Справа № 803/1742/16
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року Справа № 803/1742/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

при секретарі судового засідання Сметані Т.В.,

за участю представника позивача Самчука А.М.,

представника відповідача Кушнір Ю.В.,

представника відповідача Маковецького В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Волинь Авто Плюс» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, відділу державної реєстрації суб'єктів господарювання Луцької міської ради про скасування запису, визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Волинь Авто Плюс» (далі - ПП «Волинь Авто Плюс», позивач, підприємство) звернулося з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ, відповідач1), відділу державної реєстрації суб'єктів господарювання Луцької міської ради (далі - відповідач2) про скасування запису №3009033 від 11 вересня 2015 року щодо відсутності ПП «Волинь Авто Плюс» за місцезнаходженням, визнання протиправним та скасування рішення Луцької ОДПІ №180 від 02 жовтня 2015 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 вересня 2015 року Державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесений запис №3009033 про відсутність за місцезнаходженням ПП «Волинь Авто Плюс». У зв'язку з наявністю цього запису, рішенням Луцької ОДПІ від №180 від 02 жовтня 2015 року анульована реєстрація платника податку на додану вартість позивача.

Позивач вважає вищенаведений запис та рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість протиправними з тих підстав, що всупереч положенням статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» на підприємство не надходило повідомлення державного реєстратора про необхідність подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу. З наведених підстав просить суд скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за №3009033 від 11 вересня 2015 року щодо відсутності ПП «Волинь Авто Плюс» за місцезнаходженням; визнати протиправним та скасувати рішення Луцької ОДПІ №180 від 02 жовтня 2015 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Позивач також зазначає, що підприємство за адресою його місцезнаходження (Волинська область, місто Луцьк, вулиця Єршова, будинок 11, офіс 408) здійснювало та надалі здійснює свою діяльність, відповідно до укладеного договору оренди нежитлового приміщення №40-15 ДЦ від 27 липня 2015 року.

Представник Луцької ОДПІ у судовому засіданні та в письмових запереченнях від 08 грудня 2016 року вих. №12379/10/03-18-10-07 (а.с.24-27) заперечила проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що Луцька ОДПІ не змогла вручити позивачу лист від 24 липня 2015 року №123/15-01 і це стало підставою для звернення з запитом до підрозділу податкової міліції про встановлення місцезнаходження платника податків. Проте копію листа від 24 липня 2015 року №123/15-01 та доказів неможливості його вручення представник інспекції суду не надав. В ході встановлення місцезнаходження позивача, оперуповноваженим податкової міліції Луцької ОДПІ була складена довідка №557 від 24 липня 2015 року, в якій зазначено, що ПП «Волинь Авто Плюс» за адресою Волинська область, місто Луцьк, вулиця Єршова, будинок 1, офіс 408 не виявлено. Це стало підставою для направлення до Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням (форма №18-ОПП). Після внесення реєстратором запису про відсутність підприємства за місцезнаходженням, Луцька ОДПІ на підставі пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України анулювала реєстрацію платником податку на додану вартість ПП «Волинь Авто Плюс». З наведених підстав вважає рішення та дії відповідачів правомірними, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Державний реєстратор юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції Маковецький В.М. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що державним реєстратором на підставі статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» після отримання повідомлення від Луцької ОДПІ, було направлено повідомлення про необхідність подання реєстраційної картки на підтвердження відомостей про юридичну особу. Вказане повідомлення повернулося з відміткою пошти «за зазначеною адресою не знаходиться», тому реєстратор вніс в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідний запис. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представники відповідачів у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили, підтримавши позицію, викладену у письмових запереченнях на адміністративний позов, та просили суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представників відповідачів, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, з таких мотивів та підстав.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюються на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень, щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дії чи бездіяльності.

