Справа № 820/19426/14
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2016 р. м. Київ К/800/37106/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Голяшкіна О.В.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Головного територіального управління юстиції у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2015 року у справі за позовом Головного територіального управління юстиції у Харківській області до Державної фінансової інспекції в Харківській області, третя особа - Відділ державної виконавчої служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області, про скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління юстиції у Харківській області звернулось до суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Харківській області, в якому просило суд скасувати вимогу про усунення виявлених ревізією порушень від 22 вересня 2014 року № 08-25/9925.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю оскаржуваної вимоги як такої, що винесено на підставі хибних висновків акту ревізії про безпідставне списання позивачем паливо - мастильних матеріалів.

Протокольною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року позивача у порядку процесуального правонаступництва замінено на Головне територіальне управління юстиції у Харківській області.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Відділ державної виконавчої служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі позивач, із посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши та обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Головне територіальне управління юстиції у Харківській області (Головне управління юстиції у Харківській області) підпорядковане Міністерству юстиції України та утримується за рахунок коштів Державного бюджету України за КПКВ 3601010 «керівництво та управління у сфері юстиції», а відтак є установою, яка підконтрольна Державній фінансовій інспекції у Харківській області.

На підставі ухвали Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 20 серпня 2014 року Державною фінансовою інспекцією в Харківській області проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово - господарської діяльності Головного управління юстиції у Харківській області за період з 01 січня 2013 року до 20 липня 2014 року, за результатами якої складено акт від 17 вересня 2014 року № 08-20/38.

Відповідно висновків акту ревізії, в ході останньої виявлено порушення з боку позивача фінансової дисципліни, а саме: завищення фактичних та касових видатків за загальним фондом у формі № 2 «Звіт про використання загального фонду кошторису установи» за КЕКВ 2210 «Предмети, матеріали, обладнання та інвентар» за 2013 рік на суму 2747,22 грн.

На підставі акту ревізії Державною фінансовою інспекцією в Харківській області позивачеві пред'явлено вимогу про усунення порушень Головним управлінням юстиції у Харківській області від 22 вересня 2014 року № 08-25/9925 шляхом відшкодування до Державного бюджету України грошових коштів у сумі 2742,22 грн. шляхом проведення претензійно - позовної роботи з особами, які незаконно списали з підзвіту паливо - мастильні матеріали на зазначену суму.

Вважаючи незаконною вимогу від 22 вересня 2014 року № 08-25/9925, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що завдані підконтрольній установі збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу держаного фінансового контролю, і правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про скасування вимоги.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею

220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, що головним завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Пункт 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» закріплює право органу державного фінансового контролю пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів всіх рівнів, державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання визначає Порядок проведення інспектування державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550.

За правилами пункту 2 зазначеного Порядку інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

За правилами пунктів 45, 46 Порядку проведення інспектування у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи о контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо ж вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно з пунктом 50 цього Порядку за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів вказує на наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У справі, що розглядається, інспекцією вказано на факт заподіяння збитків позивачу, зазначено їх розмір та зобов'язано підприємство вчинити дії, спрямовані на відшкодування зазначених коштів.

У той же час, враховуючи те, що збитки у випадку відсутності факту їх добровільного відшкодування стягуються примусово у судовому порядку з особи, яка їх заподіяла, виходячи з того, що правильність обчислення збитків має перевірятися судом, який розглядає позов про їх стягнення, колегія суддів, виходячи із завдань адміністративного судочинства, вказує на передчасність захисту прав позивача у заявлений ним спосіб, у зв'язку з чим погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Зазначена позиція суду відповідає позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 20 січня 2015 року у справі №21-603а14.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій надана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення не допущено.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Харківській області залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: