Справа № 363/4080/16-а
Суддя: Баличева М. Б.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"05" грудня 2016 р. Справа № 363/4080/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2016 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Баличева М.Б., при секретарі Кашоїді М.Ю. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області про визнання неправомірним рішення та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

26 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області про визнання неправомірним рішення та зобовязання вчинити певні дії.

Свої вимоги мотивував тим, що 07.10.2016 року він звернувся до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області із заявою про призначення пенсії відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05 листопада 1991 року в розмірі та відсотках відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», а також надав необхідний пакет документів.

ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області листом від 12 жовтня 2016 року відмовило позивачу у призначенні пенсії на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», від 02.03.2015 №213-УІІІ, мотивуючи своє рішення тим, що відповідно до вищезазначеного нормативного акту з 01 червня 2015 року скасовуються норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Позивач вважає, що відмова ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області є необґрунтованою, незаконною та такою, що грубо порушує його права на соціальний захист та пенсійне забезпечення.

Просить ухвалити рішення, яким: визнати протиправними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області та скасувати рішення ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області від 12.10.2016 року № 155/П-01 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області здійснити призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ з 07 жовтня 2016 року в розмірі 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку; розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначити за останні 24 календарні місяці роботи без обмежень, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнуваньОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області на його користь витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривню 20 копійок.

У судовому засіданні позивач підтримав свій адміністративний позов та просив суд його задовольнити.

Представник ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог позивача, надав до суду заперечення та надав аналогічні пояснення, які містяться в його запереченнях.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

ОСОБА_1 07.10.2016 року звернувся до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Листом від 12.10.2016 року позивачу було відмовлено в такому призначенні пенсії за посиланням на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року.

З письмових заперечень представника ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області вбачається, що проти задоволення позову він заперечує. Зазначено, що позивач звернувся до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, так як відсутні підстави для призначення даного виду пенсії з наступних підстав.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено статтею 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII "Про прокуратуру".

Частиною 1 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції від 05.11.1991) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80 % від суми їхньої місячної заробітної плати, до котрої включається всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 % місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Суд ввважає, що дана редакція Закону № 1789-ХІІ була чинною на момент призначення позивача на роботу в органах прокуратури України (11.08.1997).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015рокупередбачено що у разі не прийняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовується норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання що призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

У п. 5 Прикінцевих положень Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року зазначено, що 01 червня 2015 року скасовуються норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначені відповідно Закону України «Про прокуратуру». У зв'язку з вищенаведеним з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах вищезазначеного Закону, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на час виникнення права на призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права та наведено перелік періодів та років вислуги, необхідних отримання пенсії.

Зазначено, що пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Отже, з 01 жовтня 2011 року положення частини першої ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи».

Однак, суд враховує, що ст. 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний суд України у рішенні від 11.10.05 року № 8-рп/2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження: « звуження обсягу прав та свобод це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики».

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні від 09.07.2007 року №6-рп/2007 зазначив, що «невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави». Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є «складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права».

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 11.08.1997 року працював та по теперішній час працює на різних посадах в органах внутрішніх справ та органах прокуратури, що підтверджується копією трудової книжки.

Крім того, відповідно до витягу з наказу Першого заступника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) № 76 від 17.03.2015 року з метою виконання службових (бойових) завдань, радника юстиції ОСОБА_1, прокурора Новоайдарського району Луганської області вважати таким, що включений до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення.

Відповідно до Довідки Генеральної прокуратури України від 30.05.2016 року № 17/2/4-917 вн/вих-16 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, ОСОБА_1 дійсно в період з 19.06.2014 року по 16.11.2015 рік безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті належності, сувіренітету та територіальної цілостності України в районі проведення антитерористичної операції в Новоайдарському районі Луганської області.

Рішенням межвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 4/ІІІ/4/1 від 18.08.2016 року ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій.

Крім того, згідно посвідчення ЮА № 051340 ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Таким чином, ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції 1 рік 4 місяці 29 днів.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року за № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей": до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року за № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей": установити, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: зокрема - час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на службі в органах внутрішніх справ на посадах начальницького складу, військовій службі в Збройних Силах, органах і військових формуваннях Служби безпеки, Службі зовнішньої розвідки; та служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення.

Відповідно до п. "ж" ст. 1-2 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби: державні службовці та працівники навчальних, медичних закладів та науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ України або поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше пяти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

Згідно до ст. 2 Закону України "Про державну службу", дія цього Закону поширюється на державних службовців, окрім іншого, й органів прокуратури.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що для призначення пенсії ОСОБА_1, вислуга років під час участі в антитерористичній операції, яку він брав під час роботи в органах прокуратури, зараховується на пільгових умовах, тобто один місяць служби за три місяці.

Оскільки ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції з 19.06.2014 року по 16.11.2015 рік, тобто 1 рік 4 місяці 29 днів, то вислуга років для призначення пенсії за вказаний період складає 4 роки 2 місяця 27 днів.

У зв'язку з цим загальна вислуга років ОСОБА_1, яка документально підтверджується, становм на день його звернення до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області із заявою про призначення пенсії, становить 21 рік 11 місяців і 20 днів, у тому числі на посаді прокурора - 13 років, 8 місяців та 27 днів, що є достатнім для її призначення згідно з Законом України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ.

Таким чином, позивач набув право виходу на пенсію після набуття ним стажу роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, незалежно від віку

На теперішній час діє Закон № 1697-VII, частиною першою статті 86 якого встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

- по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;

- з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;

- з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;

- з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;

- з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;

- з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Таким чином, статтею 86 Закону № 1697-VII збільшено стаж роботи позивача, що дає йому право на пенсію за вислугу років, у порівнянні зі статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001), що є звуженням прав позивача в розумінні Конституції України.

Як зазначено в пункті 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Тобто, суд при постановлені даного рішення керується принципами Конституції України та законодавством, яке не суперечить їй.

При прийнятті рішення суд також враховує, що згідно з частиною 1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції Українигарантується (ч.3 ст.8 КАС України).

Частиною 2 ст. 8 КАС України також передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" (пункт 1) України визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу.

Вирішуючи питання про застосування Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядались питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист громадян України та визначав, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, ОСОБА_2 державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99,рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказував, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Надані докази, які є у справі, були оцінені суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 86 КАС України.

Доводи відповідача, наведені у запереченнях на адміністративний позов, спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та наведеними нормами права.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.

У відповідності до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., які підлягають стягненню з держави.

Керуючись статтями 19, 22 Конституції України, ст. 501 Закону України «Про прокуратуру», п. 5 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи», статтями 9, 11, 69-86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд-

П О С Т АН О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області про визнання неправомірним рішення та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області від 12.10.2016 року № 155/П-01 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області здійснити призначення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ з 07 жовтня 2016 року в розмірі 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку; розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначити за останні 24 календарні місяці роботи без обмежень, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнуваньОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного адміністративного суду Київської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом дестяи днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.Б. Баличева