Судом встановлено, що Приватного підприємства «Волинь Авто Плюс» 08 липня 2015 року зареєстроване як юридична особа Виконавчим комітетом Луцької міської ради. Адресою місцезнаходження підприємства є Волинська область, місто Луцьк, вулиця Єршова, будинок 1, офіс 408, а засобами зв'язку зазначені телефонні номери +20. Вказані відомості підтверджуються спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.20-21).

24 липня 2015 року Луцькою ОДПІ за №123/15-01 був складений запит до податкової міліції на встановлення місцезнаходження платника податків - Приватного підприємства «Волинь Авто Плюс». Підставою для складання запиту стала неможливість вручення листа №871/0707-05-07 від 24 липня 2015 року (а.с.28).

Копію листа №871/0707-05-07 від 24 липня 2015 року, а також докази його невручення позивачу, представник інспекції не надав.

На підставі цього, оперативним управління Луцької ОДПІ складена довідка №557 від 24 липня 2015 року про встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків (а.с.28).

В подальшому, Луцькою ОДПІ прийнято рішення №192 від 24 липня 2015 року про доцільність направлення Державному реєстратору юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням (форма №18-ОПП) від 24 липня 2015 року №12186/10/03-18-15-01 стосовно ПП «Волинь Авто Плюс». Також, Вказане повідомлення надійшло до реєстратора 29 липня 2015 року за вх.№02-5.8/1280 (а.с.40).

На виконання вимог частини дванадцятої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» та у зв'язку з отриманням від державної податкової інспекції повідомлення про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням (форма №18-ОПП), відповідачем-2 30 липня 2015 року за вих.№02-5.10/261 направлено на адресу ПП «Волинь Авто Плюс» повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу (а.с.41).

Вищенаведене повідомлення було направлено 03 серпня 2015 року поштою рекомендованим листом №501, який 08 вересня 2015 року повернувся на адресу реєстратора з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.42).

Як встановлено під час судового розгляду, саме повернення поштового відправлення з відміткою «за терміном зберігання» без вручення його позивачу стало підставою для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису №3009033 від 11 вересня 2015 року про відсутність за місцезнаходженням ПП «Волинь Авто Плюс».

У зв'язку з внесенням цього запису, рішенням Луцької ОДПІ №180 від 02 жовтня 2015 анульована реєстрація позивача як платника податку на додану вартість (а.с.9).

Надаючи правову оцінку діям та рішенням відповідачів, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 12.3, 12.4, 12.5 Порядку обліку платників податків і зборів, який затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року №1588 (далі - Порядок №1688), у разі неможливості вручення платнику податків довідки, свідоцтва, листа чи будь-якого іншого документа, надісланого контролюючим органом, у зв'язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання) замість акта перевірки місцезнаходження (місця проживання) платника податків оформляється довідка про неможливість вручення документа платнику податків із зазначенням причин та додаванням відповідних документів (за наявності). Заміна акта довідкою не проводиться, якщо іншими нормативно-правовими актами передбачено складання акта.

Щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою.

Якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) контролюючого органу протягом трьох робочих днів приймає рішення про надсилання до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою N 18-ОПП (додаток 24) для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону.

З аналізу вищезазначених положень Порядку №1588 слідує, що першочерговою підставою для вжиття податковими органами заходів, для встановлення фактичного місцезнаходження платника податків є неможливість вручення кореспонденції поштою.

У розглядуваному випадку, першочерговою підставою для формування Луцькою ОДПІ запиту на встановлення місцезнаходження ПП «Волинь Авто Плюс» стала неможливість вручення листа №871/07-05-07 від 24 липня 2015 року. Однак, представник інспекції не надав копію цього листа, а також докази його невручення позивачу.

Крім того, відповідно до підпункту 3.1.1 пункту 3.1 Положення про організацію взаємодії підрозділів податкової міліції з іншими структурними підрозділами органів державної податкової служби для встановлення місцезнаходження платника податків, яке затверджено Наказом Державної податкової адміністрації України від 17 травня 2010 року №336 (далі - Положення №336), щодо кожного платника податків, який відсутній за місцезнаходженням (місцем проживання) та місцезнаходження (місце проживання) якого не з'ясовано, структурні підрозділи органу ДПС проводять такі заходи: шляхом спілкування (телефон, пошта, факс, виїзд за місцезнаходженням тощо) із платником податків з'ясовує його фактичне місцезнаходження (місце проживання).

В даному випадку, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців містяться вичерпні засоби зв'язку з підприємством, а саме телефонний номер +20 (а.с.21зворот).

Представник податкового органу не зміг пояснити суду, чи вживалися заходи щодо встановлення місцезнаходження ПП «Волинь Авто Плюс» шляхом спілкування телефоном.

Зазначені обставини, на думку суду, підтверджують той факт, що встановлення місцезнаходження ПП «Волинь Авто Плюс» можливо було здійснити шляхом спілкування телефоном.

Отже, з наявних матеріалів справи слідує, що у Луцької ОДПІ не було достатніх правових підстав для направлення оперативному підрозділу запиту на встановлення місцезнаходження ПП «Волинь Авто Плюс» (листа з відміткою пошти про неможливість його вручення), а також не вжито вичерпних заходів для встановлення місцезнаходження позивача шляхом спілкування телефоном або телеграмами.

Щодо подальших дій оперативного підрозділу (податкової міліції) Луцької ОДПІ, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4.2 Положення №336, підрозділ податкової міліції при прийнятті рішення про організацію заходів із встановлення місцезнаходження платника податків обов'язково здійснює вихід за його адресою.

У разі незнаходження за адресою платника податків необхідно:

якщо платник податків зареєстрований за адресою жилого приміщення (квартири), опитати власника такого приміщення (квартири) (за згодою) щодо місцезнаходження за вказаною адресою платника податків, а також місцезнаходження посадових осіб платника податків, та оформити відповідно такі заходи (пояснення або рапорт);

якщо платник податків зареєстрований за адресою приміщення, в якому розташовано виробництво, офіси тощо, необхідно опитати власника приміщення-орендодавця (за згодою) щодо оренди та місцезнаходження платника податків, вказаного у запиті (пояснення або рапорт).

Також, суд зазначає, що у пункті 4.5 Положення №36 передбачено, що за встановленими адресами здійснюються виїзди та опитуються засновники і керівники платника податків (за згодою) щодо фактичного місцезнаходження платника податків та документів фінансово-господарської діяльності (заходи оформити поясненням або рапортом).

Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що працівником податкової міліції здійснювалися виїзди за адресами місця проживання засновників (керівників) ПП «Волинь Авто Плюс».

На необхідності вжиття податковим органом вичерпних заходів передбачених Порядком №1688 та Положенням №336 для встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи звертає увагу Верховний суд України у постанові від 15 квітня 2014 року №21-4а14, яка в силу вимог статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою для всіх судів України.

Лише у разі дотримання вказаних принципів в сукупності можливо говорити про прийняття суб'єктом владних повноважень рішення (вчинення дії) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказані принципи також закріплені на рівні Ради Європи, зокрема, в Резолюції Ради Європи (77) 31 про захист особи від актів адміністративних органів, прийнятій Комітетом міністрів 28 вересня 1977 року та Рекомендації № R (80) 2 щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятій Комітетом міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року.

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що Луцькою ОДПІ не було вжито вичерпних заходів для встановлення фактичного місцезнаходження ПП «Волинь Авто Плюс», а висновки про відсутність підприємства за місцем реєстрації суперечать письмовим матеріалам справи та фактично зроблені лише на підставі не перевірених та не підтверджених свідчень. Отже подальші дії податкового органу стосовно направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням (форма №18-ОПП) від 24 липня 2016 року №12186/10/03-18-15-01, є протиправними.

Стосовно дій Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Луцького районного управління юстиції суд зазначає наступне.

