Справа № 808/1866/16
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2016 рокусправа № 808/1866/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року у справі № 808/1866/16 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі відповідач), у якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1;

- зобовязати прийняти рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про визнання протиправною відмову та зобовязання вчинити певні дії, - задоволено.

Визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1.

Зобовязано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Міністерство внутрішніх справ України подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскільки після первинного огляду МСЕК пройшло більше 2-х років, то правові підстави для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до постанови № 850 від 21.10.2015 року відсутні.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС та ч.1 ст. 41 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їх участі та без фіксування судового розгляду технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом № 88 від 04.09.2001 ОСОБА_1 звільнений з органів МВС України на підставі п. 63 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за вислугою років). Крім того, відповідно до висновку ВЛК УМВС України в Запорізькій області № 1778 від 01.08.2001, на час звільнення позивач страждає захворюванням, яке пов'язано з проходженням служби в органах МВС (а.с.8,9).

Висновком МСЕК № 1 (довідка серії А № без номера від 10.01.2001 р. про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого) позивачу встановлено 25% втрати працездатності (захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внугрішніх справ) та відповідно до Постанови КМ України № 627 від 19.11.1992 року Про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ республіки ОСОБА_1 нараховано та виплачено страхову суму в розмірі 1625 грн. (а.с.54-55).

В січні 2016 року позивач знову пройшов обстеження в Запорізькій обласній медико- соціальній експертній комісії, за висновками якої 18 січня 2016 року встановлена третя група інвалідності, причиною інвалідності є захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах МВС (виписка до довідки серії АВ № 0548211) (а.с.11).

Відповідно до ст. 23 Закону України Про міліцію № 565-XII від 20.12.1990 року в березні 2016 року позивач звернувся з заявою до ГУМВС України в Запорізькій області з метою отримання одноразової грошової допомоги, оскільки під час проходження служби в органах МВС отримав захворювання, яке спричинило встановлення третьої групи інвалідності.

За висновком ГУМВС України в Запорізькій області, складеним на підставі п. 3.2 Порядку №850 від 21.10.2015, позивачу призначено одноразову грошову допомогу (з урахуванням раніше виплаченої суми) в розмірі 205075,00 грн. (а.с.10).

Зазначений висновок управлінням ГУМВС України в Запорізькій області було подано для затвердження Департаменту фінансово-облікової політики МВС України.

Листом № 15/2-1424 від 25 квітня 2016 року Департаментом фінансово-облікової політики МВС України у затвердженні зазначеного подання відмовлено на підставі п. 4 Порядку № 850 від 21.10.2015, оскільки після первинного огляду позивача МСЕК пройшло більше 2 років (а.с.12).

Визнання неправомірною відмови позивача у призначенні одноразової грошової допомоги та зобовязання прийняти відповідне рішення про призначення та виплату такої допомоги і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що право на отримання одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням працівникові міліції інвалідності не обмежене у часі, вирішальним є наявність причинно-наслідкового звязку між інвалідністю та службою в органах внутрішніх справ.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, фактично відмова відповідача, оформлена листом від 25 квітня 2016 року № 15/2-1424, ґрунтується на тому, що оскільки ОСОБА_1 вже отримав одноразову грошову допомогу в листопаді 2001 року і з дати її встановлення та отримання пройшло більше двох років, то позивач втратив право на нарахування та отримання такої допомоги на підставі довідки Запорізької обласної медико-соціальної експертної комісії серії АВ № 0548211 від 18 січня 2016 року, згідно якої ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності, яка пов'язана з проходженням служби позивача в ОВС України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що така відмова відповідача не відповідає вимогам чинного законодавства, з огляду на наступні обставини.

На момент виникнення спірних правовідносин, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 р.

Однак, в силу положень розділу XI прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII (із змінами) встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію", у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно ст. 23 Закону України "Про міліцію", Кабінет Міністрів України постановою № 850 від 21.10.2015 затвердив "Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції". Дана постанова набрала чинності 31.10.2015 року.

