Справа № 826/8233/16
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/8233/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 грудня 2016 року 13:16 № 826/8233/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест»

до

Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві

третя особа

Офіс великих платників Державної фіскальної служби

про

визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест» (далі по тексту - позивач, ТОВ «РМ-Інвест») 30 травня 2016 року звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту – відповідач 1, ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві), Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві (далі по тексту – відповідач 2, ГУ ДКСУ у м. Києві), в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не своєчасного відшкодування суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню заявленої в податкових деклараціях з червня по листопад 2014 року та згідно уточнюючого розрахунку від 28 листопада 2014 року;

- стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «РМ-Інвест» пеню за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість у сумі 1 751 835 (один мільйон сімсот п'ятдесят одна тисяча вісімсот тридцять п'ять) грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2016 року до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено Офіс великих платників Державної фіскальної служби (далі по тексту - третя особа, Офіс великих платників ДФС).

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест» мотивовано тим, що у період з липня по грудень 2014 року позивачем було подано податкові декларації з податку на додану вартість за червень – жовтень 2014 року та заяви про повернення сум бюджетного відшкодування, які відображались в деклараціях.

В порушення вимог Податкового кодексу України відповідачем 1 суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість зараховані на рахунок позивача з пропуском строку, визначеного у статті 200 Податкового кодексу України.

Допущення зазначеного порушення обумовило виникнення у позивача права на пред’явлення вимоги про стягнення пені на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Відповідач 1 проти позову заперечив та наполягав на залишенні позовної заяви без розгляду з огляду на її подання поза межами строку звернення до суду, визначеного у статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України. Також зауважував на здійсненні ним всіх заходів для здійснення відшкодування сум податку на додану вартість, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідач 2 проти задоволення позову також заперечував з підстав визначення чинним законодавством механізму бюджетного відшкодування платникам платку на додану вартість.

Третя особа надала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що позивач з будь-якими листами на адресу Офісу великих платників ДФС не звертався.

Представники відповідачів та третьої особи у судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується корінцями про отримання факсу, які містяться у матеріалах справи (а.с. 176-178).

Частиною 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення частин 4 та 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 29 вересня 2016 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року позов в частині визнання протиправною бездіяльність щодо не своєчасного відшкодування суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню заявленої в податкових деклараціях з червня по листопад 2014 року та стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «РМ-Інвест» пеню за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість у сумі 1544405 грн. залишено без розгляду.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов в частині визнання протиправною бездіяльність щодо не своєчасного відшкодування суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню заявленої в уточнюючому розрахунку від 28 листопада 2014 року та стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «РМ-Інвест» пені за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість у сумі 116065 грн., об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Станом на момент подання уточнюючого розрахунку від 28 листопада 2014 року ТОВ «РМ-Інвест» перебуває на податковому обліку як платник податків у ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві.

По зазначеному уточнюючому розрахунку позивачем заявлено до відшкодування 23775895 грн.

22699760 грн. відшкодовано на рахунок позивача 27 лютого 2015 року, решта суми – 1056135 грн. залишається невідшкодованою на момент розгляду справи судом.

Будь-яких доказів на підтвердження здійснення відшкодування 1056135 грн. по уточнюючому розрахунку від 28 листопада 2016 року, ані відповідачем 1, ані третьою особою, де на час розгляду справи судом перебуває на обліку позивач, не надано.

Відповідно до приписів частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене суд виходить з того, що сума в розмірі 1056135 грн. залишилась невідшкодованою.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано статтею 200 Податкового кодексу України у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту – ПК України).

Згідно з пунктам 200.7 та 200.10 статті 200 зазначеного Кодексу платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Відповідно до пункту 200.11 статті 200 ПК України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки. Перелік достатніх підстав, які надають право контролюючим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 200.12 та 200.13 статті 200 ПК України контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Положеннями пункту 200.23 статті 200 ПК України передбачено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

За результатами аналізу наведених положень суд приходить до висновку, що не проведення позивачу відшкодування податку на додану вартість у розмірі 1056135 грн., зумовлює виникнення у позивача права на отримання пені в розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, розрахованої з суми заборгованості.

З огляду на те, що з відповідним позовом ТОВ «РМ-Інвест» звернулось 30 травня 2016 року, а строк, визначений частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до суду становить 6 місяців, суд приходить до висновку, що сума пені, які підлягає до стягнення, розраховується за період з 01 грудня 2015 року по 30 квітня 2016 року (кінцева дата визначена ТОВ «РМ-Інвест» у позові). Відповідна сума становить 116065 грн.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували твердження позивача, відповідачі суду не надали.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест» задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо не своєчасного відшкодування суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню заявленої в уточнюючому розрахунку від 28 листопада 2014 року.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест» 116 065 (сто шістнадцять тисяч шістдесят п’ять) грн. пені, нарахованої на частину суми бюджетної заборгованості по відшкодуванню податку на додану вартість, заявленої в уточнюючому розрахунку від 28 листопада 2014 року.

3. Стягнути з Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест» (код ЄДРПОУ 24930146) судові витрати в сумі 3118 (три тисячі вісімнадцять гривень) грн. 97 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський