Справа № 817/1303/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2016 р.Р і в н е 817/1303/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Мідлік А.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,представник позивача: ОСОБА_2,

відповідача: представник ОСОБА_3, третьої особи відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Головного управління Національної поліції в Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 віділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області
провизнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, про (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог):

- визнання протиправним та скасування пункту 1 наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 04.07.2016 №1300 про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника сектору превенції Березнівського відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області майора поліції ОСОБА_1 та звільнення його зі служби в Національній поліції на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 20.07.2016 №165о/с про звільнення зі служби в поліції начальника сектору превенції Березнівського відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_1;

- поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника сектору превенції Березнівського відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 21.07.2016;

- стягнення з Головного управління Національної поліції в Рівненській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 21.07.2016 по день постановлення рішення у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно п.1 наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 04.07.2016 №1300 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за грубе порушення службової дисципліни позивача звільнено зі служби в поліції на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», на підставі якого наказом від 20.07.2016 №165/с «По особовому складу» позивача звільнено зі служби в поліції: у запас Збройних Сил з постановкою на військовий облік (у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). Як вбачається з наказу від 04.07.2016 №1300 позивачу оголошено про підозру у вчиненні злочину,передбаченого ч.3 ст.368 КК України, що означає, як стверджував позивач, про недотримання відповідачем встановленої процедури службового розслідування вчинення дисциплінарних проступків, що призвело до винесення незаконних та необгрунованих наказів, оскільки тільки рішення суду, що набрало законної сили щодо обвинуваченя у вчиненні злочину може слугувати підтавою для звільнення зі служби.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, зазначили, що за результатом службового розслідування субєктом владних повноважень зроблений висновок про те, що підозра у вчиненні злочину є дисциплінарним проступком, несумісним з перебуванням в органах внутрішніх справ. Однак, виключно судам надано повноваження здійснювати судочинство у кримінальному провадженні, якими і встановлюється наявність вини у вчиненні того чи іншого кримінального проступку у діях особи. Вважаючи, що накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення його зі служби в поліції винесено передчасно, тобто до встановлення вини позивача у вчиненні кримінального правопорушення, а отже з порушенням вимог чинного законодавства, просили суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач позову не визнав, представник відповідача подала суду письмові заперечення (а.с.30-34), у яких зазначила, що перебуваючи на посаді начальника сектору превенції Березнівського відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, являючись працівником правоохоронного органу, діючи умисно, в особистих інтересах, з метою незаконного збагачення, з використанням наданої йому влади, перебуваючи на вул. Київській, 12 м. Березне, неподалік відділення поліції, позивач отримав неправомірну вигоду від гр.ОСОБА_5 у вигляді грошових коштів у сумі 1000 грн. за сприяння останньому у безперешкодному здійсненні підприємницької діяльності. У відповідності до п.п.2.5, 5.2 Інструкції про проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230, відповідачем було видано наказ від 22.06.2016 №149 «Про призначення службового розслідування». Під час проведення службового розслідування позивач відмовився від надання пояснень з даного приводу. Разом з тим, як зазначила представник відповідача, працівник поліції під час виконання службових обовязків зобовязаний вживати заходів щодо припинення правопорушень, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють, та не допускати вчинення таких дій зі свого боку. З метою зміцнення авторитету органів поліції та недопущення їх дискредитації. При цьому зазначивши, що відриття кримінального провадженя стосовно позивача за фактом вимагання і отримання неправомірної вигоди підриває авторитет органів Національної поліції України, а вчинені ним протиправні дії, які слугували підставою для повідомлення останньому про підозру у вчиненні злочину вже є дисциплінарним проступком, несумісним з перебуванням на службі в органах поліції. Таким чином, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Зазначила, що наявність чи відсутність у діях позивача складу кримінального (корупційного) правопорушення жодним чином не спростовує наявності чи відсутності в його діях складу дисциплінарного проступку та правомірності його звільнення зі служби. З таких підстав представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник відповідача наголосила, що з особовим складом Рівненського відділу поліції ГУ НП в Рівненській області, в тому числі з позивачем, вживалися заходи, спрямовані на недопущення вчинення працівниками поліції корупційних проявів, порушень дисципліни та законності, однак зазначена подія, що слугувала підставою для накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, стала можливою внаслідок особистих негативних якостей позивача, свідомого ігнорування ним норм Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту ОВС, Закону України «Про запобігання корупції». З урахуванням наведеного, представник відповідач вважає, що посадові особи Головного управління Національної поліції у Рівненській області діяли в рамках наданих законом повноважень, не порушуючи прав та законних інтересів позивача, тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду третя особа повідомлялася належним чином, що підтверджується доказами в матеріалах справи (а.с.90). Оскільки участь представника третьої особи судом обовязковою не визнавалась, суд вважав за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши пояснення представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував в органах внутрішніх справ з 12.11.2002, з 29.04.2016 на підставі наказу Головного управління Національної поліції Рівненській області №87 о/с його призначено на посаду начальника сектору превенції Березнівського відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області (а.с.35-38).

