Справа № 803/791/16
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року Справа № 876/8232/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

представника відповідача Ярошика Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

25 травня 2016 року фізична особа-підприємець (ФОП) ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ) від 02 лютого 2016 року за № та №.

Постановою від 16 червня 2016 року Волинський окружний адміністративний суд адміністративний позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 02 лютого 2016 року №. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Луцька ОДПІ подала апеляційну скаргу, оскільки вважає постанову безпідставною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що посадові особи податкового органу перерахували фактичні залишки товарно-матеріальних цінностей (алкогольні напої з конкретно вказаною назвою) у місцях зберігання та зафіксували у відомості про залишки товарно-матеріальних цінностей, яку власноручно підписав бармен ОСОБА_3 без зауважень.

Суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що працівниками податкового органу фактичні залишки товарно-матеріальних цінностей перевірялися лише на 5-му і 6-му поверхах, а ФОП ОСОБА_2 орендує приміщення ще й на 4-му поверсі. Однак, на 4-му поверсі будівлі розміщений ресторан - караоке ,,ІНФОРМАЦІЯ_1", що є зовсім іншою господарською одиницею. Направлення та наказ виписані на господарську одиницю диско-клуб ,,ІНФОРМАЦІЯ_1", який знаходиться на 5-му і 6-му поверхах цієї будівлі, де і здійснювали перевірку працівники податкового органу.

Також суд безпідставно не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_4, який проводив перевірку і підтвердив під присягу виявлені порушення та пояснив, що ОСОБА_5 особисто перераховував залишки алкогольних напоїв, які зафіксовані у відомості та підписав її без зауважень. Про наявність інших алкогольних напоїв перевіряючим не повідомлялося.

При цьому суд взяв до уваги письмові пояснення працівників позивача без належних на те підстав.

Відповідач доводить, що під час перевірки був виявлений факт відсутності алкогольних напоїв, які мали бути в наявності згідно накладних, що свідчить про реалізацію цих алкогольних напоїв без застосування РРО. Тому вважає правомірним податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 396980,00 грн..

З огляду на викладене Луцька ОДПІ просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник податкового органу в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представники позивача в судовому засіданні, яке відбулось 29.11.2016 року, заперечили вимоги апеляційної скарги та просили залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що посадові особи Головного управління ДФС у Волинській у період з 30 листопада 2015 року по 07 грудня 2015 року провели фактичну перевірки господарської одиниці диско-клубу ,,ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_2.

За наслідками перевірки складений акт фактичної перевірки №3432/03/20/22/НОМЕР_1 від 07.12.2015 року, в якому вказано, що контролюючий орган встановив порушення позивачем пунктів 9, 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-BP ,,Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та п.п. 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004 року, а саме: нероздрукування щоденних фіскальних звітів по РРО р.н. за 15.04.2015 року та за 14.09.2015 року, а також за 06.05.2015 року по РРО р.н. ; несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів у відповідному розділі книги обліку розрахункових операцій (далі - КОРО) №-р/6: готівкова виручка за 15.04.2015 року в сумі 2015,00 грн. була оприбуткована 16.04.2015р. згідно Z-звіту №1467 від 16.04.2015р.; у КОРО №-р/7 готівкова виручка за 14.09.2015 року в сумі 135,00 грн. була оприбуткована 15.09.2015 року згідно Z-звіту №1617 від 15.09.2015р.; у КОРО №-р/2 готівкова виручка за 06.05.2015 року в сумі 355,00 грн. була оприбуткована 07.05.2015р. згідно Z-звіту №0535 від 07.05.2015р. Загальна сума несвоєчасно оприбуткованої готівкової виручки у КОРО становить 2505,00 грн.; порушення встановленого порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 198490,00 грн.. Дане порушення виявлено за період діяльності закладу в жовтні-листопаді 2015 року в ході співставлення пред'явлених накладних на пред'явлені товари (алкогольні напої) з фактичними залишками товарних запасів на час проведення перевірки (згідно додатку №3 до акту перевірки про залишки товарно-матеріальних цінностей) та проведення аналізу чекової інформації баз СЗЗД РРО.

На підставі висновків акта перевірки Луцька ОДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення за № від 02 лютого 2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 396980,00 грн. та № від 02 лютого 2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 12525,00 грн. (а.с.45-46).

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення за № від 02 лютого 2016 року, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкцій у розмірі 12525,00 грн..

Рішення суду першої інстанції в цій частині вирішення позовних вимог сторонами не оскаржене, а тому в силу приписів ч.1 ст. 195 КАС України, якою визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів не проводить аналізу правомірності зазначених податкових повідомлень-рішень та постанови суду першої інстанції щодо них.

Задовольняючи частково позовні вимоги та скасовуючи податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ за № від 02 лютого 2016 року, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкцій у розмірі 396980,00 грн. за порушення встановленого порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 198490,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав належних доказів на підтвердження факту вказаного порушення.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР ,,Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані зокрема вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Відповідно до приписів статті 20 Закону 265/95-ВР до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Зі змісту податкового повідомлення-рішення за № від 02 лютого 2016 року апеляційний суд вбачає, що штрафні санкції в розмірі 396980,00 грн. застосовані до позивача саме за порушення вимог ст. 20 Закону 265/95-ВР.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого статтею 20 Закону 265/95-ВР, оскільки податковий орган не надав жодного доказу на підтвердження факту реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Навпаки, під час перевірки посадові особи відповідача виявили нестачу облікованих товарів, а саме алкогольних напоїв на загальну суму 198490,00 грн., які по бухгалтерському обліку рахувались в наявності, а фактично були відсутні на місці їх реалізації в диско - клубі ,,ІНФОРМАЦІЯ_1".

Факт нестачі частини алкогольних напоїв на місці їх реалізації в диско-клубі ,,ІНФОРМАЦІЯ_1" позивач пояснив тим, що всі отримані від поставщиків алкогольні напої зберігаються в приміщенні, яке знаходиться на 4-му поверсі будівлі за АДРЕСА_1. По мірі необхідності ці алкогольні напої видаються на бар диско-клубу ,,ІНФОРМАЦІЯ_1", який розташований на 5-му та 6-му поверхах вказаної будівлі, а також на бар ресторану-караоке ,,ІНФОРМАЦІЯ_1", який розташований на 4-му поверсі цієї ж будівлі. Під час перевірки посадові особи відповідача місце зберігання алкогольних напоїв на 4-му поверсі не перевіряли, а тому дійшли хибного висновку про нестачу частини цих напоїв.

На підтвердження своїх доводів позивач надав інвентаризаційний опис від 07.12.2015 року, згідно якого реалізація товарно-матеріальних цінностей та фактичні залишки відповідають обсягу придбання.

Луцька ОДПІ, на яку в силу приписів ч.2 ст. 71 КАС України покладено тягар доказування правомірності свого рішення, не надав суду жодного доказу на спростування доводів позивача про відсутність факту нестачі алкогольних напоїв.

Правомірність оскарженого позивачем податкового повідомлення-рішення податковий орган доводить припущенням про можливу реалізацію позивачем частини алкогольних напоїв на загальну суму 198490,00 грн., які вважає нестачею, без застосування РРО.

Такі доводи відповідача апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки вони не підтвердженні жодними доказами. Однак, у випадку їх належного доведення штрафні санкції мали би бути застосовані на підставі приписів п.1 ч.1 ст. 17 Закону 265/95-ВР, який передбачає застосування фінансових санкцій зокрема у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи.

Таким чином, виходячи з викладеного податкове повідомлення-рішення є протиправним, незалежно від факту наявності чи відсутності нестачі алкогольних напоїв за місцем їх реалізації.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року у справі № 803/791/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складенні ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 19 грудня 2016 року.