Справа № 806/311/16
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2016-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"15" грудня 2016 р. Справа № 806/311/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

представника позивача, представників особи, що подала апеляційну скаргу та представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "22" березня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області про зобов'язання внести виправлення до актового запису про смерть ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області про зобов'язання внести виправлення до актового запису про смерть ОСОБА_5 №195 від ІНФОРМАЦІЯ_3 р., шляхом виправлення імені з ОСОБА_5 на ОСОБА_6.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. У лікарському свідоцтві про смерть НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, яке видається для реєстрації смерті, було допущено помилку в імені покійного, а саме ім'я записано як "ОСОБА_5". В той же день відповідачем було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_6, в якому також помилково зазначено ім'я покійного як "ОСОБА_5". 22.02.2016 року за зверненням позивача Центральною міською лікарнею №1 м.Житомира було виправлено помилку в медичному свідоцтві щодо імені покійного, разом з тим Відповідач відмовився внести відповідні виправлення в актовий запис про смерть ОСОБА_5 №195 від ІНФОРМАЦІЯ_3 р. шляхом виправлення імені з ОСОБА_5 на ОСОБА_6. Така невідповідність в актовому записі про смерть ОСОБА_6 перешкоджає позивачу в реалізації прав як спадкоємця майна померлого.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року позов задоволено, зобов'язано Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області внести виправлення до актового запису про смерть ОСОБА_5 №195 від ІНФОРМАЦІЯ_3 р., шляхом виправлення імені з "ОСОБА_5" на "ОСОБА_6".

З постановою суду першої інстанції не погодилась ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та ухвалити нову про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що таке судове рішення впливає на її права як спадкоємця за законом. Апелянт вважає, що у суд першої інстанції при ухваленні рішення у справі не мав достатніх доказів того, що ім"я померло значиться як ОСОБА_6, не витребував актового запису про народження ОСОБА_5, про його одруження, заяву про видачу паспорта, відомості від територіальних органів УДМС України щодо зазначеного в паспорті імені.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у лютому 2016 року представник позивача ОСОБА_8 звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції із заявою про внесення змін до актового запису про смерть №195 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в частині імені померлого, виправивши ім"я "ОСОБА_5" на "ОСОБА_6". Посилався на те, що у лікарському свідоцтві про смерть НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, яке видано лікарською установою після реєстрації смерті ОСОБА_5, було допущено помилку в написані імені покійного, а саме ім'я записано як "ОСОБА_5", що не відповідає імені померлого у паспорті. На підставі лікарського свідоцтва НОМЕР_1 Відповідачем було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_6, в якому також помилково зазначено ім'я покійного як "ОСОБА_5". 22.02.2016 року за зверненням позивача Центральною міською лікарнею №1 м.Житомира було виправлено помилку в медичному свідоцтві щодо імені покійного, тому просив внести зміни до актового запису про смерть ОСОБА_6

Листом начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції від 23 лютого 2016 року повідомлено представнику позивача про відмову у внесенні змін з тих підстав, що в актових записах, що зберігаються в архіві відділу РАЦС існують розбіжності в написанні власного імені та по батькові померлого, а підставою для внесення змін до актового запису є рішення суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як суб'єкт владних повноважень безпідставно відмовив позивачу у внесенні змін до актового запису про смерть.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Правовідносини між сторонами в даній справі регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 02.07.2010 №2398-VI, Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5.

Відповідно до частини третьої статті 49 Цивільного кодексу України передбачено, що актами цивільного стану, які підлягають державній реєстрації є народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть. Відповідно до частини четвертої цієї статті державна реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону.

Таким законом є Закон України від 02.07.2010 №2398-VI "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон). Цей Закон визначає правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану, регламентує порядок проведення державної реєстрації актів цивільного стану, закріплюючи підстави, строки, місце державної реєстрації, ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Колегія суддів зазначає, що статтею 22 Закону врегульовано підстави та порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Більш детально ці питання регулюються Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5 (далі - Правила).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 22 Закону "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Зазначені норми Закону повністю кореспондуються з підпунктами 1.1, 1.2 розділу I та 2.5 розділу II Правил №96/5 від 12.01.2011 р.

Підпунктом 1.5 розділу I Правил встановлено, що заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами.

Відповідно до пп. 2.6 розділу II Правил встановлено, що разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання щодо померлих проводяться за заявами осіб, які входять до кола спадкоємців за законом або заповітом, згідно з чинним законодавством України (пп. 1.14 розділу I Правил).

