Справа № 804/4610/16
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2016 р. Справа № 804/4610/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючої судді Гончарової Ірини Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Експохім» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства «Експохім» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області з вимогами, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог:
- визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області по не підготовці висновку про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 146 961, 50 грн. (сто сорок шість тисяч дев'ятсот шістдесят одна грн. 50 коп.) з Державного бюджету України згідно з поданою Приватним підприємством «Експохім» заявою № 11-03 від 11.03.2016 р. та по не направленню такого висновку для виконання відповідному органу Державного казначейства України.
- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області у встановлені Податковим кодексом України строки підготувати та передати для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області висновок про повернення Приватному підприємству «Експохім» з бюджету надміру сплачених грошових коштів у розмірі 146 961, 50 грн. (сто сорок шість тисяч дев'ятсот шістдесят одна грн. 50 коп.).
- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області подати суду звіт про виконання судового рішення протягом 20 днів з моменту набрання ним законної сили.
В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що бездіяльність ДПІ у Жовтневому районі є протиправною та грубо порушує його майнові права, перешкоджає здійсненню ним свого права власності на грошові кошти, а також вільному провадженню господарської діяльності, оскільки своїми діями щодо ухилення від підготовки та передачі для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області висновку про повернення Приватному підприємству «Експохім» з бюджету надміру сплачених грошових коштів у розмірі 146 961, 50 грн. відповідач порушує ст. 43 ПК України та Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим Наказом Мінфіну України від 03.09.2013 р. № 787.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надано письмові заперечення проти позову, в обґрунтування яких відповідач вказує на те, що не вбачає бездіяльності у своїх діях, адже ним на адресу позивача була надіслана відповідь з про пропозицію щодо розстрочення суми на деякий час відповідно до вимог листів ГУ ДФС у Дніпропетровській області та ДФС. Також представник відповідача надав через канцелярію заяву про розгляд справи без участі представника.
Частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
З матеріалів справи вбачається, що Приватне підприємство «Експохім» було платником податку на прибуток підприємств, який знаходиться на обліку у ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області. Відповідно, протягом всього часу здійснення господарської діяльності Позивач сплачував щомісячні авансові внески з даного податку, що вбачається з наданих Позивачем копій платіжних доручень № 1066 від 27.11.2014 року, № 1119 від 12.12.2014 року, № 1142 від 18.12.2014 року, № 1247 від 23.01.2015 року, № 227 від 26.02.2015 року, № 448 від 22.04.2015 року, № 550 від 21.05.2015 року, № 624 від 24.06.2015 року, № 688 від 17.07.2015 року, № 756 від 18.08.2015 року, № 785 від 18.09.2015 року, № 816 від 21.10.2015 року, № 818 від 18.11.2015 року.
Судом встановлено факт того, що з 01.01.2016 року Позивач перейшов на спрощену систему оподаткування, що підтверджується інформацією з Реєстру платників єдиного податку щодо ПП «Експохім». Відповідно суд встановив, що зважаючи на це, з 01.01.2016 року позивач звільнився від сплати податку на прибуток підприємств, згідно п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України.
Проаналізувавши надані Позивачем копії актів звірення розрахунків платника податків ПП «Експохім» з Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 3821-20 від 14.07.2016 року по зобов'язанню «Податок на прибуток приватних підприємств», № 3803-20 від 14.07.2016 року по зобов'язанню «Адмін. штрафи та інші санкції (надх. коштів, контроль за справлянням яких закріп. за ГУ ДФС-рай)», № 3811-20 від 14.07.2016 року по зобов'язанню «Військовий збір»,№ 3817-20 від 14.07.2016 року по зобов'язанню «Єдин. внес., нарах. робот. на суми зароб. плати, винаг. за догоа. ЦПХ, доп. по тимчас. непр.», № 3807-20 від 14.07.2016 року по зобов'язанню «Податок на доходи фіз. осіб, що спл. подат. агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п», № 3819-20 від 14.07.2016 року по зобов'язанню «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)», суд встановив факт наявності переплати щодо ПП «Експохім» з податку на прибуток в розмірі 146 961 грн. 50 коп., яка виникла внаслідок сплати авансових внесків у листопаді 2014 - листопаді 2015 років станом на 06.07.2016 року.
Так, пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
Відповідно до пп. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України, платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, судом встановлено, що грошові кошти у розмірі 146 961 грн. 50 коп. є надміру сплаченими грошовими коштами в рахунок сплати податку на прибуток підприємств в розумінні ст. 43 Податкового кодексу України
Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань визначені у статті 43 Податкового кодексу України, згідно якої помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
За пунктом 3 наведеної статті обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Відповідно до п.43.4 ст.43 Податкового кодексу України платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
За правилами пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України контролюючий орган готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган Державного казначейства України протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому Державним казначейством України.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі Державному казначейству України для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
Відповідно до п. 5 взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України, Державного казначейства України від 15.12.2015 № 1146 (далі - Порядок № 1146), Повернення помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здiйснюється виключно на пiдставi заяви платника податку (за винятком повернення надмiру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фiзичних осiб, якi розраховуються органом ДФС на пiдставi поданої платником податкiв податкової декларацiї за звiтний календарний рiк шляхом проведення перерахунку за загальним рiчним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надмiру сплаченої суми протягом 1095 днiв вiд дня її виникнення.
А, згідно з абзацу 3-9 п. 8 вказаного Порядку за платежами, належними мiсцевим бюджетам, та платежами, якi пiдлягають розподiлу мiж державним та мiсцевими бюджетами, орган ДФС у строк не пiзнiше нiж за дев'ять робочих днiв до закiнчення двадцятиденного строку з дня подання платником податкiв заяви передає висновки згiдно з реєстром висновкiв за платежами, належними мiсцевим бюджетам, та платежами, якi пiдлягають розподiлу мiж державним та мiсцевими бюджетами, для погодження вiдповiдному мiсцевому фiнансовому органу.
Відповідний мiсцевий фiнансовий орган протягом двох робочих днiв погоджує отримані висновки шляхом засвідчення пiдписом керiвника мiсцевого фiнансового органу, скріпленим гербовою печаткою, і не пізніше наступного робочого дня після погодження повертає їх згiдно з реєстром висновкiв за платежами, належними мiсцевим бюджетам, та платежами, якi пiдлягають розподiлу мiж державним та мiсцевими бюджетами, вiдповiдному органу ДФС.
У разі припинення діяльності відповідних місцевих фінансових органів адміністративно-територіальних одиниць Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, орган ДФС передає висновки згiдно з реєстром висновкiв за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, для погодження відповідному органу, визначеному відповідно до частини першої статті 67-2 глави 11 розділу III Бюджетного кодексу України.
Відповідний орган, визначений відповідно до частини першої статті 67-2 глави 11 розділу III Бюджетного кодексу України, у строк протягом двох робочих днiв погоджує отримані висновки шляхом засвідчення пiдписом керiвника відповідного органу, скріпленим гербовою печаткою, і не пізніше наступного робочого дня після погодження повертає їх згiдно з реєстром висновкiв за платежами, належними мiсцевим бюджетам, та платежами, якi пiдлягають розподiлу мiж державним та мiсцевими бюджетами, вiдповiдному органу ДФС.
Орган ДФС не пізніше наступного робочого дня вiд дати отримання висновку, погодженого мiсцевим фiнансовим органом або відповідним органом, визначеним відповідно до частини першої статті 67-2 глави 11 розділу III Бюджетного кодексу України, передає його згiдно з реєстром висновкiв за платежами, належними мiсцевим бюджетам, та платежами, якi пiдлягають розподiлу мiж державним та мiсцевими бюджетами, відповідному органу Казначейства.
Пунктом 9 Порядку № 1146 Орган ДФС несе вiдповiдальнiсть згiдно iз законом за несвоєчаснiсть передачi висновку органу Казначейства для виконання.
Судом встановлено, що позивачем 11.03.2016 року було подано Відповідачу заяву про повернення переплати авансових внесків з податку на прибуток.
21.03.2016 року листом № 9871/10/63-07-15 Відповідач надав відповідь на заяву Позивача, в якій зазначив лише, що «питання відносно здійснення перерахування надміру сплачених коштів ... буде вирішено після отримання відповіді від ГУ ДФС у Дніпропетровській області, про що буде повідомлено додатково».