Відповідно до частини дванадцятої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», у разі надходження (поштовим відправленням або в електронному вигляді в порядку взаємообміну) державному реєстратору від органу доходів і зборів повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки.

В даному випадку, державний реєстратор отримав від Луцької ОДПІ повідомлення за формою №18-ОПП та направив підприємству повідомлення про необхідність подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу (а.с.40-41).

Також, відповідно до пункту 94 Правил надання послуг поштового зв'язку, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, прості та рекомендовані поштові відправлення, повідомлення про надходження поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичні друковані видання, адресовані юридичним особам, можуть доставлятися з використанням абонентських поштових скриньок, що встановлюються на перших поверхах приміщень чи інших доступних для цього місцях або у канцелярії, експедиції тощо, розміщені на перших поверхах приміщень, чи видаватися в приміщеннях об'єкта поштового зв'язку представникам юридичних осіб, уповноваженим на одержання пошти.

У разі відсутності або несправності абонентської поштової скриньки, невиконання вимог щодо її встановлення, відсутності договору юридичної особи з оператором поштового зв'язку про доставку пошти оператор поштового зв'язку зобов'язаний письмово повідомити користувача послуг поштового зв'язку про свою відмову від доставки адресованих йому поштових відправлень, періодичних друкованих видань.

З аналізу вищезазначених положень Правил надання послуг поштового зв'язку слідує, що поштова кореспонденція юридичній особі може доставлятися і без відсутності договору, але за умови наявності абонентської поштової скриньки, що встановлюється на першому поверсі приміщення або канцелярії.

В розглядуваному випадку, пошта не доставила рекомендоване відправлення від державного реєстратора до ПП «Волинь Авто Плюс» лише з тих мотивів, що офіс 408 по вулиця Єршова, будинок 11, місто Луцьк відсутній. Оскільки зазначена обставина спростована під час судового розгляду справи, а інших пояснень з приводу невручення пошти відповідачу-2, тому суд дійшов висновку, що рекомендоване поштове відправлення 501 безпідставно не вручено позивачу, а отже не може бути достатньою підставою для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису №3009033 від 11 вересня 2015 року щодо відсутності ПП «Волинь Авто Плюс» за місцезнаходженням, а такий запис є протиправним.

Крім того, суд зазначає, що з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців вбачається, що 02 листопада 2015 року, тобто через місяць після внесення запису про відсутність за адресою, підприємство знову підтверджено відомості про юридичну особу, що також підтверджує безпідставність висновку контролюючого органу про відсутність ПП ПП «Волинь Авто Плюс» за адресою, а відповідно, і внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до підпункту «ж» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України, реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців наявний запис про відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням (місцем проживання) або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Оскільки запис про відсутність за місцезнаходженням ПП «Волинь Авто Плюс» є протиправним, і як наслідок неправомірним є рішення Луцької ОДПІ №180 від 02 жовтня 2015 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ПП «Волинь Авто Плюс».

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі, Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області та відділу державної реєстрації суб'єктів господарювання Луцької міської ради не довели суду обґрунтованість та правомірність запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №3009033 від 11 вересня 2015 року щодо відсутності ПП «Волинь Авто Плюс» за місцезнаходженням, а також рішення №180 від 02 жовтня 2015 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість позивача.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що у даному спорі захисту підлягало порушене право позивача, зокрема на відображення у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців запису про його місцезнаходження як юридичної особи та право бути зареєстрованим платником податку на додану вартість.

При розгляді позовних вимог щодо дій відповідача, зокрема податкового органу, якими ініціювались всі інші дії, то суд зазначає, що такі породили для позивача настання негативних юридичних наслідків і порушення його прав.

Вищезазначене цілком узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини та відповідає основоположним принципам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколів до неї.

Так, відповідно до ст. 8 Конституції України, ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України та ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Згідно з практикою ЄСПЛ Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32).

Концепція «майна» у розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві, зокрема, «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32)).

