Справа № 804/4303/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2016 р. Справа № 804/4303/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши в порядку письмового проваджнення у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Амур - Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання неправомірними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,
08 липня 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Амур - Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про:
- визнання неправомірними дій Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області;
- скасування арешту на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,1122 га., кадастровий номер НОМЕР_3, накладений ДПІ АНД району м. Дніпропетровська.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2016 відкрито провадження у адміністративній справі № 804/4303/16 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.08.2016.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2016 у справі № 804/4303/16 прийнята відмова позивача від частини заявлених позовних вимог про скасування арешту на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,1122 га., кадастровий номер НОМЕР_3, накладений ДПІ АНД району м. Дніпропетровська; провадження в адміністративній справі № 804/4303/16 в частині заявлених позовних вимог про скасування арешту на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,1122 га., кадастровий номер НОМЕР_3, накладений ДПІ АНД району м.Дніпропетровська закрито.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю та здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ч. 6 статті 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача на адміністративний позов, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_2 (і.к. НОМЕР_2), який протягом 2012 року отримував дохід у вигляді додаткового блага, з якого при нарахуванні не утримувався податок на доходи фізичних осіб, результати якої оформлені актом від 12.04.2016 №1169/1304/НОМЕР_2.
Позивач не погоджується із винесеним податковим повідомленням - рішенням, мотивуючи тим, що ніякого додаткового блага він не отримував, тому і сплачувати податок доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, жодних правових підстав не має, відсутні також підстави для подання податкової декларації.
Відповідно до положень пп. «д» п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України (далі - ПК України) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.
Статтею 165 ПК України визначений перелік доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу. До вказаного переліку доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, в редакції вказаної норми, яка була чинною на момент списання заборгованості, не віднесена списана кредиторська заборгованість.
Таким чином, правовідносини щодо оподаткування списаної кредиторської заборгованості врегульовані саме положеннями пп. «д» п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.
Як передбачено п.179.1 та п.179.2 ст.179 ПК України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до цього розділу обов'язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо такий платник податку отримував доходи:
від податкових агентів, які згідно з цим розділом не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу;
виключно від податкових агентів незалежно від виду та розміру нарахованого (виплаченого, наданого) доходу, крім випадків, прямо передбачених цим розділом;
від операцій продажу (обміну) майна, дарування, при нотаріальному посвідченні договорів за якими був сплачений податок відповідно до цього розділу;
у вигляді об'єктів спадщини, які відповідно до цього розділу оподатковуються за нульовою ставкою податку та/або з яких сплачено податок відповідно до пункту 174.3 статті 174 цього Кодексу;
зазначені у пункті 167.2 статті 167 цього Кодексу, крім випадків, коли декларування таких доходів прямо передбачено відповідними нормами цього розділу.
Положеннями п. 168.1.3 ст.168 ПК України передбачено, що якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, ОСОБА_2 самостійно не було подано до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2012 рік.
У відповідності до пп. 102.2.1. п. 102.2 ст.102 ПК України, грошове зобов'язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов'язання, не було подано.
Посилання представника позивача на положення п.159.4.1 ст. 159 ПК України є необгрунтованими, оскільки вказана норма врегульовує відшкодування банком безнадійної заборгованості за рахунок створеного страхового резерву тим особам, перелік яких визначений в Порядку відшкодування безнадійної заборгованості за рахунок страхових резервів для банків. Порядок відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, затверджений постановою Правління НБУ України від 01.06.2011 №172.
Пунктом 4 вказаного Порядку визначено коло осіб, безнадійну заборгованість яких банк відшкодовує (списує) за рахунок резерву. Дія зазначеного пункту розповсюджується на операції банку з пов'язаними особами, операції з пайовими цінними паперами та іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами, а також безнадійну дебіторську заборгованість за розрахунками з працівниками банку та за господарською діяльністю банку за умови їх відповідності хоча б одній з ознак безнадійної заборгованості, визначених Податковим кодексом України.
Таким чином позивач не відноситься до кола перерахованих осіб.
У відповідності до вимог ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою (п.54.1 ст.54 ПК України).
Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством; дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (п.54.3 ст.54 ПК України).
Таким чином, позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.
Згідно статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа).
Керуючись ст. ст. 2, 8, 10, 11, 69, 71, 86, 122, 128, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Царікова