Справа № 812/906/16
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Борзаниця С.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року справа №812/906/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд, у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2016 року у справі № 812/906/16 за позовом Департаменту екології та природних ресурсів Луганської обласної державної адміністрації до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення від 06.05.2016 № НОМЕР_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2016 року Департамент екології та природних ресурсів Луганської обласної державної адміністрації (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області (надалі відповідач) про визнання рішення від 06.05.2016 року № НОМЕР_1 про сплату штрафних санкцій та пені у загальній сумі 56 314,38 грн. протиправним і таким, що підлягає скасуванню (а.с. 3-7).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області від 06.05.2016 № НОМЕР_1 про застосування до Департаменту екології та природних ресурсів Луганської обласної державної адміністрації штрафу у розмірі 13236,79 грн. за період з 21.08.2014 по 25.12.2014, штрафу у розмірі 37141,23 грн. за період з 21.01.2015 до 29.02.2016 року та пені у розмірі 5936,36 грн., всього у сумі 56314,38 грн. (пятдесят шість тисяч триста чотирнадцять грн. 38 коп.) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну плату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (а.с.61-66).

Відповідач, вважаючи вищезазначене рішення суду першої інстанції необґрунтованим та безпідставним, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що позивач не надав до ДПІ у м. Севєродонецьку ні заяви про звільнення від відповідальності, пені та штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання зобовязань, ні сертифікату Торгово-промислової палати України, а висновок суду першої інстанції, що для звільнення від штрафних санкцій та пені за несплату (несвоєчасну сплату) єдиного внеску сертифікат Торгово-промислової палати та заява від платника податків не потрібна апелянт вважає невірним. На думку апелянта, саме по собі включення того чи іншого населеного пункту до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція не є безумовною підставною для невиконання чи виконання не в повному обсязі платниками єдиного внеску своїх обовязків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VІ від 08.07.2010 року. Посилаючись на все вищевикладене, апелянт наголошує на тому, що у ДПІ у м. Сєвєродонецьку були відсутні будь-які підстави для незастосування штрафних санкцій та пені по єдиному соціальному внеску (а.с. 71-74).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів встановила наступне.

Позивач, Департамент екології та природних ресурсів Луганської обласної державної адміністрації є юридичною особою, ідентифікайний код юридичної особи 38681878, місцезнаходження юридичної особи: 93405, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Радянський, будинок 54-Б, та зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 18.05.2013 року за № 1 024371, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АГ № 965568 (а.с. 14).

Відповідач ОСОБА_2 податкова інспекція у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області є суб'єктом владних повноважень, на яке чинним законодавством покладено владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин, у т.ч. щодо питань адміністрування єдиного внеску.

06 травня 2016 року відповідачем, на підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 до ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» прийнято рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21.08.2014 року по 25.12.2014 року, а саме, штраф у розмірі 13 236,79 грн. (10 % своєчасно не сплачених сум єдиного внеску до 01.01.2015 року), а також штраф у розмірі 37 141,23 грн. за період з 21.01.2015 року по 29.02.2016 року (20 % своєчасно не сплачених сум єдиного внеску з 01.01.2015 року) та пеню у розмірі 5936,36 грн. (0,1% від суми недоїмки), разом - 56314 грн. 38 коп. До рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) єдиного внеску додано розрахунок штрафних санкцій (а.с. 13).

20 травня 2016 року позивачем, до Головного управління ДФС у Луганській області подано скаргу за вих. № 493 на рішення ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області від 06.05.2016 року № НОМЕР_1, в якій просив вищезазначене рішення ДПІ у м. Севєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області скасувати, оскільки відповідно до вимог діючого законодавства, а саме п. 9-4 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» підприємство є звільненим від відповідальності за невиконання свої обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 вищезазначеного Закону, зокрема, обов'язку щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску (а.с. 27-28), але останній, рішенням за вих. № 576/9/12-32-10-01-09 від 10 червня 2016 року залишив без змін рішення ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області № НОМЕР_1, а скаргу позивача - без задоволення. Зазначене рішення отримане позивачем 14.06.2016 року, про що є відповідна вхідна відмітка на вказаному рішенні (вх. № 76) (а.с. 29-30).