21.06.2016 до відповідача надійшла інформація про те, що цього ж дня приблизно о 16:15 працівниками прокуратури Рівненської області та Управління СБУ в Рівненській області, в рамках реалізації оперативної інформації у кримінальному провадженні під №0000096 від 14.06.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, під час отримання неправомірної вигоди був затриманий начальник сектору превенції Березнівського відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області майор поліції ОСОБА_1, який, перебуваючи на вул. Київській, 12 м. Березне, неподалік відділення поліції, отримав неправомірну вигоду від гр.ОСОБА_5 у вигляді грошових коштів у сумі 1000 грн. за сприяння останньому у безперешкодному здійсненні підприємницької діяльності.

22.06.2016 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України, а саме у тому, що він, будучи службовою особою працівником правоохоронного органу, поєднуючи із вимаганням, одержав неправомірну вигоду за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використаням наданої влади та службового становища (а.с.51-52).

На підставі наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 22.06.2016 №149 «Про призначеня службового розслідування» старшим інспектором з ОД ВМІ УКЗ ГУНП в Рівненській області спільно із старшим інспектором з ОД цього ж підрозділу проведено службове розслідування за фактом розпочатого кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України відносно ОСОБА_1 (а.с.46).

За результатами службового розслідування складено висновок, який затверджений начальником Головного управління Національної поліції в Рівненській області 04.07.2016 (а.с.39-43).

Відповідно до висновку службового розслідування, члени комісії вважали б за доцільне за грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні обмежень і заборон, передбачених Законами України «Про запобігання корупції», «Про державну службу», грубому порушенні вимог Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», Законів України «Про Національну поліцію», а також невиконання вимог Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, що проявилося у безвідповідальному ставленні до виконання службових обовязків та, у свою чергу, набуло суспільного резонансу через створення негативної громадської думки та завдало непоправної шкоди репутації і авторитету діяльності Національної поліції України, начальника сектору превенції Березнівського відділення поліції Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в Національній поліції на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

За таких умов, відповідно до пункту 1 наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 04.07.2016 №1300 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» наказано звільнити зі служби в Національній поліції начальника сектору превенції Березнівського відділення поліції Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_1 на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.44-45).

20.07.2016 Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області прийнято наказ №165 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідно до ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» у запас Збройних Сил з постановкою на військовий облік за п.6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) (а.с.6).

Не погоджуючись з вищезазначеними наказами Головного управління Національної поліції в Рівненській області та звільненням зі служби позивач звернувся із даним позовом до суду.

Суд, надаючи оцінку оскаржуваним рішенням субєкта владних повноважень, зазначає наступне.

Спірні відносини регулюються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 12.03.2013 №230 (далі - Інструкція №230) та іншими нормативно-правовими актами.

Так, частиною першою ст.3 Закону №580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

У разі вчинення протиправних діянь згідно з ч.1 ст.19 Закону №580-VIII поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Однак, на момент виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут Національної поліції України не прийнято в установленому Законом порядку як нормативно-правовий акт.

Проте, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відтак, діючим, станом на момент прийняття оскаржуваних наказів та судового розгляду адміністративної справи, є Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ, затверджений Законом України від 22.02.2006 №3460-IV, який регулює питання дисципліни поліцейських. Згідно з його преамбулою він визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 2 цього Статуту.

За приписами ст.12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідальність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, звільнення з органів внутрішніх справ.

Отже, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, і звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення передбачений статтею 14 Дисциплінарного статуту, яка визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України (частина четверта статті 14 Дисциплінарного статуту).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №230 від 12 березня 2013 року затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за №541/23073.

Відповідно до положень Інструкції №230, з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин відповідно до п.1.2. Інструкції призначається службове розслідування.

Відповідно до пп. 2.2.2. п.2.1. розділу ІІ Інструкції №230 реєстрація в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою рядового та начальницького складу кримінальне правопорушення є підставою для службового розслідування, яке проводиться уповноваженим на те начальником.

Згідно з пунктами 5.2-5.3 вищезазначеної інструкції початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування).

Згідно з абзацом першим п.5.4 Інструкції №230 якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

На підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Як встановлено судом, на підставі наказу ГУ НП в Рівненській області від 22.06.2016 №149 старшим інспектором з ОД ВМІ УКЗ ГУ НП в Рівненській області підполковником поліції ОСОБА_6 спільно із старшим інспектором з ОД цього ж підрозділу підполковником поліції ОСОБА_7 за фактом розпочатого 14.06.2016 кримінального провадження №0000096 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, відносно начальника сектору превенції Березнівського відділення поліції Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_1 проведено службове розслідування.

Висновок службового розслідування ґрунтується на підставі інформації від 21.06.2016, пояснень інспектора сектору кадрового забезпечення Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 (а.с.58), т.в.о. начальника Березнівського відділення поліції Костопільського відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 (а.с.59), т.в.о. заступника начальника Березнівського відділення поліції Костопільського відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_10 (а.с.60). Позивач у справі від надання пояснень відмовився на підставі ст. 63 Конституції України (а.с.57).

