Справа № 1513/2185/12
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 р.м.ОдесаСправа № 1513/2185/12

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Балан М.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Лукянчук О.В.,
судді -Градовського Ю.М.

(у зв'язку з неприбуттям у судове засідання сторін, справа

розглядається в порядку п.2 ч.1 ст.197 КАС України )

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 та відкритого акціонерного товариства «Пересувна механізована колона № 16» на постанову Кілійського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області, Відкритого акціонерного товариства «Пересувна механізована колона №16», про визнання неправомірними дій та рішень, стягнення моральної шкоди -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2012 року ОСОБА_4 (надалі - позивач) звернувся із адміністративним позовом до виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області, який неодноразово змінював, доповнював та уточнював.

Відповідно до остаточної редакції позовних вимог (т.2 а.с.56-59), які прийняв та розглянув по суті суд першої інстанції, позивач просив про наступне:

- визнати неправомірними дії виконавчого комітету Кілійської міської ради щодо прийняття неправомірних рішень №174 від 15.10.1998 року та №147 від 22.10.2009 року і скасувати їх;

- визнати будинок гуртожитку по АДРЕСА_1 жилим комунальним будинком громади м. Кілія Одеської області, для наступної приватизації кімнат мешканцями цього будинку;

- стягнути з ВАТ «ПМК №16» на користь позивача 20000,00 грн. відшкодування моральної шкоди.

Постановою Кілійського районного суду Одеської області від 17.10.2016 року позовні вимоги задоволені частково. Суд визнав неправомірним та скасував рішення Виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області №174 від 15.10.1998 року «Про призначення будівель АДРЕСА_1 житловими будинками», в частині призначення будівлі АДРЕСА_1 житловим будинком; визнав неправомірним та скасував рішення Виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області №147 від 22.10.2009 року «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна, двоповерховий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за Відкритим акціонерним товариством «Пересувна механізована колона №16»; стягнув з Відкритого акціонерного товариства «Пересувна механізована колона №16» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.; стягнув в рівних частинах з Виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області та з ВАТ «Пересувна механізована колона №16» на користь позивача судові витрати; у задоволенні решти позовних вимог відмовив.

З апеляційною скаргою на постанову суду першої інстанції звернувся позивач, який не погоджуючись з постановою суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про повне задоволення позовних вимог.

Також з апеляційною скаргою звернулось ВАТ «ПМК №16», яке, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову рішення про залишення позову без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду даної справи колегією суддів встановлені порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до прийняття помилкового рішення.

Ці порушення норм процесуального права полягають у тому, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.1 ст.137 КАС України вже після початку судового розгляду прийняв від позивача уточнені позовні вимоги від 15.08.2016 року (т.2 а.с.56-59), в яких позивачем заявлена нова позовна вимога до ВАТ «ПМК №16», яке в силу приписів ч.1 ст.2 пунктів 7, 9 ч.1 ст.3 КАС України не є суб'єктом владних повноважень і може бути відповідачем в адміністративному процесі.

Як слідує з журналу судового засідання від 18.08.2016 року, суд першої інстанції по факту отримання від позивача вищевказаних уточнених позовних вимог від 15.08.2016 року фактично змінив процесуальний статус ВАТ «ПМК №16» з третьої особи без самостійних вимог на відповідача, не винісши з цього приводу відповідного процесуального рішення у формі ухвали.

Колегія суддів зазначає, що відкрите акціонерне товариство «Пересувна механізована колона №16» не є суб'єктом вданих повноважень, а тому в силу приписів ч.1 ст.2 пунктів 7,9 ч.1 ст.3 КАС України не може бути відповідачем у даній справі.

Оскільки суд першої інстанції розглянув по суті та вирішив позовну вимогу до ВАТ «ПМК №16», яка не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, то таке рішення суду першої інстанції на підставі ч.1 ст.203 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нового рішення про закриття провадження у справі в частині позову до ВАТ «ПМК №16».

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, то приймаюче таке рішення, суд першої інстанції входив з того, що відповідно до Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій», затвердженого Постановою КМ України №891 від 06.11.1995 року, прийняття рішень про передачу в комунальну власність таких об'єктів віднесено до виключних повноважень органу місцевого самоврядування, а прийняття рішення про передачу в комунальну власність безхазяйного мана, здійснюється відповідно до положень ст.335 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спори фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за виключенням спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю.

Враховуючи, що прийняття рішень про визнання будинків гуртожитків жилим комунальним будинком до повноважень адміністративного суду не відноситься, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позовної вимоги про визнання будинку гуртожитку по АДРЕСА_1 жилим комунальним будинком громади м. Кілія Одеської області відсутні.

Що стосується позовних вимог про скасування рішення виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області №174 від 15.10.1998 року «Про призначення будівель АДРЕСА_1 житловими будинками», в частині призначення будівлі АДРЕСА_1 житловим будинком та рішення Виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області №147 від 22.10.2009 року «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна, двоповерховий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за Відкритим акціонерним товариством «Пересувна механізована колона №16», колегія суддів зазначає наступне.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

У постанові від 11.11.2014 року у справі №21-405а14 Верховний Суд України зазначив, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані із реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема рішення про передачу земельних ділянок у власність), предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний прокурором спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Відповідно до ч.2 ст.161 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Як слідує з матеріалів справи, в результаті прийняття виконавчим комітетом Кілійської міської ради спірних рішень №174 від 15.10.1998 року та №147 від 22.10.2009 року ВАТ «ПМК №16» набуло право власності на будинок по АДРЕСА_1.

Враховуючи вищезазначений висновок Верховного Суду України, колегія суддів вважає, що в задоволенні позовних вимог про скасування спірних рішень виконавчого комітету Кілійської міської ради №174 від 15.10.1998 року та №147 від 22.10.2009 року слід відмовити.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови.

Керуючись ст.195, ст.197, п.3 ч.1 ст.198, ч.1 ст.202, ст.207, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та відкритого акціонерного товариства «Пересувна механізована колона № 16» задовольнити частково.

Постанову Кілійського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2016 року скасувати.

Закрити провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «Пересувна механізована колона №16» про стягнення 10000,00 гривень відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук Ю.М. Градовський