Крім того, позивач також звертався зі скаргою за вих. № 121 від 23.06.2016 року до Державної фіскальної служби України, в якій також наполягав на скасуванні рішення ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області № НОМЕР_1, яким позивачу нараховано штрафні санкції та пеню за несвоєчасне перерахування сум єдиного внеску (а.с. 31-32), але останній, рішенням від 20 липня 2016 року № 15619/5/99-99-11-02-02-25 скаргу позивача залишено без розгляду ( а.с. 33).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач не мав правових підстав для винесення Рішення № НОМЕР_1 відносно позивача, оскільки абз. 1 п. 94 роздіду VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VІ прямо передбачене звільнення платників єдиного внеску лише від виконання своїх обовязків, визначених ч. 2 ст. 6 цього закону, яка не містить положень щодо застосування штрафних та фінансових санкцій. Суд першої інстанції також зазначив, що 94 Закону № 2464-VІ не містить жодного посилання на необхідність платника єдиного внеску надання до податкового органу сертифікату Торгово-промислової палати України, як необхідного документу в якості підстави для звільнення від відповідальності від невиконання (неналежне виконання) зобовязань щодо сплати (несвоєчасної сплати) єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Податкового кодексу України (далі - ПК), Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VІ від 08.07.2010 року (далі - Закон № 2464-VІ), Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VII від 02.09.2014 року (далі - Закон № 1669-VII) та іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.

У відповідності до п. 1. ч. 1. ст. 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону №2464-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені ст. 9 Закону № 2464-VІ, зокрема, ч. 8 цієї статті передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Абзацем 1 ч. 2 ст. 25 Закону № 2464-VІ визначено, що її положення поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум (п.2, ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VІ).

Згідно внесених змін до п.2, ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VІ, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) сум єдиного внеску, що виникли з 01.01.2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 ст. 25 Закону № 2464-VІ).

Відповідно до п. 13 ст. 25 Закону № 2464-VІ, нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідно платежу до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

За змістом вказаних норм вбачається, що платники єдиного внеску зобов'язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, а у разі прострочення платежу контролюючим органом нараховується пеня в розрахунку 0,1 % суми недоплати за кожний день прострочення такого платежу.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VII, який набув чинності 15 жовтня 2014 року та визначав тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону встановлено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

За змістом цієї норми вбачається, що датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду даної справи, антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 не закінчилась.

На виконання Закону № 1669-VII, (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, згідно з додатком до якого, до зазначених населених пунктів належить, зокрема, м. Сєвєродонецьк Луганської області.

05.11.2014 р. Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1079-р, яким зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. № 1275-р. затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого також включено м. Сєвєродонецьк Луганської області.

Пунктом 3 наведеного розпорядження визнані такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053 та від 05.11.2014 р. № 1079-р.

З матеріалів справи вбачається, що Департамент екології та природних ресурсів Луганської обласної державної адміністрації здійснює свою діяльність в межах населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція, а саме, м. Сєвєродонецьк Луганської області, яке, відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців є основним місцем реєстрації останнього.

Підпунктом 8 частини 4 статті 11 Закону №1669 передбачено внесення змін до Закону № 2464-VI, а саме розділ VIII Прикінцеві та перехідні положення (в редакції,чинної у спірний період) доповнено пунктом 9-3 такого змісту: Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом № 2464-VI за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Зазначена норма проіснувала з 15 жовтня 2014 року до 01 січня 2016 року, внаслідок її виключення згідно із Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Проте, нормою аналогічного змісту розділ VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування доповнено пунктом 9-4.

Колегія суддів зазначає, що п. 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 2464-VI пов'язує звільнення платників єдиного внеску від штрафу та/або пені за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції з наявністю двох умов, це перебування на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону 2464-VI, де проводилася антитерористична операція та штраф та/або пеню застосовано до платника за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

З огляду на дію зазначеної норми позивач звільняється від відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, передбачених Законом № 2464-VІ за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року.

Апелянт обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що позивач не надав до ДПІ у м. Севєродонецьку ані заяви про звільнення від відповідальності, пені та штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання зобовязань, ані сертифікату Торгово-промислової палати України, який би підтверджував настання обставин непереборної сили.

Однак, колегія суддів зазначений довід апелянта до уваги не приймає, оскільки п. 9.4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 2464-VI, який не втратив своєї чинності на теперішній час не передбачено подання окремих заяв про звільнення від штрафу та/або пені, сертифікатів Торгово-промислової палати України, тощо.

Щодо посилання апелянта на судову практику ВАСУ у справі № К/800/29249/15 від 30.03.2016 року колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, лише висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення, прийняте ОСОБА_2 податковою інспекцією у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Донецькій області № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску до Департамент екології та природних ресурсів Луганської обласної державної адміністрації в частині за період з 21 серпня 2015 року по 29 лютого 2016 року є протиправним та таким, що не відповідає критеріям правомірності, які ставляться до рішень субєктів владних повноважень ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому підлягає скасуванню.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 195, ст. 196, ст. 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2016 року у справі № 812/906/16 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя : Л.В. Ястребова

Судді: А.А. Блохін

ОСОБА_3