Справа № 638/14731/16-а
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 р.Справа № 638/14731/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.10.2016р. по справі № 638/14731/16-а

за позовом ОСОБА_1

до інспектора роти № 1 батальйону № 1 УПП м. Харкова капрала поліції Тимченка Володимира Володимировича , інспектора роти № 1 батальйону № 1 УПП м. Харкова лейтенанта поліції УПП у м.Харкові Шаповалова Володимира Васильовича

про оскарження рішення суб'єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 1 батальйону № 1 УПП м.Харкова капрала поліції Тимченка Володимира Володимировича, інспектора роти № 1 батальйону № 1 УПП м. Харкова лейтенанта поліції УПП у м. Харкові Шаповалова Володимира Васильовича, в якому просив суд:

- визнати дії Шаповалова Володимира Васильовича, інспектора роти №1 батальйону №1 УПП м. Харкова, лейтенанта поліції, Тимченка Володимира Володимировича, інспектора роти № 1 батальйону № 1 УПП м.Харкова, капрала поліції, протиправними;

- протокол АП2 №415022 від 27 липня 2016 року визнати недійсним.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.10.2016р. по справі № 638/14731/16-а у задоволенні зазначеного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Свою незгоду з постановою суду обґрунтовує тим, що при прийнятті постанови судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права та зазначає, що суд вийшов за межі позовних вимог, підмінивши суть позову, оскільки позовними вимогами є оскарження дій суб'єкта владних повноважень, а не рішення суб'єкта владних повноважень, як було вказано в постанові суду, а також вважає, що суд проігнорував всі доводи позивача щодо скоєних інспекторами порушень під час залучення свідків.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Відповідачі в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували, просили суд залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, 27.07.2016 року інспектором роти № 1 батальйону № 1 УПП м. Харкова лейтенантом поліції УПП у м. Харкові Шаповаловим Володимиром Васильовичем був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 415022, з якого встановлено, що ОСОБА_1 27.07.2016 року о 21.20 год. у м. Харкові на перехресті вул. Ахсарова з пр. Науки, керував автомобілем ВАЗ 21099. державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, та від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позивач не погодився з діями відповідачів щодо складання вищезазначеного протоколу, а також з протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 415022 від 27.07.2016 року, звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визнання неправомірними дій відповідача відносно складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

У відповідності до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року за № 1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

З відеозапису з місця складання адміністративного протоколу, який залучено до матеріалів справи, встановлено, що співробітник поліції після зупинки транспортного засобу позивача запитав у нього, чи не знаходиться він у стані алкогольного сп'яніння, на що позивач відповів ствердно. В подальшому співробітник поліції запропонував позивачу пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння, проте ОСОБА_1 відмовився пройти такий огляд, про що також свідчить запис у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 415022 від 27.07.2016 року, який був складений в присутності двох свідків (а.с. 4).

Також з письмових пояснень свідків встановлено, що позивач відмовився від проходження перевірки на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку (а.с 5-6).

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги позивача щодо порушень, допущених інспекторами під час залучення свідків та проведення огляду позивача на стан сп'яніння, з огляду на таке.

У відповідності до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст.255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 КУпАП протоколи про правопорушення за ст.130 КУпАП мають право складати уповноважені нате посадові особи - органи внутрішніх справ (Національної поліції). Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається адміністративної відповідальності, при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Протокол надсилається органові (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз викладеного свідчить, що правильність складання протоколів, дотримання при цьому інспекторами поліції приписів діючого законодавства зобов'язаний перевіряти орган, до компетенції якого віднесено розгляд справи про адміністративне правопорушення, в якій протокол є доказом.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення є носієм доказової інформації, яка в подальшому може бути використана органом здійснюючим розгляд справи про адміністративне правопорушення з метою прийняття рішення щодо наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тобто, протокол лише фіксує обставини та факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов'язуючим до вчинення будь-яких дій, а права та обов'язки для суб'єкта, перевірку якого проведено, породжує саме рішення, прийняте на підставі протоколу, тобто в даному випадку це є постанова.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що протокол про адміністративне правопорушення і дії посадових осіб із включення до такого протоколу певних висновків не породжують правових наслідків для особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тобто не змінюють стану його суб'єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов'язків.

Колегія суддів не приймає довід апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, з наступних підстав.

У відповідності до ч.2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З матеріалів справи встановлено, що позивач в позовні заяві просив суд першої інстанції визнати дії Шаповалова Володимира Васильовича, інспектора роти №1 батальйону №1 УПП м. Харкова, лейтенант поліції Тимченко Володимира Володимировича, інспектора роти № 1 батальйону № 1 УПП м. Харкова, капрала поліції протиправними та визнати недійсним протокол про адміністративне правопорушення АП2 №415022 від 27 липня 2016 року.

З постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.10.2016р. по справі № 638/14731/16-а встановлено, що позовні вимоги, які заявлені в позовні заяві, суд першої інстанції розглянув в повному обсязі та не виходив за межі позовних вимог, а тому колегія суддів вважає довід апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, необґрунтованим та безпідставним.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Згідно ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.10.2016р. по справі № 638/14731/16-а суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.10.2016р. по справі № 638/14731/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва О.М.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Шевцова Н.В.
Повний текст ухвали виготовлений 19.12.2016 р.