Справа № 464/7386/16-а, 2-а/464/342/16
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 р. № 876/8874/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 районної адміністрації Львівської міської ради на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 07.10.2016 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи Львівська міська рада, ТОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» про демонтаж самочинно збудованого сараю,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 районна адміністрація Львівської міської ради звернулась в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи Львівська міська рада, ТОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», в якому просить зобов'язати відповідачів демонтувати самочинно збудований сарай за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 305, розміром 2,0 м.кв. х 4,0 м.кв.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 07.10.2016 року відмовлено у відкритті провадження.

З таким рішенням не погодилася ОСОБА_2 районна адміністрація та оскаржив його в апеляційному порядку, вважаючи оскаржувану ухвалу необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального права, оскільки висновок суду не відповідає обставинам справи а відтак є незаконною та підлягає скасуванню, а тому просить її скасувати, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що реалізуючи управлінські функції із здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства в сфері містобудування та виявивши порушення, звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з вимогами винести рішення, яким зобовязати відповідачів демонтувати самочинно збудований сарай, оскільки за своєю правовою природою спір є публічно-правовим.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких мотивів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів, у відповідності до п.5 ч.2 ст.17 КАС України, поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

За умовами ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Матеріалами справи встановлено, що на території ТОВ ЖЕП «Стимуп-Сихів» знаходиться житловий будинок № 305 по вул. Зеленій у м. Львові, співвласники квартири № 4 якого є ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Комісією ТОВ ЖЕП «Стимул - Сихів» складено акт від 28.03.2016 про те, що мешканці квартири № 4 будинку № 305 на вул. Зеленій у м. Львові самочинно збудували сарай розміром 2,0 м.кв. на 4,0 м.кв.

26.04.2016 на засіданні міжвідомчої комісії при ОСОБА_2 районній адміністрації Львівської міської ради розглянуто звернення ТОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» про самочинно збудований сарай мешканцями квартири № 4 на вул. Зеленій, 305 у м. Львові та прийнято рішення, що технічно неможливо експлуатувати самочинно збудований сарай співвласниками квартири № 4 житлового будинку на вул. Зеленій № 305 у м. Львові без документів на землекористування, погодженої проектної документації, розпорядчого документа виконавчого органу та дозволу на виконання будівельних робіт.

30.06.2016 головою ОСОБА_2 районної адміністрації Львівської міської ради прийнято розпорядження № 344 «Про демонтаж самочинного збудованого сараю на вул. Зеленій, 305/4» та попереджено співвласників квартири АДРЕСА_1 в термін до 02.09.2016 демонтувати самочинно збудований сарай.

Комісією ТОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» 12.09.2016 складено акт про те, що розпорядження голови ОСОБА_2 районної адміністрації Львівської міської ради від 30.06.2016 № 344 «Про демонтаж самочинно збудованого сараю на вул. Зеленій. 305/4» не виконано.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що вищевказаний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки спір виник на підставі цивільного-правових відносин, а тому такий слід розглядати за правилами цивільного судочинства відповідно до вимог ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які е обов'язковими до виконання на відповідній території.

Аналогічну норму містить ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно якої органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Порядок будівництва нерухомого майна врегульовано відповідними нормативними актами, а саме: Земельним кодексом України; ЦК України; законами України: «Про основи містобудування», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про архітектурну діяльність», «Про пожежну безпеку», «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про екологічну експертизу», «Про охорону культурної спадщини»; Порядком видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 5 липня 2011 року № 103, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 липня 2011 року за № 902/19640.

Рішенням Львівської міської ради від 09.09.2011 № 835 затверджено Положенням про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, яке регулює процедуру вирішення питань, пов'язаних з самочинним будівництвом на території м. Львова, з метою визначення можливості збереження самочинно збудованих (реконструйованих) об'єктів містобудування та архітектури (далі - Положення № 835).

Згідно п. 3.1. Положення № 835 розгляд питань за фактами здійсненого самочинного будівництва об'єктів за підвідомчістю справ здійснює районна адміністрація відповідного району, у якому здійснено самочинне будівництво.

Відповідно до п. 4.6. Положення № 835 особа, яка здійснила самочинне будівництво, отримавши висновок департаменту містобудування, зобовязана подати заяву на імя голови районної адміністрації з клопотанням про погодження самочинно здійсненого будівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЖК України громадяни зобовязані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в підїздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обовязковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п 1.41. Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій" переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

У листі Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 11.09.2006 вказано, що роботи з перепланування повинні проводитися відповідно до проекту, розробленого з дотриманням вимог чинних будівельних норм і правил (ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН В.2.5-20-2001 «Газопостачання», ДБН А.22-3-97 «Склад, порядок, розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва»).

Таким чином, будівництво обєктів нерухомості являє собою взаємоповязану діяльність різних субєктів права, які поєднані єдиною метою, спрямованою на безпосереднє забезпечення та створення обєкта будівництва, яка включає різні аспекти і етапи будівництва.

У положеннях спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в частині першій статті 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких обєкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) обєкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) обєкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Крім того, за змістом ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі будівництва належать як власні так і делеговані повноваження, зокрема: визначення у встановленому законодавством порядку відповідно до рішень ради території, вибір, вилучення (викуп) і надання землі для містобудівних потреб, визначених містобудівною документацією; координація на відповідній території діяльності суб'єктів містобудування щодо комплексної забудови населених пунктів; надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок; надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності"; здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

У справі, яка переглядається, встановлено, що спірний обєкт нерухомості технічно неможливо експлуатувати, у відповідачів відсутні документи на землекористування, погодженої проектної документації, розпорядчого документа виконавчого органу та дозволу на виконання будівельних робіт.

З огляду на викладене, ОСОБА_2 районна адміністрація звернулась до суду про демонтаж самочинно збудованого сараю у зв'язку із невиконанням відповідачами розпорядження № 344 від 30.06.2016 про демонтаж самочинно збудованого сараю.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду на виконання визначених законом повноважень, суд апеляційної інстанції вважає, що даний спір носить публічно-правовий характер, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вищенаведене застосування правових норм матеріального та процесуального права щодо визначення юрисдикційної підсудності даного спору відображене у постанові Верховного суду України від 17.12.2014 року за №6-137цс14. При цьому колегія суддів не вбачає мотивів для відступлення від даної позиції.

Суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, оскільки ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження постановлена з порушенням закону.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, має право скасувати таку ухвалу і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до ст. 204 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи зазначені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для відмови у відкритті провадження, а отже, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для її скасування та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, скасувавши оскаржувану ухвалу з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 211, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити.

Скасувати ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 07.10.2016 року про відмову у відкритті провадження у справі № 464/7386/16-а, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

ОСОБА_6

Повний текст виготовлено 21.12.2016р.