Справа № 265/7139/16-а
Суддя: Козлов Д. О.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/7139/16-а
Провадження №2-а/265/246/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Азаровій А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в місті Маріуполі, Адамова Миколи Миколайовича, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення із закриттям провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що постановою інспектора роти № 2 батальйону УПП в м. Маріуполь ДПП, Адамова М. М., від 8 листопада 2016 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Не погоджуючись із винесеною постановою, вважав її необґрунтованою, бо доказів його провини немає. Так в оскаржуваній постанові не вірно вказаний пункт ПДР України, який передбачає відповідальність за викладене у такій постанові порушення, бо у розділі 33 додатку 1 дорожній знак 3.34 відсутній. Також вважав, що необхідно було посилатися у постанові на розділ 8 ПДР України. При цьому позивач заперечував, що він здійснював зупинку транспортного засобу у зоні дії дорожнього знаку 3.34, бо зупинив транспортний засіб у «заїзній кишені» біля магазину «Сервісний центр Самсунг». Зазначав, що йому не було надано докази його порушення, не ознайомлено з матеріалами справи та не надано змоги заявити клопотання. Вважав, що інспектор поліції упереджено та не об'єктивно з'ясував обставини справи. На підставі переліченого просив визнати дії інспектора УПП в м. Маріуполь, Адамова М. М., протиправними, скасувати постанову від 8 листопада 2016 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП, а також закрити провадження по такій справ за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У судовому засідання позивач, підтримуючи наведені ним у позовній заяві доводи, на задоволенні позову наполягав, вказуючи, що він дійсно 8 листопада 2016 року керував автомобілем НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, у м. Маріуполі та біля будинку 47 по пр. Металургів зупинився в заїзній «кишені» біля магазину «Сервісний центр Самсунг». Додавав, що коли він почав виїжджати з такого заїзду, то його зупинили працівники поліції, які вказували, що він нібито порушив ПДР. В той же час працівники поліції не мали змоги бачити його автомобіль, бо зупинили його, коли він вже рухався. При цьому вони не надали йому жодних доказів на підтвердження порушення. Просив задовольнити його позовні вимоги повністю.

Відповідач, інспектор УПП, Адамов М. М., заперечуючи проти задоволення позову ОСОБА_1, вказував, що він діяв правомірно при ухвалені постанови про накладення стягнення на позивача за ст. 122 ч. 1 КУпАП, бо 8 листопада 2016 року ним було виявлено, що ОСОБА_1 зупинився під дією дорожнього знаку «Зупинка заборонена», заважаючи руху громадського транспорту. Стверджував, що він правильно визначив пункт порушення позивачем ПДР України. Додавав, що позивачу були зачитані його процесуальні права, про що він однак відмовився розписатися на постанові від 8 листопада 2016 року. Зауважував, що порушення було зафіксовано на його бодікамеру та бодікамеру його напарника, з яким він разом був у патрулі. Просив відмовити у задоволені позову.

На підставі письмових заперечень представника відповідача, яка діє на підставі довіреності, ОСОБА_4, вбачається, що на підставі Наказу № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 7 листопада 2015 року, в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Так під час патрулювання Інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі, Адамовим М. М., 8 листопада 2016 року було помічено транспортний засіб позивача, який був припаркований в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» біля буд. 47 по пр. Металургів в Центральному районі м. Маріуполя. Інспектором поліції представився водію, з'ясував всі обставини під час виявлення порушення позивачем ПДР та розглянув адміністративну справу, оцінивши докази в їх сукупності, а також роз'яснивши права позивачу, після чого виніс на місці відносно ОСОБА_1 постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП із застосуванням стягнення у розмірі 255 грн. Не погоджувалась із доводами позивача про необхідність зазначення у постанові п. 8.1 ПДР України, бо положення цього пункту визначають лише перелік засобів організації дорожнього руху та не конкретизують порушення. Зазначала, що з відеозапису на нагрудному відео реєстраторі поліцейського видно як транспортний засіб позивача припаркований вздовж проїжджої частини в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Таким чином вважала, що не має підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Вислухавши учасників процесу, які зявились, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За ч. 3 ст. 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, крім іншого, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно із ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

На підставі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 280 КУпАП передбачено, що орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати усі обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

На підставі п. 10 Розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із п. 1. ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено у вищестоящий орган або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд зазначає, що відповідальність, визначена ст. 122 ч. 1 КУпАП, передбачена, в тому числі, за порушення вимог дорожніх знаків та правил зупинки.

Згідно із постановою серія АР № 334752 від 8 листопада 2016 року, винесеної інспектором управління патрульної поліції в м. Маріуполі, Адамовим М. М., вказано, що ОСОБА_1 8 листопада 2016 року об 9-15 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, біля буд. 47 по пр. Металургів в м. Маріуполі порушив вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», бо здійснив зупинку в зоні дії такого знаку, чим порушив п. 3.34 розділу 33 та додатку № 1 ПДР України, на підставі чого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

На підставі п. 3.34 Розділу 33 «Дорожні знаки» та Додатку 1 до «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі за текстом - ПДР), дорожній знак «Зупинку заборонено» передбачає, що забороняються зупинка та стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Таким чином суд дійшов висновку, що доводи ОСОБА_1 в частині невірного посилання у постанові від 8 листопада 2016 року інспектором патрульної поліції на пункт ПДР України не було підтверджено у судовому засіданні.

Ознайомлення позивача із його правами підтверджується копією зворотнього боку постанови про накладення на нього стягнення від 8 листопада 2016 року, де письмово перелічені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На підставі переліченого в суді було спростовані посилання позивача, що його не було ознайомлено з його правами при винесені постанови про притягнення до адміністративної відповідальності 8 листопада 2016 року.

На відеофіксації від 8 листопада 2016 року, що міститься на двох СіДі-дисках у вигляді декількох файлів, оглянутої у судовому засіданні, з бодікамер працівників поліції, якими було виявлено порушення ПДР, вбачається, що автомобіль під керуванням позивача було зупинено на смузі для руху громадського транспорту працівниками патрульної поліції, які зупинились одразу позаду ОСОБА_1 на автомобілі патрульної поліції. В подальшому на відеофіксації видно, як поліцейськими з'ясовуються за участі позивача обставини зупинки ОСОБА_1, роз'яснюються позивачу його права, складається постанова про притягнення його до відповідальності.

Натомість на наданих представниками відповідача відео файлах з бодікамер патрульних поліцейських не вбачається момент порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху України, безпосередньо на яке посилається у своїй постанові інспектор Адамов М. М. Тобто факт порушення ним п. 3.34 Розділу 33 «Дорожні знаки» та Додатку 1 ПДР не зафіксовано на бодікамери поліцейських.

В судовому засіданні натомість позивач надав фото із зображенням, як саме він розташовувався, коли здійснив зупинку в заїзній «кишені».

При цьому у судовому засіданні позивач не заперечував, що на ділянці дороги, де його будо зупинено 8 листопада 2016 року працівниками поліції, діяв дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено». Однак він зауважував, що він вже виїхав із заїзду біля магазину на смугу для руху громадського транспорту, коли був зупинений працівниками поліції. Факт зупинки на смузі для руху громадського транспорту автомобіля позивача працівниками поліції не заперечував інспектор Адамов М. М., зауважуючи, що ще до цього автомобіль ОСОБА_1 здійснював зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34, бо тоді частина автомобіля позивача була в районі заїзної «кишені», а частина - на дорожній смузі для руху громадського транспорту.

Таким чином на підставі переліченого в судовому засіданні не виявилось можливим визначити з відеофіксації від 8 листопада 2016 року, чи порушував позивач до моменту його зупинки працівниками поліції Правила дорожнього руху України.

За ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

З урахуванням наведеного суд відхиляє доводи представників відповідача, що ОСОБА_1 зупинився у зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», бо вказаний факт він заперечував, а переконливих доказів його порушення не було добуто при вирішенні справи.

Суд зазначає, що розглядом позову ОСОБА_1 було встановлено, що інспектором поліції, як особою уповноваженою державою на розгляд справ у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не було обґрунтовано винесення постанови від 8 листопада 2016 року про притягнення до відповідальності позивача за ст. 122 ч. 1 КУпАП, оскільки поліцейським не було дотримано принципу об'єктивного з'ясування обставин справи.

Так згідно із вимогами КУпАП в справі про адміністративне правопорушення доказами можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких та у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Однак, враховуючи, що при винесені постанови про притягнення до відповідальності позивача у працівника патрульної поліції були відсутні достатні докази на підтвердження провини ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 1 КУпАП, бо в судовому засіданні не було доведено порушення позивачем п. 3.34 Розділу 33 «Дорожні знаки» та Додатку 1 ПДР, тому підстав для притягнення позивача згідно із ст. 122 ч. 1 КУпАП у поліцейського не було.

З урахуванням переліченого суд вважає, що наявні підстави вважати, що при ухваленні постанови 8 листопада 2016 року працівником поліції протиправно було визнано винним позивача за ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Таким чином суд вважає, що доводи ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження під час вирішення справи, тому заявлені ним позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом скасування постанови від 8 серпня 2016 року інспектора патрульної поліції про притягнення позивача до відповідальності, передбаченої ст. 122 ч. 1 КУпАП, через недоведеність такого порушення.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Внаслідок відсутності доведеності у суді складу адміністративного правопорушення в діях позивача провадження по адміністративній справі за ст. 122 ч. 1 КУпАП підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167, 171-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в місті Маріуполі, Адамова Миколи Миколайовича, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення із закриттям провадження - задовольнити.

Постанову серія АР № 334752 від 8 листопада 2016 року, винесену інспектором управління патрульної поліції в м. Маріуполі, Адамовим М. М., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., як протиправну, - скасувати.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення, а особами що не були присутні при проголошенні - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя