Справа № 263/10903/16-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Скрипниченко Т.І.
Суддя-доповідач - Міронова Галина Михайлівна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року справа №263/10903/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Міронової Г.М., Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 жовтня 2016 року у справі № 263/10903/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2016 року ОСОБА_2 (надалі позивач) звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області (надалі відповідач, пенсійний орган) про

- визнання неправомірними дій пенсійного органу щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років у розмірі 90% середньомісячної (чинної) заробітної плати відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року (у редакції Закону України № 2663-111 від 12.07.2001 року, що діяла станом на час призначення пенсії - січень 2002 року ) на підставі довідки прокуратури Донецької області № 18-57-1490 від 22.06.2006 року;

- скасування рішення пенсійного органу № 103/Г-17-01-02 від 26.07.2016 року щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року (в редакції Закону № 2663-111 від 12.07.2001 року);

- зобов'язання пенсійного органу здійснити перерахунок призначеної пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року (у редакції Закону від 12.07.2001 року № 2663 - 111), що діяла станом на 23 січня 2002 року з розрахунку 90% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури згідно довідки прокуратури Донецької області № 18-57-1490 від 22.06.2006 року про заробітну плату, починаючи з 01.01.2016 року, без обмеження її максимального розміру та здійснити відповідні виплати. (а.с. 2-6)

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 жовтня 2016 року позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області - задоволено частково, внаслідок чого визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії за вислугу років; зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсію у відповідності до довідки прокуратури Донецької області № 18-57-1490 від 22.06.2006 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, починаючи з 01.01.2016 року з урахуванням вже виплачених сум пенсії без обмеження її максимального розміру; в решті позову відмовлено (а.с. 30-31).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити (а.с. 36-39)

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року (далі Закон України № 1789-ХІІ). Внесені Законом № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон України № 3668-VI) зміни до ст. 50-1 Закону України № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосується порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частина 13, 18 статті 50-1 Закону України № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону України № 3668-VI не зазнали. Тобто, відсутня законодавча норма, яка давала б можливість провести перерахунок вже призначеної пенсії. Кабінетом Міністрів України не прийнято відповідний акт, який би регулював умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За приписами п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував з січня 2002 року на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Ворошиловському районі м. Донецька, а з вересня 2014 року в УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ.

Згідно довідки УПСЗН Жовтневого району Маріупольської міської ради від 11.11.2014 року № позивач взятий на облік, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с. 19).

Згідно довідки Прокуратури Донецької області від 22 червня 2016 року № 18-57-1490 ОСОБА_2 працював в прокуратурі Донецької області на посаді заступника прокурора та його фактична заробітна плата для перерахування пенсії за посадою складає 13676,56грн. (а.с. 17)

Позивач 11 липня 2016 року звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час виходу на пенсію) пенсії із урахуванням довідки прокуратури Донецької області від 22 червня 2016 року № 18-57-1490, з 01.12.2015 року, у встановленому при призначенні пенсії відсотковому розмірі від місячного заробітку. (а.с. 7)

Листом відповідача від 26 липня 2016 року № 103/Г-17-01-02 позивачу в перерахунку його пенсії з урахуванням вищезазначеної довідки відмовлено з підстав того, що статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, але постанова КМУ від 09.12.2015 року № 1013 не передбачає перерахунок розміру пенсії працівникам прокуратури у зв'язку із збільшенням посадових окладів. (а.с. 8)

Оцінюючі спірні правовідносини, колегія суддів виходить з того, що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (набрав чинності з 1 квітня 2015 року), у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Підпунктом 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, набрав чинності з 15 липня 2015 року (далі - Закон № 1697-VII), визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що положення частини 17 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати, втратили чинність з дня набрання чинності Законом № 1697-VII, а саме, з 15 липня 2015 року.

Отже, на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» № 1013 від 09.12.2015 року (набрала чинності з 01.12.2015 року), та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі частини 17 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зазначена норма втратила чинність.

Закон № 1697-VII не містить норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Відповідно до частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час звернення позивача до органу пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії та до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України не визначений порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не має підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Крім того, право на пенсію позивач реалізував у січні 2002 року та нарахування його пенсії здійснюється у розмірах, встановлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а саме, 90 відсотків від суми заробітної плати. Проте, право на перерахунок пенсії виникає, за загальним правилом, або у зв'язку зі збільшенням стажу, або збільшенням розміру заробітної плати (що має місце в межах спірних правовідносин) та може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що на теперішній час питання перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати не врегульовано на законодавчому рівні, а тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів застосовує при розгляді справи практику Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV.

Висновки апеляційного суду, викладені в цій постанові, узгоджуються з позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в ухвалі від 3 червня 2014 року у справі «Великода проти України». У цій справі заявниця отримувала свою пенсію у сумі, визначеній рішенням суду від 19 січня 2010 року, до тих пір, поки механізм нарахування її пенсії, встановлений вищезазначеним судовим рішенням на підставі закону, чинного на час подій, не було змінено шляхом внесення змін до відповідних законодавчих актів, внаслідок чого розмір її пенсії був зменшений.

Так, у цій справі Європейський Суд дійшов висновку, що зменшення пенсії заявниці було сумісним з вимогами статті 1 Першого протоколу. Зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Також Суд зауважив про відсутність доказів того, що відповідні зміни до Закону України про державний бюджет України не були внесені відповідно до законної процедури, а за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними, Суд доходить висновку, що вони відповідали вимозі щодо законності за статтею 1 Першого протоколу. Суд також не зміг дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції. За висновками Європейського Суду, зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про те, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, що доводить наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України та ухвалення нової постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 жовтня 2016 року у адміністративній справі №263/10903/16 - а - задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 жовтня 2016 року у адміністративній справі № 263/10903/16-а- скасувати.

Ухвалити нову постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя : Г.М.Міронова

Судді: Т.Г.Арабей

І.В.Геращенко