Отже, з огляду на практику розгляду ЄСПЛ справ щодо порушення права володіння майном, поняття «майно», як і «власність», має досить широке тлумачення й охоплює цілу низку економічних інтересів (активів) - як матеріальних так і не матеріальних.

Так, «правомірні очікування» чи «законні сподівання» вчиняти певні дії відповідно до виданого державним органом дозволу у розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції є нічим іншим як активом, а відповідно охоплюється поняттям «майно».

Таким чином, реєстрація позивача платником податку на додану вартість у розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції є по суті активом, тобто «майном», підприємства, від якого останній при проведенні господарської діяльності правомірно очікує економічний ефект, а відтак анулювання (скасування) реєстрації платника податків на додану вартість є безпосереднім втручанням у право власності.

Враховуючи вище зазначене, суд зазначає, що при розгляді такої категорії справ як втручання у право власності необхідно оцінювати сумісність заходу втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу Конвенції.

У практиці ЄСПЛ (наприклад, рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Критерій «пропорційності», використаний судом у справі, яка переглядається, передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому в питаннях оцінки «пропорційності» ЄСПЛ, як і в питаннях наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою достатньо широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Таким чином, оцінивши дії Луцької ОДПІ щодо встановлення місцезнаходження позивача, рішення №180 від 02 жовтня 2015 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість позивача, а також запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №3009033 від 11 вересня 2015 року щодо відсутності ПП «Волинь Авто Плюс» за місцезнаходженням, суд дійшов висновку, що податкова інспекція не вжила всіх необхідних заходів, передбачених Порядком №1688 та Положенням №336, що призвело до передчасного та безпідставного направлення державному реєстратору повідомлення (форма №18-ОПП) про відсутність позивача за місцезнаходженням.

Оскільки Луцька ОДПІ не надала суду доказів невручення листа, який став першочерговою підставою для проведення заходів щодо встановлення місцезнаходження ПП «Волинь Авто Плюс»; не надала суду доказів вжиття вичерпних заходів встановлення місцезнаходження платника податків, в тому числі шляхом спілкування засобами телефонного зв'язку, або виїзду за адресою місця проживання засновників (керівників) підприємства; під час судового розгляду були спростовані висновки оперативного підрозділу (податкової міліції) Луцької ОДПІ, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю шляхом визнання протиправними та скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №3009033 від 11 вересня 2015 року щодо відсутності Приватного підприємства «Волинь Авто Плюс» за місцезнаходженням; та рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області №180 від 02 жовтня 2015 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Приватного підприємства «Волинь Авто Плюс».

Крім того, відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Луцької ОДПІ та Відділу державної реєстрації суб'єктів господарювання Луцької міської ради на користь ПП «Волинь Авто Плюс» слід стягнути судовий збір в сумі 2756,00 грн., сплачений відповідно до квитанції № N0W3V59293 від 02 грудня 2016 року (а.с.13А). Сплачену суму судового збору 02 грудня 2016 року було зараховано до спеціального фонду державного бюджету України, що стверджується відповідною випискою (а.с.22).

Керуючись статями 2,11,17,69,70,71,94,158,160,163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», Правил надання послуг поштового зв'язку, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №3009033 від 11 вересня 2015 року щодо відсутності Приватного підприємства «Волинь Авто Плюс» за місцезнаходженням.

Визнати протиправним та скасувати рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області №180 від 02 жовтня 2015 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Приватного підприємства «Волинь Авто Плюс».

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ) на користь Приватного підприємства «Волинь Авто Плюс» (43000, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Єршова, будинок 11, офіс 408, ) судовий збір в сумі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок).

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відділу державної реєстрації суб'єктів господарювання Луцької міської ради (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Лесі Українки, будинок 35) на користь Приватного підприємства «Волинь Авто Плюс» (43000, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Єршова, будинок 11, офіс 408, ) судовий збір в сумі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 14 грудня 2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський