Справа № 816/3160/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2016-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2016 року м. Київ К/800/9163/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Полтавський алмазний інструмент» до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2015 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Полтавський алмазний інструмент» (далі - позивач, ПАТ «Полтавський алмазний інструмент») звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі - відповідач, ДПІ), а саме: застосування до поданої ПАТ «Полтавський алмазний інструмент» Декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік алгоритму заповнення Додатку ЗП, доведеного листом Міністерства доходів і зборів України від 07.02.2014 року № 3194/6/99-99-19-03-01-17, визначення ПАТ «Полтавський алмазний інструмент» податкового боргу зі сплати авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств за березень-травень 2014 року, та нарахування штрафних санкцій ПАТ «Полтавський алмазний інструмент»;

- зобов'язати відповідача вчинити всі необхідні дії для коригування даних в картці особового рахунку ПАТ «Полтавський алмазний інструмент» та зарахувати ПАТ «Полтавський алмазний інструмент» суму переплати з податку на прибуток приватних підприємств, зазначену в декларації за 2013 рік (рядок 14) в розмірі 298315 грн. в рахунок авансового внеску з податку на прибуток приватних підприємств у 2014 році.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2015 року, адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування суми авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів в розмірі 249537 грн., сплачених ПАТ «Полтавський алмазний інструмент» у 2013 році, у зменшення авансових внесків з податку на прибуток ПАТ «Полтавський алмазний інструмент» за 2014 рік;

- зобов'язано ДПІ здійснити коригування в інтегрованій картці платника податків ПАТ «Полтавський алмазний інструмент» (ідентифікаційний код 33804724), а саме: суму авансових внесків з податку на прибуток, сплачену при виплаті дивідендів в розмірі 249537 грн., зарахувати у зменшення авансових внесків з податку на прибуток за 2014 рік, починаючи з березня 2014 року;

- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що позивачем сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дисидентів відповідно до п. 153.3 ст. 153 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та задекларована позивачем по рядку 13.5.1 додатку ЗП до податкової декларації з податку на прибуток підприємства, та така в порушення п. 57.1 ст. 57 ПК України податковим органом не була зарахована у зменшення авансових внесків з податку на прибуток за 2014 рік.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про їх скасування в частині задоволення позовних вимог, як таких, що постановлені із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову. У доводах касаційної скарги відповідач зазначає, що сума авансового внеску з податку на прибуток при виплаті дивідендів у звітному періоді зараховується у зменшення сум нарахованого податкового зобов'язання з податку на прибуток у декларації за підсумками звітного періоду з перенесенням суми перевищення до складу наступних податкових періодів. При цьому, сума неврахованого, у зменшення нарахованої суми податкових зобов'язань з податку на прибуток, залишку авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів у звітному періоді не формує надміру сплачену суму податку у звітному періоді згідно з пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 та пп. 153.3.4 п. 153.3 ст. 153 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а акумулюється у декларації звітного періоду та переноситься на зменшення податкових зобов'язань з податку на прибуток наступних податкових періодів.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач просить залишити таку без задоволення, а оскаржувані рішення без змін, оскільки при їх ухваленні суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального чи процесуального права.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до ст. 220-1 КАС України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

04.06.2013 року позивачем платіжним дорученням № 6559 було сплачено авансовий внесок з податку на прибуток при виплаті дивідендів юридичним особам за 2012 рік в сумі 249538 грн. (а.с. 103).

26.02.2014 року позивачем до ДПІ було подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік (а.с. 70-78), у рядку 20 АВ якої «Сума нарахованого авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів (прирівняних до них платежів), що має бути сплачена у звітному (податковому) періоді за місцезнаходженням юридичної особи-платника консолідованого податку» задекларована позивачем у розмірі 249537 грн., по рядку 14 «Податок на прибуток за звітний (податковий) період» задекларовано суму у розмірі: - 298315 грн., а у рядку 13 ЗП «Зменшення нарахованої суми податку» задекларована сума в розмірі 916477 грн.

