Справа № 821/1489/16
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1489/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді - Кузьменко Н.А.

судді - Варняка С.О.

судді - Василяки Д.К.

при секретарі - Рябчич А.М.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України в Херсонській області - Сідька Р.В.

представник відповідача - Державної казначейської служби України - не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України, Державної казначейської служби України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

10 жовтня 2016 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) до Головного управління Державної казначейської служби України в Херсонській області (далі - ГУ ДКСУ в Херсонській області) з позовними вимогами про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, а саме:

- визнати дії Головного управління Державної казначейської служби України в Херсонській області щодо невиконання вимог виконавчого листа по справі №2-1094 від 13.08.2001 року - протиправними;

- зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України в Херсонській області виконати вимоги виконавчого листа по справі №2-1094 від 13.08.2001 року та стягнути на користь ОСОБА_1 28615,06 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Головне управління Державної казначейської служби України у Херсонській області не виконує виконавчий лист по справі № 2-1094 від 13.08.2001 р., що виданий Новокаховським міським судом Херсонської області по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, відповідно до якого на користь позивача стягнуто 28 615,06 грн. Однак, відповідачем кошти на користь ОСОБА_1 перераховано не було, в зв'язку з чим, позивач звернулася до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

Головне управління ДСКУ в Херсонській області 15 листопада 2016 року подало письмові заперечення на позовні вимоги ОСОБА_1, в яких позовні вимоги не визнає з таких підстав. Органи Казначейства України не мають правових підстав виконувати рішення суду боржником за яким є фізична особа. Відповідні дії уповноважені здійснювати державні виконавці в порядку примусового виконання за нормами Закону України «Про виконавче провадження». Окремо звертає увагу суду, що виконавчий документ щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 28615,06 грн не перебував на виконанні в ГУ ДКСУ в Херсонській області. Все це на думку відповідача є підставами для відмови в задоволенні позовних вимог.

Представник ГУ ДКСУ в Херсонській області в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях.

Ухвалою суду від 15 листопада 2016 року до участі в адміністративній справі в якості відповідача залучено Державну казначейську службу України (далі - ДКСУ).

ДКСУ явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення 02 грудня 2016 року поштового відправлення №331.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши позивача та представника відповідача, зваживши доводи позивача викладені в адміністративному позові, врахувавши позицію відповідача викладену в письмових запереченнях, дослідивши надані сторонами матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що 20.08.2001 року за заявою ОСОБА_1 державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Новокаховського управління юстиції відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1094/2001, виданим 13.08.2001 року Новокаховським міським місцевим судом Херсонської області на підставі рішення суду від 12 липня 2001 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, відповідно до якого з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто 28 615,06 грн.

24 квітня 2008 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з причини відсутності у боржника майна, яке підлягає опису й арешту, такі дії стали підставою для звернення позивача до суду.

В подальшому рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 26 серпня 2011 року в цивільній справі № 2117/2-431/11 за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, Президента України, Головного управління Державного казначейства України у Херсонській області, Адміністрації Президента України про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною, відшкодування матеріальної шкоди, визнано бездіяльність посадових осіб відділу державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області неправомірною.

В даному рішенні також зазначено наступне. Що стосується позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 26006,66 грн., які до теперішнього часу не стягнуті з боржника, та які позивачка просила відшкодувати їй з Державного Бюджету України, то вони задоволенню не підлягають, оскільки на день розгляду зазначеної справи в суді законодавчо не врегульовано питання відшкодування матеріальної шкоди завданої громадянам незаконними діями чи бездіяльністю Державної виконавчої служби, а відповідно до п. 3 ст. 4, п. 1,2 ст. 23 Бюджетного кодексу України бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються Законом про Державний бюджет України, та відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" у державному бюджеті передбачені видатки лише на відшкодування відповідно до Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури і суду".

Наведене стало підставою для відмови в задоволенні позовних вимог до Головного управління Державного казначейства України у Херсонській області про відшкодування матеріальної шкоди.

В матеріалах справи знаходяться докази подальшого оскарження бездіяльності посадових осіб відділу державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, які подані позивачем та серед яких є ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2016 року в справі 661/5459/14-ц.

В даній ухвалі зазначено, що у разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішення суду, ухваленого за правилами ЦПК України 1963 року, а також у разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця особами, які не є учасниками виконавчого провадження така скарга підлягає розгляду відповідно до ст.181 КАС України.

Однак в справі відсутні докази того, що такі дії позивач здійснила.

Згідно Положення "Про Державну казначейську службу України" затвердженого Указом Президент України № 460/2011 від 13.04.2011 року Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України. Казначейство України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Основними завданнями Казначейства України серед іншого є: реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України відповідно до покладених завдань серед іншого: здійснює через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів, спільних із міжнародними фінансовими організаціями проектів; здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Отже, Державна казначейська служба України здійснює через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та клієнтів, операцій з коштами бюджетів та безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Головне управління Казначейства у межах своїх повноважень здійснює списання коштів за рішеннями суду у відповідності до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (надалі - Порядок), тільки з рахунків бюджетних установ, які обслуговуються в Головному управлінні.

Згідно з п. 22 вказаного Порядку, стягувач, на користь якого прийняті судові рішення про стягнення коштів, зарахованих до державного бюджету в іноземній валюті, подає документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до Казначейства.

Казначейство здійснює перерахування коштів з валютних рахунків, відкритих на його ім'я в банках, на банківський рахунок стягувача або через банк у готівковій формі в іноземній валюті, в якій здійснювалося зарахування до державного бюджету, чи національній валюті за офіційним курсом, установленим Національним банком на дату здійснення безспірного списання коштів державного бюджету.

Судом встановлено, що позивачем не подано до Головного управління Державної казначейської служби України в Херсонській області рішення суду про стягнення грошових коштів для примусового його виконання, оскільки рішенням Новокаховського міського суду від 26 серпня 2011 року ОСОБА_1 відмовлено в стягненні матеріальної шкоди з Державного бюджету.

Частинами 1, 2 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

З виконавчого листа, який виданий Новокаховським міським місцевим судом Херсонської області 13.08.2001 року, вбачається, що стягувачем є фізична особа ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" № 4901-VI від 05.06.2012 року виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно з пунктом 35 Порядку Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації):

1) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду;

2) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень;

3) шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності;

4) різниці між сумою коштів, що надійшли до державного бюджету від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, та сумою, встановленою у судовому рішенні;

5) шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок кримінального правопорушення. Отже, відповідач виконує рішення суду, які стосуються лише розпорядників та одержувачів бюджетних коштів.

Згідно із положенням статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України .

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Пунктом 1 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом (ч.2 ст.87 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому суд зазначає, що такі збитки повинні бути підтверджені належними доказами, яких в даній справі сторони не надали.

В даному випадку відповідальність за невиконання виконавчого листа повинен нести орган уповноважений спеціальним законодавством на здійснення примусового виконання рішення суду, а не органи Казначейства України.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Вирішуючи питання про застосування ст.13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Аманн проти Швейцарії» (Заява N 27798/95 п.88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про правомірність дій відповідачів.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 12 грудня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 11, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України, Державної казначейської служби України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії- залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано колегією суддів 15 грудня 2016 року.

Головуючий суддя Кузьменко Н.А.

Суддя Варняк С.О.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 11.5.