Справа № 815/4542/16
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/4542/16

Категорія: 10.3.4 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

при секретарі - Шепель О.В.,

за участю: представника Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - Гордієнко Ярослави Сергіївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року по справі за адміністративним позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Златен Край" про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду) звернулось до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Златен Край" (далі - Товариство) про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій за не виконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів у 2015 році у розмірі 13023,08 грн. та пеню за порушення встановлених законодавство термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 904,89 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідачем, в порушення вимог Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", не забезпечено виконання нормативу робочих місць з працевлаштування інвалідів та частково сплачено суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для інвалідів у розмірі 13023,08 грн. та вказану суму йому була нарахована пеня у сумі 904,89 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року у задоволені позову Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, директором відділення Фонду подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 лютого 2016 року Товариством було надано до відділення Фонду звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2015 рік за формою № 10-ПІ, згідно якого при середньооблікової чисельності штатних працівників у кількості 39 осіб, на підприємстві у 2015 році працювало 0 інвалідів. При цьому кількість інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", складає 2 особи.

На підставі отриманого звіту позивачем було складено розрахунок заборгованості Товариства по сплаті адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 році в сумі 26046,16 грн.

Згідно розрахунку, нарахована суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів з урахуванням часткової добровільної сплати в сумі 13023,08 грн. за одне робоче місце - склала 13023,08грн.

За несплату відповідачем суми адміністративно-господарських санкцій у розмірі 13023,08 грн. в термін, передбачений Порядком сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, відповідачу було нараховано пеню у розмірі 904,89 грн.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем виконанні вимоги щодо створення робочих місць відповідно до нормативів, встановлених статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", вжиття ним заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та відсутності підстав для застосування до підприємства адміністративно-господарських санкцій.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі - Закон) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Частиною 1 ст.20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (ч.2 ст.20 Закону).

Відповідно до наданого відповідачем Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік за формою 10-ПІ середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу Товариства у 2015 році становила 39 осіб. Чисельність інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, встановленого ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", становила 2 особи.

Діючим законодавством встановлюється обов'язковий для підприємств норматив робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування інвалідів, а також передбачається сплата підприємствами адміністративно-господарських санкцій у разі порушення встановлених нормативів щодо створення робочих місць для інвалідів.

При цьому, адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією України, Податковим кодексом України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ч.1 статті 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Згідно з ч.3 ст.18 Закону підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом ст.18-1 Закону пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Таким чином, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування.

Відповідно до п.4 ч.3 статті 50 Закону України від 05 липня 2012 року №5067-VІ "Про зайнятість населення", роботодавці зобов'язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про: попит на робочу силу (вакансії).

Згідно Порядку подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316, форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем щомісячно направлялись звіти за формою 3-ПН із вакансіями для осіб з обмеженими фізичними можливостями до державної служби зайнятості протягом 2015 року.

Тому, враховуючи наведенні обставини колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність у діях відповідача вини у вчиненні господарського правопорушення, оскільки Товариством вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" виконано, а отже, підстави для стягнення з Товариства адміністративно-господарських санкцій та пені відповідно до цього Закону відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та є тотожними до адміністративного позову, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об'єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвалу апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 14 грудня 2016 року.

Головуючий: М.М. Милосердний

Судді: А.І.Бітов

І.Г.Ступакова