Справа № 733/1290/16-а
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 733/1290/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Овчарик В.М. Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А
13 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Безименної Н.В.
суддів Аліменка В.О. та Епель О.В.
за участю секретаря Шутовської І Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И Л А:
У серпні 2016 року позивач звернувся в Ічнянський районний суд Чернігівської області з позовом до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо повернення на доопрацювання заяви ОСОБА_1 з доданими документами про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, довелись бойові дії;
скасувати рішення Міністерства оборони України від 03 червня 2016 року № 38 виражене у формі протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби в частині повернення документів ОСОБА_1 на адресу Чернігівського обласного військового комісаріату;
зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням позивачу ІІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності (ч. 1 п. 6 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 975).
Постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено частково:
визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо повернення на доопрацювання заяви ОСОБА_1 з доданими документами про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;
скасовано рішення Міністерства оборони України від 03 червня 2016 року, виражене у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 38 в частині повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, та прийняти відповідне рішення. У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 жовтня 2016 року та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що дана справа розглядалась не уповноваженим судом, оскільки у даній справі позивачем оскаржуються, у тому числі, дії Міністерства оборони України, а тому дана справа мала розглядатись Окружним адміністративним судом колегією у складі трьох суддів. Також зазначає, що позивачем в супереч вимог законодавства, до заяви про виплату одноразової грошової допомоги не додано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Заслухавши суддю-доповідача, думку представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з такого.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив строкову військову службу з 23 квітня 1986 року по 26 травня 1988 року, у тому числі в період з 02 грудня 1986 року по 26 травня 1988 року на території Афганістану у складі військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 та довідкою Ічнянського районного військового комісаріату Міністерства оброни України від 05.05.2016 № 4д (а.с.7-8).
Згідно з висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 1684/Ж від 17 вересня 2014 року описані рубці у основи лівої вушної раковини та на тильно-зовнішній поверхні лівої кисті в проекції основної фаланги 2 пальця, на передній поверхні лівого колінного суглобу є наслідком загоєння ран, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені у зазначений строк, тобто у 1987 році (а.с. 10).
Як вбачається з витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 18 вересня 2014 № 2735, множинні вогнепальні осколкові поранення голови, лівої руки та лівої ноги (контузія головного мозку) сержанта у відставці ОСОБА_1 , 1968 року народження, наслідком яких стали шкіряні рубці у зазначених анатомічних областях, зазначених у висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 1684/ж від 17.09.2014, - це поранення, (контузія) та захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с.11).
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВА № 004350 позивачу вперше встановлена III група інвалідності з 29.09.2014, в зв`язку із отриманням поранення (контузії) та захворювання, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії на строк до 01.11.2015 року (а.с. 12).
28.10.2015 року позивачу повторно встановлено III групу інвалідності на строк до 01.11.2016 року, в зв`язку із отриманням поранення (контузії) та захворювання, так пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою МСЕК серія АВА № 017676 від 28.10.2015 року (а.с. 13) та видано посвідчення інваліда ІІІ групи серії НОМЕР_3 (а.с.9).
05 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до військового комісара Ічнянського районного військового комісаріату Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії, до якої були додані документи згідно наведеного в ній переліку (а.с.14).
Листом військового комісара Ічнянського районного військового комісаріату Міністерства оборони України від 05 травня 2016 року № 1258 зазначену заяву з доданими до неї документами було направлено до Чернігівського обласного військового комісаріату м. Чернігів Міністерства оборони України для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги (а.с. 15).
Листом від 12 травня 2016 року № 5/1959с Чернігівський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України направив заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України, зазначивши при цьому, що позивач має право на отримання грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності (а.с. 16).
Як вбачається з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 03 червня 2016 року № 38, затвердженого Міністром оборони України 11 червня 2016 року, комісія дійшла висновку про необхідність повернення на доопрацювання поданих документів, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми та каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження (а.с.17), про що позивача було повідомлено листом від 30 червня 2016 року № 5/2653с (а.с.18).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з такого.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, утому числі, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Згідно п. б ч. 1 ст. 16-2 даного Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.
Стаття 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» регламентує порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Відповідно до п. 11 зазначеного порядку Військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:
заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;
довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії:
постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;
сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;
документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Згідно з п. 13 цього порядку Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
З аналізу вищевикладеного вбачається, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством України встановлено вичерпний перелік рішень (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), що приймаються за наслідками розгляду висновку Керівника уповноваженого органу щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, зазначених в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Всупереч зазначених вимог, відповідачем за наслідками розгляду поданих документів не було прийнято одне з передбачених законом рішень, натомість всупереч Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, протокольним рішенням від 03.06.2016 № 38 зазначені документи було повернуто на доопрацювання.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині визнання неправомірними дій та скасування протокольного рішення Міністерства оборони України від 03 червня 2016 № 38 щодо повернення на доопрацювання заяви ОСОБА_1 з доданими до неї документами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись військові дії на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дати встановлення інвалідності та прийняти відповідне рішення.
Крім того, як вбачається зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.
Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Так, повноваженнями щодо призначення і виплати або відмови у виплаті одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам наділені Міноборони та інші центральні органи виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення саме про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень та втручанням в дискреційні повноваження відповідача та не підлягають задоволенню.
Також, колегія судді не приймає до уваги доводи апелянта про те, що дана справа розглядалась не уповноваженим судом, виходячи з такого.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Спірні правовідносини стосуються призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон).
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що одноразова грошова допомога, виплата якої передбачена статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відноситься до соціальних виплат, а тому даний спір належить розглядати місцевим загальним судом як адміністративним в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.
Постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2016 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 19 грудня 2016 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді О.В. Епель

В.О. Аліменко

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Аліменко В.О.

Епель О.В.