рішення.

Відповідно до вимог п. 79.2 ст. 72 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Податковий орган повідомлення про проведення перевірки від 01.03.2016 року №2497/12-14-40 направив 02.03.2016 року поштовим відправленням № 818, яке ТОВ «Віадук» отримало 09.03.2016 року. Перевірка проводилась з 04.03.2016 року по 12.03.2016 року.

Лише дотримання встановлених умов і порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема, документальних позапланових невиїзних, може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. До такого висновку Верховний Суд України дійшов у справі від 16.02.2016 р. № 21-2749а15.

Крім того, у податкового органу були відсутні підстави для проведення вищевказаної перевірки.

ТОВ «Віадук» на письмові запити податкового органу своєчасно надавало витребувані письмові пояснення та їх документальні підтвердження листами від 01.11.2015 № 12, від 05.02.2016 № 1.

За таких обставин, у податкового органу, який протягом десятиденного строку отримав витребувані письмові пояснення та їх документальні підтвердження, були відсутні підстави для проведення перевірки, визначені у п. 78.1.1. та п 78.1.4 ст. 78 Податкового кодексу України та вказані податковим органом у повідомленні від 01.03.2016 №2497/12-14-40.

Акт від 21.03.2016 року № 442/12-14-40-02/11-30196155 документальної позапланово невиїзної перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплаті акцизного податку за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 року складено та підписано начальником відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ДПІ ; м. Сєвєродонецьку головного управління ДФС у Луганській області Білобок Михайлом Сергійовичем та головним державним ревізором-інспектором відділу контролю за обігом п оподаткуванням підакцизних товарів ДПІ у м. Сєвєродонецьку головного управління ДФС ; Луганській області - Вітковською Ольгою Геннадіївною.

Отже особи, які проводили позапланову документальну невиїзну перевірку ТОВ «Віадук», не мали повноважень на її проведення, оскільки їм наказом від 01.03.2016 року №19-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків", виданого в.о. начальника ДПІ у м. Сєвєродонецьку Разумцевим В. В., було доручено проведення фактичної перевірки.

Неправомірні дії відповідача по призначенню, проведенню та оформленню результатів перевірки призвели до порушення законних прав (інтересів) позивача, що мало конкретні негативні наслідки - винесення податкового повідомлення-рішення від 13.04.2016 № про нарахування ТОВ "Віадук" суми грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів та штрафних санкцій на загальну суму 61 471,88 грн.

На підставі викладеного позивач вважає, що дії ДПІ у м. Сєвєродонецьку головного управління ДФС щодо призначення і проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Віадук", з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати акцизного податку за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, складення акту перевірки від 21.03.2016 №442/12-14-40-02/11-30196155 є протиправними та податкове повідомлення-рішення від 13.04.2016 № винесено незаконно, є протиправним і підлягає скасуванню.

Представником відповідача були надані письмові заперечення проти адміністративного позову, в яких відповідач посилається на таке.

Згідно висновків акту від 21.03.2016 №442/12-14-40-02/30196155 перевіркою встановлені порушення ТОВ «Віадук» вимог п.п.213.1.9 п.213.1 ст.213, п.п.214.1.4 п.214.1 ст. 214, п.216.9 ст. 216 ПК України, а саме: занижені податкові зобов'язання з акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизними товарами на суму 49177,51грн. та ДПІ у м. Сєвєродонецьку винесене податкове повідомлення-рішення від 13.04.2016 №.

При відпуску через мережу АЗС (місце реалізації товару) нафтопродуктів здійснюється розрахункова операція, дата якої є датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (нафтопродуктів) згідно з п.216.9 ст.216 ПК України.

Згідно проведеного аналізу договорів купівлі-продажу, наданих ТОВ "Віадук" як підтвердження своєї господарської діяльності з контрагентами за 01.01.2015р. - 31.12.2015р., було встановлено, що строки дії договорів минули та під час перевірки від ТОВ «Віадук» не було надано будь-якої інформації щодо чинності зазначених договорів у перевіряємому періоді, додаткові угоди складені з зазначеними суб'єктами господарювання не надавались.