Підпунктом 2 п.3 Порядку № 850 також зазначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Пунктом 3 Порядку № 850 від 21.10.2015 року встановлено підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги:

- загибель (смерть) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обовязків;

- установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обовязків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ;

- часткова втрата працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обовязків.

Зазначені підстави визначені як самостійні та надають право на отримання одноразової грошової допомоги при настанні хоча б однієї з них.

При цьому, право на отримання одноразової грошової допомоги у звязку з установленням працівникові міліції інвалідності не обмежено у часі, вирішальним є лише наявність причинно-наслідкового звязку між інвалідністю та службою в органах внутрішніх справ.

Таким чином, при первинному установленні працівникові міліції інвалідності, звязок якої зі службою в органах внутрішніх справ встановлений компетентним органом, такий працівник має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850 від 21.10.2015 року не залежно від того, чи була встановлена часткова втрата працездатності такого працівника міліції без установлення йому інвалідності у попередніх періодах.

Відповідно до пп. 2 п. 2 Порядку № 850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що 18 січня 2016 року позивач первинно був оглянутий та йому встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності: «Захворювання, так, повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ» (а.с.11)

При цьому відповідно до листа від 02.08.2016 року № 546 КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР було повідомлено, що у звязку з погіршенням стану здоровя ОСОБА_1 18.01.2016 року був повторно оглянутий обласною МСЕК № 3. Йому встановлено третю групу інвалідності, «захворювання. Так, повязано з проходженням служби в органах внутрішніх справ» первинно та 65 % втрати працездатності повторно (а.с.70).

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про встановлення позивачу саме групи інвалідності первинно, у звязку з чим у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до приписів ст. 23 Закону України «Про міліцію» та пп. 2 п. 2 Порядку № 850.

З листа від 25.04.2016 року № 15/2-1424, яким позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, вбачається, що мотивуючи своє рішення позивач посилався на приписи п.4 Порядку № 850.

Пунктом 4 вказаного Порядку встановлено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Аналіз вищенаведеної правової норми свідчить про те, що нею визначено механізм здійснення виплат одноразової грошової допомоги при встановленні протягом двох років особі вищої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, а саме такі виплати мають здійснюватися з урахуванням вже раніше виплачених сум, в той же час, будь-яких застережень стосовно того, що у разі встановлення особі після спливу двохрічного строку вищої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності виплата відповідних сум здійснюватися не повинна вказана правова норма не містить.

Більш того, приписи п. 14 Порядку № 850 від 21.10.2015 року визначають вичерпний перелік підстав за наявності яких призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, а саме якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:

- учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;

- учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння;

- навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);

- подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Таким чином, при відмові особі у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги фактично МВС України може посилатись лише на приписи п. 14 Порядку № 850, у звязку з чим відмова позивачу з посиланням на п.4 Порядку № 850 здійснена з помилковим розширеним тлумаченням відповідачем приписів зазначеної правової норми.

При цьому жодна із підстав, зазначених у п. 14 Порядку № 850, не може бути причиною у відмові позивачу в нарахуванні та отриманні одноразової грошової допомоги, оскільки ні відповідачем ні третьою особою, не було надано відповідних доказів на підтвердження факту їх існування, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що ОСОБА_1 при первинному огляді МСЕК було виплачено АТ «Оранта» страхову суму у розмірі 1625 грн. у 2001 році, з огляду на що права на отримання грошової допомоги він не має, колегією суддів апеляційного суду не приймаються з огляду на те, що виплата вказаних сум здійснювалась на підставі постанови КМУ від 59 від 29.06.1991 р. (із змінами, внесеними постановою КМУ № 627 від 19.11.1992 р.) і є страховою сумою, яка виплачується незалежно від виплат інших видів страхування і виплат, здійснених у порядку відшкодування шкоди.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року у справі № 808/1866/16 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко