Справа № 208/5987/16-а
Суддя: Похваліта С. М.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 208/5987/16-а
№ провадження 2-а/208/199/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 листопада 2016 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі Головуючого, судді - Похвалітої С.М., при секретарі - Шешуревої Я.І.,

За участю:

- Позивача ОСОБА_1,

- представника Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області Чимбарь Катерині Геннадіївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпродзержинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язати вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до Дніпродзержинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язати вчинити певні дії

У своєму позові позивач просить суд визнати дії комісії по розгляду звернень громадян Дніпродзержинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії в розмірі 90 відсотків середньомісячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 30.08.2016 р. № 16-235, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» протиправними; зобов'язати Дніпродзержинське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, здійснити йому з 01 вересня 2016 року перерахунок пенсії за вислугу років, призначеної в 2007 році відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663 - ІІІ з розрахунку 90 відсотків розмірі місячного заробітку за відповідною посадою, з якої він вийшов на пенсію, згідно довідки прокуратури Дніпропетровської області від 30.08.2016 року № 16-235 вих.16 та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.09.2016 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він до 2007 році працював в органах прокуратури.

З 21.11.2007 року на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII, відповідачем було призначено та нараховано пенсію за вислугою років у розмірі 90% від суми заробітної плати.

Прокуратурою Дніпропетровської області йому було видано довідку від 30.08.2016 року за № № 16-235 вих.16 про розмір заробітної плати на предмет перерахунку пенсії з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року та 09.12.2015 року.

13 серпня 2016 року він звернувся із заявою до відповідача про перерахунок пенсії та надав оригінал довідки від 30.08.2016 року № 16-235 про заробітну плату, але 15 вересня 2016 року відповідач надав рішення № 29 комісії по розгляду звернень громадян Дніпродзержинського об'єднаного управління ПФУ Дніпропетровської області від 15.09.2016 року, яким відмовив в перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що з 01 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії щомісячне довічне грошове утримання призначені відповідно до законів України "Про прокуратуру". Дії відповідача щодо відмови у проведені перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 90 % середньомісячної заробітної плати вважає протиправними та такими, що порушують його соціальні права щодо пенсійного забезпечення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги, посилався на обставини викладені в позові та просив суд визнати дії комісії по розгляду звернень громадян Дніпродзержинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії в розмірі 90 відсотків середньомісячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 30.08.2016 р. № 16-235, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» протиправними; зобов'язати Дніпродзержинське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, здійснити йому з 01 вересня 2016 року перерахунок пенсії за вислугу років, призначеної в 2007 році відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

В судовому засіданні представник відповідача Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області Чимбарь К.Г. просила суд відмовити позивачу в задоволені його позовних вимог, надав суду заперечення на позов.

Суд, вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивачу з 21.11.2007 року на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII, відповідачем було призначено та нараховано пенсію за вислугою років у розмірі 90% від суми заробітної плати.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 21.11.2007 року перебуває на обліку Дніпродзержинського об'єднаного управління ПФУ Дніпропетровської області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р.

30.08.2016 року прокуратурою Дніпропетровської області було видано Довідку № 16-235 вих.16 про те, що ОСОБА_1 працював в органах прокуратури Дніпропетровської області.

13 серпня 2016 року позивач звернувся із заявою до відповідача Дніпродзержинського об'єднаного управління ПФУ Дніпропетровської області про перерахунок пенсії.

Так, Дніпродзержинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області рішенням від 15.09.2016 відмовило ОСОБА_1 в задоволенні вищезазначеної заяви, оскільки з 01 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії щомісячне довічне грошове утримання призначені відповідно до законів України "Про прокуратуру".

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що умов та порядок пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури регулюються відповідними положеннями Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, враховуючи положення Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, в спірних відносинах підлягають застосуванню положення Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII, які були чинні на момент виходу позивача на пенсію, тобто станом на 21.11.2007 року.

Згідно частини 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII (в редакції станом на 01.10.2002 року), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до частини 2 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII (в редакції станом на 01.10.2002 року) розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Відповідно до частини 12 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII (в редакції станом на 01.10.2002 року) обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Частиною 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII (в редакції станом на 01.10.2002 року) передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Перерахунок пенсії провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Аналіз наведених положень Закону дає підстави вважати суду, що ОСОБА_1 має право на перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників виходячи з розміру 90% від суми її місячної заробітної плати.

Суд враховує, що право на перерахунок пенсії надано позивачу з моменту призначення пенсії на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило ст. 22 Конституції України, яка є нормою прямої дії.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі "Суханов та Ільченко проти України" (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26 вересня 2014 року, за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

В постанові Пленуму Верховного Суду України "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" від 01 листопада 1996 року №9 зазначено, що відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Конституційним Судом України у рішеннях від 06 липня 1999 року №8-рп/99, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 та від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 сформовано чітку правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

У рішенні від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 Конституційний Суд України зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

У рішенні від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 Конституційним Судом України зазначено, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 наведено тлумачення поняття "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в ч. 3 ст. 22 Конституції України, згідно з яким конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Таким чином, визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

За таких обставин, скасування законодавчого акта, який передбачав наявність права на перерахунок пенсії, звужує зміст та обсяг конституційних соціальних гарантій державних службовців.

Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивача на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Також відповідно до пп. 3 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" підвищено на 25% посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено Постановами Кабінету Міністрів України.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" обчислення (перерахунок) пенсії провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особи вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Отже, станом на момент призначення позивачу пенсії законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія згідно Закону України "Про прокуратуру", на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Пенсійне забезпечення працівників прокуратури станом на час звернення позивача до пенсійного органу врегульовано ст. 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII "Про прокуратуру", за правилами ч. 21 якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

При цьому, Кабінетом Міністрів України на виконання вимог наведеної норми не було визначені умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Відсутність затверджених Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку призначених пенсій не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.

Разом з тим, до внесення змін Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, частиною 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ передбачалось, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Наведене дає підстави для висновку, що перерахунок пенсії, призначеної проводиться в разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, виходячи з розміру, встановленого на час призначення пенсії, з виплатою різниці в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Правова позиція по даному питанню висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року в справі № 164/1904/14.

Таким чином, враховуючи, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, та те, що з 01 грудня 2015 року була збільшена заробітна плата зокрема, по посаді, на якій працював позивач до виходу на пенсію, тому відмова відповідача у перерахунку пенсії позивачу є протиправною.

Правова позиція по даному питанню висловлена Вищим адміністративним судом України в Ухвалі від 18 жовтня 2016 року в справі К/800/19212/16.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Правова позиція по даному питанню викладена Верховним Судом України у постанові від 06.10.2015 року у справі 21-2432а15, який згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуюч викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про наявність у нього права на перерахунок пенсії.

За таких обставин, спірна відмова відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивача є неправомірною, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Підсумовуючи викладене суд знаходить позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими, у зв'язку з чим вважає необхідне визнати рішення Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України незаконним та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 01 вересня 2016 року на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розміру 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку відповідно до Довідки прокуратури Дніпропетровської області від 30.08.2016 року №16-235 вих-16.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у зв'язку з тим, що було ухвалено постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, тобто на його користь, тому витрати зі сплати судового збору у розмірі 551,20 гривень підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 12, 17-19, 71, 72, 94,122, 128, 130, 158 КАС України, ст.ст. 19, 22, 58, 64 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII, суд, -

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпродзержинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язати вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати дії Дніпродзержинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за вислугу років в розмірі 90% суми середньомісячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області про підвищення заробітної плати за № 16-235 вих. 16 від 30.08.2016 року відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», протиправними.

Зобов'язати Дніпродзержинське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ, виходячи із розміру 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року № 16-235 вих.16 та провести відповідні виплати починаючи з 01 вересня 2016 року з урахуванням отриманих сум.

Стягнути з Дніпродзержинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області суму судового збору в розмірі 551,21 грн. на користь ОСОБА_1.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Похваліта С. М.