У додатку ЗП до рядка 13 податкової декларації з податку на прибуток підприємства задекларовано зменшення нарахованої суми податку (код рядка 13) на 916477 грн., зазначено суму нарахованого авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів (прирівняних до них платежів) за місцезнаходженням юридичної особи (рядок 13.3 + рядок 13.4), у тому числі: сума, що відноситься на зменшення нарахованої суми податку юридичної особи в поточному звітному (податковому) періоді (код рядка 13.5.1) в розмірі 249537 грн. та суму нарахованого авансового внеску з податку на прибуток відповідно до п. 57.1 ст. 57 та абз. 2 п. 2 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України (код рядка 13.7) в розмірі 666940 грн. (а.с. 75).

22.04.2014 року позивачем подано до відповідача уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік з додатками (а.с. 79-86).

08.07.2014 року посадовими особами відповідача проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток позивача з питання своєчасності сплати грошового зобов'язання авансового внеску по податку на прибуток за березень-травень 2014 року по ПАТ «Полтавський алмазний інструмент», за результатами якої складено акт від 08.07.2014 року № 4197/16-01-15-03/33804724 (а.с. 10-12).

У висновках зазначеного акту перевірки відповідачам вказано про порушення позивачем вимог п. 57.1 ст. 57 ПК України, а саме несвоєчасно сплачено авансовий внесок з податку на прибуток за березень-травень 2014 року.

На підставі акту відповідачем 18.07.2014 року були прийняті податкові повідомлення-рішення: № , яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 9982,83 грн. за платежем «авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств» та № , яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 5151,40 грн. за платежем «авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств» (а.с. 8-9).

Позивач не погодився з висновками перевірки та діями відповідача при проведенні перевірки, що полягають у застосуванні до поданої ПАТ «Полтавський алмазний інструмент» декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік алгоритму заповнення Додатку ЗП, доведеного листом Міністерства доходів і зборів України від 07.02.2014 року №3194/6/99-99-19-03-01-17, визначення ПАТ «Полтавський алмазний інструмент» податкового боргу зі сплати авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств за березень-травень 2014 року та нарахування штрафних санкцій ПАТ «Полтавський алмазний інструмент», а також, не погоджуючись з незарахуванням ДПІ у м. Полтаві суми переплати з податку на прибуток приватних підприємств, зазначеної в декларації за 2013 рік (рядок 14) в розмірі 298315 грн. в рахунок авансового внеску з податку на прибуток приватних підприємств у 2014 році, звернувся з даним позовом до суду.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

За змістом ч. 2 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Як зазначалось вище, відповідачем оскаржуються рішення судів попередніх інстанцій виключно в частині задоволених позовних вимог, а тому лише в цій частині здійснюється їх касаційний перегляд.

Порядок оподаткування операцій особливого виду, в тому числі оподаткування дивідендів, визначається ст. 153 ПК України.

Відповідно до пп. 153.3.1 п. 153.3 ст. 153 ПК України у разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, проводить зазначені виплати власнику таких корпоративних прав незалежно від того, чи є оподатковуваний прибуток, розрахований за правилами, визначеними статтею 152 цього Кодексу, чи ні.

Крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів (пп. 153.3.2 п. 153.3 ст. 153 ПК України).

Згідно з пп. 153.3.3 п. 153.3 ст. 153 зазначеного Кодексу платник податку - емітент корпоративних прав, державне некорпоратизоване, казенне чи комунальне підприємство зменшує суму нарахованого податку звітного періоду на суму авансового внеску, попередньо сплаченого протягом такого звітного періоду у зв'язку з нарахуванням дивідендів згідно з підпунктом 153.3.2 цього пункту. Не дозволяється проведення зазначеного заліку з податком, передбаченим статтею 156 цього Кодексу.

Таким чином, сума визначеного платником податку на прибуток до сплати звітного податкового періоду зменшується на суму нарахованого таким платником податку авансового внеску з податку на прибуток у зв'язку з прийняттям рішення про виплату дивідендів.