ТОВ «Віадук» як під час перевірки, так і в позовній заяві не було надано жодних пояснень з приводу того, яким саме видом транспорту здійснювалось перевезення нафтопродуктів, з огляду на специфічний характер оформлення відповідних первинних документів у розрізі такого переміщення згідно п.7.5 Інструкції №281/171/578/155.

Відповідно до ДСТУ 4303:2004, роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надання йому торговельних послуг.

Оптова торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки для подальшого його продажу кінцевому споживачу через роздрібну торгівлю, або для виробничого споживання та надання пов'язаних із цим послуг.

Основне питання виникає в цілі здійснення операції з придбання покупцями нафтопродуктів: як кінцевим споживачем (для власних цілей) чи як суб'єкт господарювання з метою подальшого комерційного використанням (для подальшого продажу кінцевому споживачу, або для виробничого споживання).

Жодним договором поставки або купівлі-продажу наданими ТОВ «Віадук» не закріплено правонаступництво, а саме: передача (покладання) на покупців зобов'язань щодо сплати акцизного податку від комерційної діяльності за продаж підакцизних товарів кінцевим споживачам.

Спроба ТОВ «Віадук» перекласти свої зобов'язання щодо сплати акцизного податку на своїх контрагентів, є протиправною на підставі того, що всі покупці згідно договорів поставки за основним видом своєї економічної діяльності взагалі не займаються оптовою чи роздрібної торгівлею нафтопродуктами (окрема діяльність ТОВ «Донбас Трейдинг» КВЕД ДК 009:2010 - 19.20 Виробництво продуктів нафтоперероблення - включає виробництво рідких, горючих газоподібних речовин або інших продуктів із сирої нафти, бітумінозних мінералів або їхніх фракційних продуктів). Зазначене підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та відсутністю у покупців задекларованого за 2015 рік акцизного податку.

Отже, при відпуску нафтопродуктів через АЗС, ТОВ «Віадук» проводило операції з продажу пального кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання, що є об'єктом оподаткування акцизним податком з роздрібного продажу відповідно до п.п.213.1.9 п.213.1 ст.213 ПК України, здійснення якої документально підтверджується як для розрахункової операції (оформлення відповідного розрахункового документа).

Тобто, ТОВ «Віадук» фактично здійснювало реалізацію підакцизних товарів кінцевому споживачу, а віднесення вартості підакцизних товарів, що реалізовані через роздрібну мережу АЗС, для комерційного використання - є неправомірним.

ДПІ у м. Сєвєродонецьку, не отримавши від ТОВ «Віадук» на письмовий запит від 28.01.2016р. №903/12-14-21/11 надісланий згідно п.78.1.1 п.78.1. ст.78 ПК України, пояснень та їх документального підтвердження з приводу причин виникнення розбіжностей між відомостями, зазначеними у Додатку 6 до декларацій з акцизного податку за 2015 рік, та інформацією, визначеної у фіскальних чеках, зареєстрованих у базі ІС «Податковий блок», не отримавши інформації які саме розрахункові операції, з якими контрагентами та яку саме вартість підакцизних товарів (в розрізі кожного контрагенту) було віднесено у Додатку 6 до реалізації товарів для комерційного використання, не отримавши достатніх та повних документальних підтверджень щодо виконання наданих договорів поставки та купівлі-продажу, не отримавши інших договорів замість договорів строк дії яких минув, не отримавши взагалі будь-яких документів щодо підтвердження виконання ТОВ «Віадук» договорів поставки та купівлі-продажу складених з Сєвєродонецька Міська Виборча Комісія Луганської області, ПП «Будресурси», ФОП ОСОБА_4, КП 52 «Термоізоляція», ПАТ «Страхова компанія «Провідна», ПП «Барс-Трейд», обґрунтовано та на законних підставах, відповідно до п.п.20.1.4, п.п.20.1.10 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78, ст.79 ПК України винесено наказ від 01.03.2016р. №19-п «Про проведення документальної невиїзної перевірки платника податків» з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати акцизного податку ТОВ «Віадук» за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

Щодо посилання позивача на п. 2 наказу "Проведення фактичної перевірки доручити", необхідно зауважити, що використання окремого дефекту наказу, як обставини, що виключає його правомірність, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки оцінка правомірності наказу на проведення податкової перевірки повинна надаватися із урахуванням достатності змісту наказу, якщо зі змісту такого наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки.

Щодо посилання позивача на невиконання контролюючим органом положень п. 79.2.ст.79 ПП України, відповідач зазначив, що відповідно до положень п.79.2 ст.79 ПК України, отримання платником податків письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки, надісланого рекомендованим листом із повідомленням про вручення, саме до її початку взагалі не передбачено вищевказаним пунктом податкового кодексу.

Враховуючи вищевикладене, дії ДПІ у м. Сєвєродонецьку щодо призначення і проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Віадук", нарахування та сплати акцизного податку за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 та складання акту перевірки від 21.03.2016 №442/12-14-40-02/30196155 - законними та обґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення від 13.04.2016 № про сплату акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, яке винесено відносно ТОВ «Віадук» правомірним.

На підставі викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі за необґрунтованістю.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України суддя вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Віадук» зареєстроване в якості юридичної особи 11.01.1999 та перебуває на обліку у відповідача в якості платника податків, у тому числі податку на додану вартість з 21.01.1999 (том 1 а. с. 19,20).

16 жовтня 2015 року Державною податковою інспекцією у м. Сєвєродонецьку на адресу ТОВ «Віадук» було направлено запит про надання пояснень та їх документальне підтвердження, яким, крім іншого, повідомлено позивача, що у разі ненадання документів у 10-денний термін будуть вжиті заходи відповідно до п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (том 1 а. с. 22).

02 листопада 2015 року позивачем у відповідь на зазначений запит було надано на адресу Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку письмові пояснення та копії договорів поставки нафтопродуктів, копії розрахункових документів, виданих ТОВ «Віадук» (том 1 а. с. 23).

28 січня 2016 року Державною податковою інспекцією у м. Сєвєродонецьку на адресу ТОВ «Віадук» було направлено запит про надання пояснень та їх документальне підтвердження, яким, крім іншого, повідомлено позивача, що у разі ненадання документів у 10-денний термін будуть вжиті заходи відповідно до п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (том 1 а. с. 24-25).

16 лютого 2016 року позивачем у відповідь на зазначений запит було надано на адресу Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку письмові пояснення та копії розрахункових документів, виданих ТОВ «Віадук» (том 1 а. с. 27).

10 березня 2016 року Державною податковою інспекцією у м. Сєвєродонецьку на адресу ТОВ «Віадук» було направлено запит про надання пояснень та їх документальне підтвердження з наступних питань: перелік контрагентів - покупців, яким було реалізовано паливо підприємством ТОВ "Віадук" для комерційного використання в період з 01.01.2015 по 31.12.2015. Зазначену інформацію надати в розрізі платників із вказанням обсягів отриманого товару, його номенклатури, ціни, форми розрахунків та місця відвантаження (том 2 а. с. 112).

18 березня 2016 року позивачем у відповідь на зазначений запит було надано на адресу Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку копії документів: картки рахунку 361 контрагентів - покупців, яким було реалізовано паливо підприємством ТОВ "Віадук" для комерційного використання в період з 01.01.2015 по 31.12.2015 з вказанням номенклатури отриманого товару та його обсягів, оборотно - сальдові відомості по рахунку 361 (Контрагенти) за січень - грудень 2015 року, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, договір №1 від 23.01.1999, акт державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію від 14.04.2003, паспорта резервуарів та свідоцтво щодо перевірки робочого засобу вимірювальної техніки" в кількості 5 шт, розрахунок за отримане паливо здійснювався контрагентами - покупцями по безготівковому розрахунку із АЗС, яка розташована по вул. Богдана Ліщіни, 1 Т (том 1 а. с. 29).

В період з 04.03.2016 по 12.03.2016 посадовими особами відповідача відповідно до наказу від 01.03.2016 №19-п (а. с. 26), повідомлення від 01.03.2016 №2497/12-14-40 (том 1 а. с. 26) на підставі п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст.75, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст.79 Податкового кодексу України була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Віадук» з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати акцизного податку за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

За результатами перевірки складено акт № 442/12-14-40-02/11-30196155 від 21.03.2015 (а. с. 62-64), у якому зроблено висновок про порушення позивачем п.п. 213.1.9 п. 213.1, ст. 213, п.п. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214, п. 216.9 ст. 216 Податкового кодексу України, в результаті чого занижені податкові зобов'язання з акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизними товарами на суму 49 177,51 грн (том 2 а. с. 62-64).

На підставі акту перевірки № 442/12-14-40-02/11-30196155 від 21.03.2015 ДПІ в м. Сєвєродонецьку винесено податкове повідомлення-рішення від 13.04.2016 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у розмірі 49 177,51 грн., за штрафними санкціями 12 294,37 грн, у загальному розмірі 61 471,88 грн (том 2 а. с. 65).

01.04.2016 позивачем було надано до ДПІ в м. Сєвєродонецьку заперечення до акту документальної позапланової невиїзної перевірки, в якому позивач заперечував проти висновку акта перевірки (том 2 а. с. 118-119).

Відповіддю №4784/12-14-40/11 від 08.04.2016 відповідач повідомив позивача про те, що висновки акта перевірки № 442/12-14-40-02/11-30196155 від 21.03.2015 є обґрунтованими та такими, що відповідають законодавству і не підлягають перегляду (том 2 а. с. 120-121).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Віадук» були подані до податкового органу декларації акцизного податку за 2015 рік разом з розрахунками суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (том 2 а. с. 1-44).

Судом встановлено, що ТОВ "Віадук" були укладені договори поставки нафтопродуктів та купівлі - продажу з ФОП ОСОБА_4 № ДГ - 000094 від 26.09.2012 (додаткова угода), з ПАТ "СК Провідна" №ДГ - 0000012 від 01.10.2014, з ПП "Будресурси" №77 від 01.05.2012 (додаткова угода від 01.01.2013), з ТОВ "Укрконтракт" №22 від 01.01.2011 (додаткова угода від 01.01.2013), з ТОВ "Абсолют" №ДГ - 0000018 від 01.01.2012, з ТОВ "Терра" №ДГ-0000008 від 11.05.2014, з ТОВ "СУЕ" №11 від 01.01.2011, з ТОВ ВКФ "Барс" ЛТД №1/11 від 01.01.2011 (додаткова угода від 01.01.2013), з ПФ "Сага" №16/11-010 від 16.11.2010 (додаткова угода від 01.01.2013), з ТОВ "Донбас-Трейдинг" №ДГ - 0000008 від 15.05.2015, з ПАТ "Рідкісні гази" №0000013 від 23.07.2015, з Сєвєродонецькою міською виборчою комісії Луганської області №261015 від 27.10.2015 (том 1 а. с. 39-52, том 3 а. с. 1-7).

На підтвердження виконання вищенаведених договорів представником позивача були надані видаткові та податкові накладні, рахунки - фактури, банківські виписки (том 1 а. с. 69-251, том 2 а. с. 137-243, том 3 а. с. 33-92).

Відповідно до пп. 212.1.11 п. 212.1 ст. 212 Податкового кодексу України, платниками податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Об'єктами оподаткування акцизним податком є, зокрема, операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (пп. 213.1.9 п. 213.1 ст.213 Податкового кодексу України.

Згідно п. 215.1 ст. 215 Податкового кодексу України, до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; пальне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Податок справляється з таких товарів: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво, тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну, нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне (пп. 215.3.1, пп. 215.3.2, 215.3.4 п. 215. 3 ст. 215 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.216.9 ст.216 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - є дата надходження оплати за проданий товар.

Згідно із абзацом 3 ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Пункт 10 Правил №1442 визначає, що розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку.

Тобто, законодавством чітко визначено можливість розрахунку за придбані у роздріб нафтопродукти як у готівковій формі, так і з використанням талонів, платіжних карток та смарт-карток (паливних карток).

Згідно з розділом 3 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики України від 20.05.2008 року №281/171/578/155:

Талон спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Платіжна картка спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або з відповідного рахунку банку з метою оплати вартості товарів і послуг.

Смарт-картка (паливна картка) є платіжною карткою із вмонтованим мікроконтролером як носієм та обробником інформації, потрібної для ініціювання переказу коштів та /або виконання службових операцій (п. 2.1 розділу 2 Правил Національної системи масових електронних платежів, затверджених постановою банку України від 10.12.2004 року №620).

Відповідно до п. 4.4. ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять» роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачу та надавання йому торговельних послуг.

Відповідно до п. 4.5. ДСТУ 4303:2004 оптова торгівля - вид економічної діяльності у сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання та надавання пов'язаних із цим послуг.

Пп. 213.1.9 п.213.1 ст. 213 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування акцизним податком є, крім іншого, операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Абзацом 2 п.п. 14.1.212 п. 14.1. ст. 14 ПК України визначено, що реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - це, крім іншого, продаж підакцизних товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання.

Отже, роздрібна торгівля підакцизних товарів передбачає продаж підакцизних товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання.

Статтею 52 Господарського кодексу України визначено, що некомерційне господарювання - це діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання, спрямована на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку.

Згідно статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік та фінансова звітність серед інших гуртуються на таких основних принципах

обачність - застосування в бухгалтерському обліку методів оцінки, які повинні запобігати заниженню оцінки зобов'язань та витрат і завищенню оцінки активів і доходів підприємства;

повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі.

Пунктом 2 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1442 (далі Правила №1442) встановлено, що роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу автозаправних станцій (далі - АЗС), що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів.

Пунктами 34 та 35 цих Правил встановлено, що заправка автомобілів та інших транспортних засобів населенню провадиться оператором АЗС через паливо-, масло- та газороздавальні колонки. Дозволяється також відпускати нафтопродукти (крім скрапленого вуглеводневого газу) в тару споживача (металеві каністри). Заправка автотранспортних засобів провадиться за допомогою оператора АЗС або водієм самостійно під наглядом оператора.

Отже, законодавець визначив, що через мережу АЗС здійснюється переважно роздрібний продаж нафтопродуктів, оскільки відпуск пального відбувається через паливо-, масло- та газороздавальні колонки споживачу.

Чинним законодавством України суб'єкт господарювання не позбавлений права на здійснення оптової продажі нафтопродуктів через мережу АЗС, для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання.

При даних спірних правовідносинах було встановлено, що при проведенні перевірки відповідачем направлявся запит щодо надання додаткових документів.

Згідно наданих документів в ході перевірки було встановлено, що позивач здійснював реалізацію підакцизного товару на підставі договорів, строк дії яких давно сплинув (том 3 а.с.113-119). Документи на підтвердження продажу ТМЦ не надавалися.

Тобто, позивач в порушення положень статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не дотримувався таких основних принципів, як обачність - застосування в бухгалтерському обліку методів оцінки, які повинні запобігати заниженню оцінки зобов'язань та витрат і завищенню оцінки активів і доходів підприємства, та повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі.

Позивач достовірно знав, що від виду торгівлі підакцизного товару: оптової чи роздрібної залежить обов'язок щодо сплати або несплати акцизного збору. Однак при цьому в належний спосіб не оформлював відносини з контрагентами.

Натомість, договором № 0000013 від 23.07.2015 (том 1, а.с.49-50) позивач добровільно визначив, що він як Продавець реалізує саме «вроздріб» нафтопродукти на АЗС, яку становить мережа автозаправних станцій Продавця, на яких відбувається передача Продавцем нафтопродуктів уповноваженому Покупцем пред'явнику бланку-дозволу (талона).

Позивач не надав жодного належного доказу, який би свідчив, що він здійснював саме оптову торгівлю, оскільки відсутні будь-які відомості того, що придбані у позивача нафтопродукти покупцями використовувалися для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання та надавання пов'язаних із цим послуг.

Натомість, відповідачем було встановлено, що контрагенти TOB «Віадук», яким реалізовані підакцизні товари та вартість яких зазначена у графі 4 Додатку 6 до Декларації, згідно податкового обліку не є платниками акцизного податку з реалізації пального та згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вид економічної діяльності, як КВЕД ДК 009:2010 - 47.30 Роздрібна торгівля пальним або КВЕД ДК 009:2010 - 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, взагалі відсутній. Зазначене підтверджується відсутністю від контрагентів TOB «Віадук» акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Крім того, такий контрагент як Сєвєродонецька міська виборча комісія Луганської області в силу законодавчо визначених функцій взагалі не могла придбані у позивача нафтопродукти використовувати для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для власного виробничого споживання та надавання пов'язаних із цим послуг з метою отримання прибутку.

Також судом було встановлено, що відповідачем відповідно до положень п.п.20.1.4, п.п.20.1.10 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78, ст.79 ПК України був прийнятий наказ від 01.03.2016 № 19-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків» з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати акцизного податку TOB «Віадук» за період з 01.01.2015 по 31.12.2015. Зазначення в п. 2 наказу (том 1, а.с.26 звор.стор.) про проведення «фактичної» перевірки визнається судом технічною помилкою, оскільки сама назва наказу та нормативне обґрунтування свідчить про призначення саме позапланової документальної невиїзної перевірки позивача, яка була проведена відповідно до вимог податкового законодавства.

Посилання позивача на невиконання відповідачем вимог п. 79.2.ст.79 ПП України щодо отримання платником податків письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки, надісланого рекомендованим листом із повідомленням про вручення, саме до її початку є незмістовним, оскільки така вимога вказаною нормою не передбачена.

Однією з обов'язкових умов визначено надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Як встановлено та перевірено судом, відповідачем були дотримані вимоги щодо надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Таким чином, в ході судового розгляду справи було встановлено, що позивач здійснював саме роздрібну торгівлю підакцизних товарів, що відповідає положенням абзацу 2 п.п. 14.1.212 п. 14.1. ст. 14 ПК України. Як наслідок, в силу положень пп. 213.1.9 п.213.1 ст. 213 ПК України реалізований товар був об'єктом оподаткування акцизним податком, який повинен був розраховуватися та підлягав сплаті.

Посилання представника позивача на необхідність застосування положень п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України є незмістовним, оскільки при даних спірних правовідносинах норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, а також норми одного і того ж нормативно-правового акта не суперечать між собою та не припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів. У зв'язку з чим відсутня можливість прийняття рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

В ході розгляду справи було встановлено, що позивач сам визначив, що він реалізує нафтопродукти на АЗС саме вроздріб. Також позивачем не надано, а судом не виявлено належних доказів, які б свідчили про наявність ознак здійснення позивачем за перевіряємий період оптової торгівлі нафтопродуктами, що б свідчило про відсутність обов'язку сплати акцизного податку.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що висновки Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області, які наведені в акті перевірки № 442/12-14-40-02/11-30196155 від 21.03.2015, не в повній мірі відповідали дослідженим документам та нормам чинного законодавства. Однак судом встановлено, що позивач дійсно здійснював роздрібну торгівлю підакцизних товарів та згідно пп. 213.1.9 п.213.1 ст. 213 ПК України реалізований товар був об'єктом оподаткування акцизним податком. Як наслідок, винесене на підставі Акту перевірки податкове повідомлення-рішення від 13.04.2016 № є правомірним, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 18, 87, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Віадук» до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними дій щодо призначення і проведення документальної позапланової невиїзної перевірки нарахування та сплати акцизного податку за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 та складення акту перевірки від 21.03.2016 №442/12-14-40-02/11-30196155, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.04.2016 № відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 16 грудня 2016 року.

Суддя С.В. Борзаниця