Крім того, у висновку службового розслідування зазначено, що «відкриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_1 за фактом вимагання і отримання неправомірної вигоди підриває авторитет органів Національної поліції України, а вчинені ним протиправні дії, які слугували підставою для повідомлення останньому про підозру у вчиненні злочину вже є дисциплінарним проступком, несумісним з перебуванням в органах внутрішніх справ» (а.с.41 на звороті).

Вказаний висновок і став підставою для прийняття наказу від 04.07.2016 №1300 (п.1), зокрема, звільнення ОСОБА_1 «за грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні обмежень і заборон, передбачених Законами України «Про запобігання корупції», «Про державну службу», грубому порушенні вимог Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», Законів України «Про Національну поліцію», а також невиконання вимог Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, що проявилося у безвідповідальному ставленні до виконання службових обовязків та, у свою чергу, набуло суспільного резонансу через створення негативної громадської думки та завдало непоправної шкоди репутації і авторитету діяльності Національної поліції України».

Таким чином, судом встановлено, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало виключно «відкриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_1 за фактом вимагання і отримання неправомірної вигоди». Жодних інших проступків, які не пов'язані із обвинуваченням позивача у вчинені злочину та могли б бути визнані дисциплінарними під час проведення службового розслідування комісією не виявлено.

Висновок службового розслідування містить лише опис вчиненого позивачем корупційного діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, причини та умови вчинення саме дисциплінарного проступку не встановлені.

Більш того, ні у висновку службового розслідування, ні в наказі від 04.07.2016 №1300 (п.1) про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 не зазначено, які саме вимоги Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України порушено позивачем.

За таких обставин, з огляду на норми статті 17 Кримінального процесуального кодексу України, якою передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, суд приходить до висновку щодо передчасного притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за вчинення кримінально караного діяння, без наявності доведеної вини.

На переконання суду, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, може бути доведена лише вироком суду в межах розгляду кримінального провадження №0000096, а не матеріалами службового розслідування.

На противагу твердженню відповідача суд вказує, що факт відкриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_1 та повідомлення останньому про підозру у вчиненні злочину не може вважатися апріорі дисциплінарним проступком, несумісним з перебуванням в органах внутрішніх справ.

Окремо суд звертає увагу, що вчинення кримінального (корупційного) правопорушення у разі набрання законної сили відповідним рішенням суду є самостійною підставою для звільнення зі служби в поліції, що передбачена п.10 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII, а тому наказ про звільнення позивача за п.6 ч.1 ст.77 Закону «Про Національну поліцію» є передчасним.

Таким чином, здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наданих у справу доказів, суд дійшов висновку, що жодного іншого діяння, яке не створює склад кримінального правопорушення та підпадає під визначення дисциплінарного проступку, висновок службового розслідування не містить, а оскаржувані рішення відповідач прийняв без доведення вини позивача у вчиненні дисциплінарного проступку.

Крім того, відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Крім того, згідно ч.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тому суд врахував, що Європейський Суд з прав людини у рішенні від 7 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, - щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

У рішенні від 10 лютого 1995 року в справі «ОСОБА_9 де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 04.07.2016 №1300 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 20.07.2016 №165о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, прийняті з порушенням норм чинного законодавства та без встановлення вини позивача у вчиненні саме дисциплінарного проступку, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Відтак, наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 04.07.2016 №1300 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 20.07.2016 №165о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції підлягають визнанню протиправними та скасуванню, а позивач - поновленню на посаді начальника сектору превенції Березнівського відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 21.07.2016.

Згідно з ч.2 ст.235 КЗпП України при прийнятті рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один рік.

Згідно з п.24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ - у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді). У разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Згідно з п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_1, виданої Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області, середньомісячний розмір грошового забезпечення становить 6445,84 грн., середньоденний 211,34 грн. (а.с.64).

Таким чином, суд вважає необхідним прийняти рішення про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 20711,32 грн. за період з 21.07.2016 по 07.12.2016 (98 днів), виходячи із середньоденного грошового утримання позивача.

Відповідно до ч.1 ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України у відносинах публічної служби постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у межах суми стягнення за один місяць, про поновлення на посаді виконуються негайно.

Зважаючи на встановлені обставини і наведені мотиви, суд вважає вірними і переконливими доводи позивача, а відповідач - суб'єкт владних повноважень, у свою чергу, не довів правомірності своїх рішень.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак, такими, що підлягають до задоволення повністю.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 04.07.2016 №1300 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 20.07.2016 №165о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору превенції Березнівського відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 21.07.2016.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.07.2016 по 07.12.2016 в сумі 20711,32 грн.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника сектору превенції Березнівського відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу з один місяць в сумі 6445,84 грн. (сума без сплати податків та інших обовязкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати даної суми працівнику) допустити до негайного виконання.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.