Справа № 183/3587/16
Суддя: Дубовенко І. Г.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/3587/16
№ 2-а/183/121/16
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 грудня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області: в складі головуючого судді Дубовенко І.Г., секретаря Драної В.О., за участю: позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - Смик С.В., розглянув у відкритому судовому засіданнів залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 21 червня 2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, який в подальшому уточнив, в якому просить:

-поновити строк на звернення до суду з позовом;

-визнати дії відповідача, які пов'язані з виплатою надбавки інвалідам війни у розмірах менших ніж установлено ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» незаконними;

-зобов'язати відповідача нарахувати на його користь невиплачений борг надбавки до пенсії інвалідам війни 3 групи за період з січня 2004 року по липень 2016 року включно, загальною сумою 153277,82 грн;

-зобов'язати відповідача на підставі Конституції України та ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з липня 2016 року нараховувати йому пенсію з урахуванням розміру 200% надбавки, як інваліду війни ІІІ групи, а саме в розмірі 4453,3 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є інвалідом війни ІІІ групи. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідач повинен був нараховувати та виплачувати йому до основної державної пенсії, підвищену виплату, як інваліду війни ІІІ групи, у розмірі 200% мінімальної пенсії за віком для непрацездатних. Зазначена доплата виплачується незалежно він інших доплат, допомог, компенсацій. Так в порушення зазначених вимог відповідачем йому нараховувалася надбавка:

-з січня по грудень 2004 року по 39,82 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 569,38 грн.;

-з січня по грудень 2005 року по 39,82 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 664,00 грн.;

-з січня по березень 2006 року по 105,00 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 700,00 грн.;зквітня по вересень2006 року по 107,00 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 700,00 грн.;зжовтня по грудень 2006 року по 109,8 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 700,00 грн.;

-з січня по березень 2007 року по 114,00грн., в той час як повинно було нараховувати - по 760,00 грн.;зквітня по вересень2007 року по 121,80 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 812,00 грн.;зжовтня по грудень 2006 року по 123,3 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 822,00 грн.;

-з січня по березень 2008 року по 141,00 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 940,00 грн.;зквітня по вересень2008 року по 144,30 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 962,00 грн.;зжовтня по грудень 2008 року по 144,6 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 996,00 грн.;

-з січня по жовтень 2009 року по 149,40 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 996,00 грн.;злистопада по грудень 2009 року по 171,9 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 1146,00 грн.;

-з січня по березень2010 року по 208,5 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 1390,00 грн.;зквітня по червень2010 року по 211,80 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 1412,00 грн.;з липня по вересень 2010 року по 212,7 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 1418,00 грн.; з жовтня по листопад 2010 року по 216,9 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 1446,00 грн.; та в грудні 2010 року - 220,2 грн., в той час як повинно було - 1468,00 грн.;

-з січня по березень 2011 року по 225,00 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 1500,00 грн.;зквітня по вересень2011 року по 229,2 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 1528,00 грн.;зжовтня по листопад2011 року по 235,2 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 1568,00 грн.;та в грудні 2011 року - 240,00 грн., в той час як повинно було - 1600,00 грн.;

-з січня по березень2012 року по 246,6 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 1644,00 грн.;зквітня по червень2012 року по 251,4 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 1676,00 грн.;з липня по вересень 2012 року по 253,2 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 1688,00 грн.; з жовтня по листопад 2012 року по 256,8 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 1712,00 грн.; та в грудні 2012 року - 265,2 грн., в той час як повинно було - 1768,00 грн.;

-з січня по листопад 2013 року по 268,2 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 1778,00 грн.; та в грудні 2013 року - 284,7 грн., в той час як повинно було - 1898,00 грн.;

-з січня по грудень 2014 року по 284,7 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 1898,00 грн.;

-з січня по серпень 2015 року по 284,7 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 1898,00 грн.; с вересня по грудень 2015 року по 322,2 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 2148,00 грн.;

-з січня по квітень 2016 року по 322,2 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 2148,00 грн.; та з травня по липень 2016 року по 339,00 грн., в той час як повинно було нараховувати - по 2148,00 грн.

Вважає такі дії відповідача незаконними, такими, що порушують його права гарантовані Конституцією України, а тому вимушений звернутися до суду з зазначеним позовом.

У зв'язку з тим, що він дізнався про своє порушене право лише в день звернення до суду, вважає, що строк для звернення до суду з таким позовом він не пропустив, і просив поновити його.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав свій позов та, посилаючись на ті ж підстави, просив суд задовольнити його в повному обсязі.

Представник позивача також підтримала позовні вимоги позивача та просила суд задовольнити їх.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, та посилаючись на те, що управлінням у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі виплачується позивачу надбавка, передбачена ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, приходить до наступних висновків, а саме:

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Листом Управління пенсійного фонду України в м.Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської областіза вих.С-118 від 29 грудня 2015 року на звернення позивача повідомлено, що він перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи згідно із ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 06 червня 2005 року (з 04 квітня 2002 року по 05 червня 2005 року отримував пенсію по інвалідності на загальних підставах). Відповідно до довідки МСЕК № 377275 від 03 лютого 2004 року - отримує підвищення інвалідам армії, прирівняним до інвалідів війни з 25 грудня 2003 року, передбачене ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яке виплачується йому відповідно до чинного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.В даному випадку суд розглядає справу в межах позовних вимог.

Стосовно питання застосування до спірних правовідносин вимог статті 99 КАС України, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.Частиною другою вказаної статті встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа "Стаббігс та інш. проти Великобританії" рішення від 22.10.1996 р., "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.1980р.).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 21 червня 2016, в своєму клопотанні про поновлення строку посилається на те, що він про порушення свого права дізнався лише в день звернення до суду. В той час як пенсійні виплати є щомісячним платежем, отже про порушення своїх прав особа повинна була дізнатися після невиплати пенсії за січень 2004 року. Жодних поважних причин пропуску строку судом не встановлено, а тому в задоволенні клопотання про поновлення строку на звернення до суду з позовом необхідно відмовити. А позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії за період з 01січня 2004 року по 20 грудня 2015 року необхідно залишити без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Правомірність застосування приписів ст. ст. 99,100 КАС України до вказаних правовідносин підтверджена і правовою позицію Верховного Суду України відповідно до постанови від 12 квітня 2016 року у справі № 462/9427/13-а.

Щодо позовних вимог за період з 20 грудня 2015 року, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач є особою, на яку поширюється дія статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки є інвалідом ІІ групи, що підтверджується відповідним посвідченням.

Відповідачем у 2016 році позивачу була виплачена грошова одноразова допомога у розмірі 2600 гривень.

Згідно статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Як встановлено в судовому засіданні з грудня 2015 року по квітень 2015 року позивачу на виконання зазначених вимог ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щомісячно нараховувалося підвищення в розмірі 322,2 грн. що відповідає 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розмір якого становить 1074 грн. відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2016 рік» № 928-VII від 25 грудня 2015 року; а з травня 2016 року - в розмірі 339,00 грн.що відповідає 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розмір якого становить 1130 грн. відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2016 рік»

Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а тому враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки відповідачем виплати позивачеві проводяться саме у такому розмірі, які встановлені чинним законодавством України, тому підстав для задоволення позову - немає.

Не може суд прийняти до уваги наполягання позивача на своїх позовних вимогах, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об'єктивно не підтверджуються.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.160-163 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо поновлення строків відмовити.

Позов ОСОБА_1 до Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області в частині позовних вимог з 01 січня 2004 року по 21 грудня 2015 року - залишити без розгляду.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя І.Г. Дубовенко