Судами встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом померлого ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась через свого представника до відповідача відділу державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції із заявою про внесення змін до актового запису про смерть №195 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: просила виправити в актовому записі про смерть ім"я померлого з "ОСОБА_5" на "ОСОБА_6". Зазначила, що у лікарському свідоцтві про смерть НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, яке видано лікарською установою після реєстрації смерті, було допущено помилку в імені покійного, а саме ім'я записано як "ОСОБА_5". До заяви додала копію паспорта померлого та видане за зверненням позивача 22.02.2016 року Центральною міською лікарнею №1 м.Житомира медичне свідоцтво про смерть, де ім"я покійного ОСОБА_5 вказано як "ОСОБА_6".

Відповідно до дослідженого в судовому засіданні лікарського свідоцтва про смерть №74 від 22.02.2016 року, виданого замість лікарського свідоцтва НОМЕР_1 про смерть ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ім'я померлого зазначено "ОСОБА_6", що відповідає імені померлого в його паспорті та довідці про присвоєння ідентифікаційного номера.

Вказана лікарське свідоцтво про смерть ніким не оспорено та не скасовано.

У заповіті від 15.01.2016 року на ім'я ОСОБА_4 зазначено, що заповідачем є ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 На день звернення позивача до відповідача, а також на момент розгляду судами обох інстанцій цієї справи заповіт є дійсним.

Разом з тим, в актовому записі № 195 від 19.01.2016року про смерть ОСОБА_5, ім'я покійного зазначено "ОСОБА_5".

Відтак, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що невідповідність в актовому записі про смерть перешкоджає позивачу в реалізації її права на спадкове майно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому є порушеним та підлягає судовому захисту.

Колегія суддів наголошує, що у даній категорії спорів предметом спору щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи є, власне рішення, дії чи бездіяльність відповідного органу, а не спір про наявність в особи особистого немайнового права.

Як випливає з приписів частини третьої статті 2 КАС України, при цьому суд перевіряє, чи відповідні рішення прийняті, дії чи бездіяльність вчинені, зокрема, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення чи вчинення дії. Для встановлення характеристики (обґрунтованості) прийняття рішення та вчинення дій органом державної реєстрації актів цивільного стану щодо відмови внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи адміністративний суд вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення та/або вчинення відповідних дій, передбачених частиною першою статті 22 Закону "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".

З урахуванням змісту вказаних правових норм, колегія суддів наголошує, що подані заявником документи, що були предметом розгляду органом державної реєстрації актів цивільного стану, а також документи, що надані апелянтом на спростування висновків суду першої інстанції досліджуються судом як докази у справі, а не як предмет спору.

Водночас суд не уповноважений встановлювати достовірність обставин, засвідчених цими документами, чи іншим способом встановлювати юридичні факти, що засвідчують зміну актів цивільного стану особи.

Тобто, адміністративні суди не повинні досліджувати обставини, які підлягають дослідженню в порядку цивільного судочинства, і тому не можуть підміняти собою компетенцію відповідного органу.

Слід зазначити, що статтею 5 Закону України "Про громадянство України" визначено, що документом, який підтверджує громадянство України, є зокрема паспорт громадянина України. Зразок та порядок видачі паспорта громадянина України визначається положенням про паспорт громадянина України, яке затверджується Верховною Радою України.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.92 №2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі - Положення №2503-XII).

Відповідно до п. п. 1, 2 Положення №2503-XII паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт громадянина України (далі - паспорт) видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

Відповідно до приписів частини першої статті 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (далі - Закон №5492 - VІ) паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України на території України. Окрім паспорта громадянина України до переліку документів, що посвідчують особу віднесено: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну; тимчасове посвідчення громадянина України.

Крім того, у переліку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України та підтверджують її спеціальний статус наведено ряд інших документів, відповідно до їх функціонального призначення (пункт 1 частини першої статті 13 Закону): посвідчення водія; посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; посвідка на постійне проживання; посвідка на тимчасове проживання; картка мігранта; посвідчення біженця; проїзний документ біженця; посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; проїзний документ особи, якій надано спеціальний захист.

Цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з вимогами Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 02 вересня 1993 року №3423-XII, (у редакції Постанови Верховної Ради України від 18.09.2012 №5294, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Документом, що замінює паспорт громадянина України (у разі його втрати) є тимчасове посвідчення, форма якого та порядок видачі встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (пункт 19 розділу II Положення).

Судом апеляційної інстанції було витребувано з Корольовського РВ в м.Житомирі УДМС України в Житомирській області та долучено до справи копію картки форми №1 на ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з якої вбачається, що в заяві про заміну паспорта в зв"язку з переміною року народження з 08 листопада 1929 року на 08 серпня 1928 року, ім"я заявника вказано як "ОСОБА_6". Будь-яких відомостей щодо втрати паспорта, видачі документа, що замінює паспорт або ж щодо видачі іншого паспорта на ім"я ОСОБА_6 вказаний документ не містить.

Не надали таких доказів суду апеляційної інстанції особа, що подала апеляційну скаргу та її представники.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що статтею 13 Закону України "Про засади державної мовної політики" визначено, що паспорт громадянина України або документ, що його заміняє, і відомості про його власника, що вносяться до нього, виконуються державною мовою і поруч, за вибором громадянина, однією з регіональних мов або мов меншин України.

За приписами статті 28 Закону України "Про засади державної мовної політики" імена громадян України подаються державною мовою відповідно до українського правопису. Регіональними та іншими мовами імена громадян України подаються відповідно до встановлених нормативів.

Кожен громадянин України має право використовувати своє прізвище та ім'я (по батькові) рідною мовою згідно із традиціями цієї мови, а також право на їх офіційне визнання. При використанні цього права запис прізвища та імені (по батькові) в паспорті громадянина України, паспорті громадянина України для виїзду за кордон та інших офіційних документах виконується у транскрипції з української, російської або іншої мови за вибором громадянина.

Запис прізвища та імені (по батькові) в паспортах та інших офіційних документах здійснюється із попереднім схваленням власника.

З досліджених судами паспорта померлого ОСОБА_6, копії картки форми №1 можна дійти висновку, що останній при одержанні паспорта 13.09.1997 року та користуючись ним впродовж до дня смерті до ІНФОРМАЦІЯ_3 року схвалив написання власного імені як "ОСОБА_6".

Що ж стосується посилань апелянта на наявність розбіжностей щодо написання імені померлого ОСОБА_6 у його паспорті та у посвідченні особи, яка є інвалідом ІІ групи та посвідчення інваліда І- групи (а.с.46), Свідоцтві про право власності на житло (а.с.46 на звороті), свідоцтві про право на спадщину (а.с.47), то колегія суддів зазначає, що документи, які підтверджують інвалідність померлого вказують лише на його спеціальний статус і мають певне функціональне призначення у правовідносинах, що виникають при реалізації прав та обов"язків, які виникають з набуттям такого статусу, разом з тим такі документи не віднесено до переліку, передбаченого пункт 1 частини першої статті 13 Закону №5492 - VІ). Свідоцтво про право власності на житло та свідоцтво про право на спадщину не є документами, що посвідчують особу, а є документами, що підтверджують набуття цивільних прав та обов"язків померлим, які ніким не оспорено. Слід також зазначити, що з"ясування обставин щодо виникнення таких прав та обов"язків перебуває поза межами компетенції адміністративних судів.

З урахуванням встановлених судами обставин у справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для внесення змін в актовий запис про смерть ОСОБА_5 №195 від ІНФОРМАЦІЯ_3 р. щодо ім"я померлого з "ОСОБА_5" на "ОСОБА_6".

Колегія суддів також критично оцінює покликання відповідача на ту обставину, що заява про внесення змін до актового запису виконана представником позивача не на бланку встановленого зразка, оскільки ні при прийнятті такої заяви а ні при наданні відповіді №1008/2-75 від 23.02.2016 відповідач не звернув увагу позивача та не роз"яснив останньому щодо необхідності написання заяви на бланку встановленої форми та не прийняв висновок за вказаною заявою, як то передбачено ч.1 ст.22 Закону "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та Правилами №96/5.

З огляду наведене, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої та апеляційної інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині рішення суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "22" березня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення виготовлено "19" грудня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_1,23000

3- представник ОСОБА_8.АДРЕСА_4

4- відповідачу/відповідачам: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області м-н Соборний,1,м.Житомир,10014

5- ОСОБА_3 АДРЕСА_5

6- представник ОСОБА_10 АДРЕСА_3, 21036

7- ОСОБА_11 АДРЕСА_3, 21036,