У запереченнях на позовні вимоги, відповідач вказував на те, що відповідно до листа ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 06.07.2016 року № 7226/7/04-36-07-01-21 з метою забезпечення реальної потреби в коштах для виконання соціальних видатків, процес повернення надміру сплачених сум має носити контрольований та впорядкований характер в межах чинного законодавства. Відповідач вказав, що у зв'язку з цим, наказами ДФС України та відповідними наказами ГУ ДФС у Дніпропетровській області «Про індикативні показники доходів» передбачено здійснення повернення надміру та/або помилково сплачених сум податкових зобов'язань за податками (повернення на розрахунковий рахунок), зарахування надміру та/або помилково сплачених суму погашення податкових зобов'язань за іншими кодами (підкодами) бюджетної класифікації та повернення надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску за попереднім інформуванням управління моніторингу доходів та обліково-звітних систем(щодо сум повернення по СГ понад 10,0 тис. гривень). Відповідач зазначив, що у нього існують ускладнення щодо повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань з причин значних повернень, оскільки одночасне їх повернення може призвести до негативного сальдо державного бюджету у місяць. Відповідач посилався на те, що ним було запропоновано позивачеві скласти графік повернення коштів рівними частками у сумі, яка не перевищує 10,0 тис. грн. щомісячно.
Аналізуючи норми статті 43 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що обовязковою та єдиною умовою для здійснення повернення сум коштів з відповідного бюджету є дотримання встановленого порядку повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань, зокрема, щодо подання заяви про таке повернення, а також зауважує те, що жодна норма Податкового кодексу України чи іншого чинного законодавства України не передбачає необхідності якогось погодження повернення надміру сплачених сум грошових зобов'язань податковим органом з вищестоящим органом ДФС.
Обов'язок підготовки висновку та подання його до органу казначейства відповідно до закону цілком покладається на територіальний орган ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надмiру сплаченої суми. Підготовка та подання висновку податковим органом до органу казначейства не є дискреційним повноваженням податкового органу, а є обов'язком, що прямо кореспондується законом.
Обов'язковою умовою повернення платнику податків грошових коштів є відсутність у нього податкового боргу. Суд встановив факт відсутності податкового боргу у позивача ПП «Експохім» на підставі копій актів звірення розрахунків платника податків, складені відповідачем та позивачем станом на 06.07.2016 року.
Відповідачем не було підтверджено, що ним було підготовлено та передано висновок та подано його до органу казначейства відповідно до закону. Окрім того, суд зауважує про те, що Відповідач не наділений компетенцією визначати порядок формування та розподілу бюджетних коштів, ці повноваження є виключними повноваженнями органів казначейства відповідно до Бюджетного кодексу та Положення про Державну казначейську службу України, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 р. № 215 . Прямий же обов'язок Відповідача, що виплаває з вимог ст. 43 Податкового кодексу Країни, ним не виконано. Доводи відповідача у запереченнях щодо виникнення ускладнень щодо повернення коштів є безпідставними та необґрунтованими та не підтверджуються жодними доказами. Окрім того, висновки відповідача є неправомірними та не відповідають чинному законодавству України.
Взаємовідносини територіальних органів Міністерства доходів і зборів України з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статті 45 та частини другої статті 78 Бюджетного кодексу України визначені, Порядком № 1146.
Водночас, для вирішення спору слід звернутися до практики Європейського суду Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Так, ЄСПЛ у рішенні від 19 січня 2007 року «Інтерсплав проти України», в якій податкові органи не заперечували суми відшкодування податку, що мали бути сплачені заявникові, а просто відмовлялись підтверджувати їх без будь-якої очевидної на те причини, визнав, що заявник мав майновий інтерес, закріплений у законодавстві України та захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
З урахування наведеного, можна дійти висновку, що й у даній справі у ПП «Експохім» є майновий інтерес, адже так само ДПІ у Жовтневому районі ГУ ДФС у Дніпропетровській області не заперечує факт наявності суми переплати, однак безпідставно ухиляється від здійснення своїх повноважень щодо повернення такої переплати відповідно до закону.
Варто відмітити й те, що норми Податкового кодексу України не ставлять право платника податків на повернення суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату, в залежність від джерела сплати таких коштів та в залежність від напрямів майбутнього використання таких коштів (в разі їх повернення органом казначейства на підставі висновку контролюючого органу) платником податків. Підставою для відмови у поверненні надміру сплачених грошових зобов'язань є недотримання процедури, що визначена статтею 43 Податкового кодексу України.
У рішенні від 20 жовтня 2011 року «Рисовський проти України» ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного Рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Таким чином, платники податків не можуть бути позбавлені права на повернення належних їм сум, які є надміру сплаченими, в разі допуску порушень податковим органом або через неможливість забезпечення належного обліку сплачених грошових зобов'язань через законодавчу невизначеність процедури.
Про вказане зокрема свідчить й висновок ЄСПЛ, зроблений в рішенні від 14 жовтня 2010 року «Щокін проти України», згідно з яким, якщо національне законодавство припускало неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків платників податків, національні органи були зобов'язані застосовувати підхід, який був би найбільш сприятливим для платника податків. Вказане положення закріплене й у пункті 56.21 статті 56 Податкового кодексу України.
Виходячи з позиції Верховного Суду України, що висловлена у постановах від 2 лютого 2016 року (реєстраційний номер в ЄДРСР 55870558), від 1 березня 2016 року (реєстраційний номер в ЄДРСР 56580861) законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, пов'язаної з поверненням помилково та/або надмірно сплачених грошових зобовязань. Ці платежі повертаються в порядку і на умовах, що встановлені у статті 43 Податкового кодексу і статті 45 Бюджетного кодексу України. Визначений порядок повернення помилково та/або надмірно сплачених сум застосовується у випадку, коли між сторонами відсутній спір про право на повернення зазначених платежів. Якщо між сторонами виник спір про правомірність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо повернення платежів, позивач має право заявити вимогу про визнання рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними, скасувати такі рішення та змусити його до виконання закону. При цьому повернення помилково та/або надмірно сплачених сум з Державного бюджету України є виключними повноваженнями податкових органів та органів Державного казначейства України, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів. Разом з тим рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. За таких обставин вимога позивача про стягнення надмірно сплачених платежів не є правильним способом захисту прав платника податків. Відповідно до пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу Україниконтролюючий орган готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Тому у цьому випадку вимога позивача зобов'язати податковий орган прийняти висновок про повернення та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, може бути вказівкою на спосіб відновлення порушеного права.
Як зазначив Верховний Суд України, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
З урахуванням вищезазначеного, суд зробив висновок про наявність факту бездіяльності з боку Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області щодо непідготовки висновку про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток Позивачу у розмірі 146 961 грн. 50 коп. Суд встановив, що така бездіяльність не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та порушує майнові права платника податків ПП «Експохім».
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність своїх дій, з огляду на що позов підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про зобов'язання подати суду звіт про виконання судового рішення протягом 20 днів з моменту набрання ним законної сили, то суд вбачає таку вимогою законною, оскільки вона кореспондується з положеннями ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України
Згідно з ч. 1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Враховуючи, що судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, а також з огляду на повне задоволення позову, судові витрати слід стягнути з відповідача відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Приватного підприємства «Експохім» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання підготувати й передати для виконання висновок про повернення з бюджету надміру сплачених грошових коштів - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області по не підготовці висновку про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 146 961, 50 грн. (сто сорок шість тисяч дев'ятсот шістдесят одна грн. 50 коп.) з Державного бюджету України згідно з поданою Приватним підприємством «Експохім» заявою № 11-03 від 11.03.2016 р. та по не направленню такого висновку для виконання відповідному органу Державного казначейства України.
Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області у встановлені Податковим кодексом України строки підготувати та передати для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області висновок про повернення Приватному підприємству «Експохім» з бюджету надміру сплачених грошових коштів у розмірі 146 961, 50 грн. (сто сорок шість тисяч дев'ятсот шістдесят одна грн. 50 коп.).
Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом 20 днів з моменту набрання цією постановою законної сили.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області витрати по сплаті судового збору у розмірі 2756 грн. 00 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Гончарова