Відповідно до абз. 1, 4, 9 п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації. У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

Джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів (п. 87.1 ст. 87 ПК України).

З урахуванням наведеного та виходячи з роз'яснень Міністерства доходів та зборів України, які наведені у листі «Щодо нарахування та сплати авансових внесків при виплаті дивідендів» від 12.09.2013 року №17802/7/99-9919-03-02-17, сплачені протягом 2013 року авансові внески з податку на прибуток підприємств при виплаті дивідендів, а також невраховані у зменшення податку суми авансових внесків при виплаті дивідендів за попередні роки, зменшують суму податкових зобов'язань платника, що підлягають сплаті у декларації за 2013 рік. Відповідно, суми авансових внесків з податку на прибуток, що сплачуватимуться щомісяця починаючи з березня 2014 по лютий 2015 року включно, розраховуються у декларації за 2013 рік у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за 2013 рік, зменшеної на суми сплачених у такому році авансових внесків при виплаті дивідендів, а також не врахованих у зменшення податку сум авансових внесків при виплаті дивідендів за попередній рік.

Також у листі від 09.09.2014 року №3119/6/99-99-19-02-02-15 «Щодо відображення у звітності з податку на прибуток авансових внесків при виплаті дивідендів» Державна фіскальна служба України роз'яснює, що якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 Кодексу, перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених пунктом 57.1 статті 57 Кодексу, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Не заперечує проти такого зменшення авансових внесків Державна фіскальна служба України і у листі від 12.11.2014 року №10346/7/99-99-15-02-01-17.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 29 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) податок на прибуток підприємств належить до доходів загального фонду Державного бюджету України.

При виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Державна казначейська служба України, діяльність якої спрямовується і координується через Міністра фінансів України, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України (ч. 1 ст. 43 БК України).

За змістом ч. 5 ст. 45 БК України встановлено, що податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування коштів на єдиний казначейський рахунок державного бюджету України.

У даній справі відповідачем не заперечується, що перерахована платником податків сума авансового внеску з податку на прибуток надійшла до бюджетної системи на рахунок Державного казначейства.

В свою чергу, податкове законодавство не пов'язує факт сплати податкового платежу з правильністю зазначення платником коду бюджетної класифікації у відповідній графі платіжного документа.

Надходження грошових коштів за призначенням досягається шляхом правильного міжбюджетного розподілення коштів органами державного казначейства. Усі надходження у вигляді сплати загальнодержавних податків зараховуються на відповіді рахунки державного казначейства та в подальшому розподіляються між загальним та спеціальним фондами Державного бюджету.

Відповідно до пп. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п. 87.1. ст. 87 ПК України 87.1. джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Суд касаційної інстанції вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій про те, що п.п. 9.1, 9.4 ст. 9 ПК України встановлено вичерпний перелік загальнодержавних податків та зборів, за яким передбачено тільки такий вид податку як «податок на прибуток підприємств». Таким чином, термін «авансовий внесок з податку на прибуток» зазначає строк сплати одного й того ж виду податку - «податок на прибуток підприємств», а саме його попередню оплату - авансування до наступного терміну сплати за підсумками річної декларації.

Отже, якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу, перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених норм матеріального права суд касаційної інстанції приходить до висновку, що ПК України встановлено можливість погашення платниками податків грошових зобов'язань за рахунок наявної переплати з інших платежів, а реалізація такої можливості повинно здійснюватись відповідачем в автоматичному режимі, якому кореспондує обов'язок податкового органу здійснити відповідне зарахування без будь-яких додаткових дій.

З огляду на зазначене, суд касаційної інстанції вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій, що податковий орган, як суб'єкт владних повноважень, безпосереднім обов'язком якого є контроль за правомірністю нарахування та сплати податків і зборів суб'єктами господарювання, безпідставно не зарахував позивачу зазначену переплату в рахунок щомісячних авансових внесків з податку на прибуток підприємств.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 220-1, 230, 231 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області відхилити, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2015 року у справі № 816/3160/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна