Справа № 740/4059/16-а
Суддя: Олійник В. П.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/4059/16-а
Провадження № 2-а/740/136/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2016 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі - Шадура І.Ю.,

з участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області Міщенка В"ячеслава Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

Позивачем заявлені вимоги про визнання протиправною та скасування постанови відповідача про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що під час керування автомобілем позивач був безпідставно зупинений відповідачем, причини зупинки не повідомлені; позивачем правила дорожнього руху не порушені, підстави для надання полісу страхування відсутні; постанову на місці винесено відповідачем неправомірно, що порушило права позивача на ознайомлення з матеріалами справи, заявлення клопотань, на правову допомогу; відповідач не мав службового посвідчення.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги за вищевикладених обставин, пояснивши, що був зупинений відповідачем на пішохідному переході, документи на підтвердження віднесення відповідача до поліцейського не надані, причини зупинки не повідомлені, відповідно до повідомлення відповідача він не користувався пасками безпеки, відповідачу були надані всі документи, зокрема, і поліс страхування, відповідач на місці виніс оскаржувану постанову без складення протоколу, його зауваження та пропозиція заслухати його свідків відповідачем до уваги не прийняті; копія оскаржуваної постанови на місці вручена не була.

Відповідач в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений, про що свідчить розписка останнього від 01 грудня 2016 року, клопотання про відкладення розгляду справи відсутні, причини неявки не повідомлені. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, який не з"явився в судове засідання без поважних причин, на підставі наявних у ній доказів відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України.

Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України " Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. За змістом ст.31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Підстави для зупинки транспортного засобу визначені ст.35 даного Закону, згідно якої поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Приписами ст.2 КАС України встановлено, що усправах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Копією оскаржуваної постанови від 25 жовтня 2016 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП за "...керування з непристебнутим паском безпеки, а також не маючого при собі страхового полісу...". Копія даної постанови надіслана рекомендованим поштовим відправленням 25 жовтня 2016 року.

Докази на підтвердження правомірності зупинки автомобіля під керуванням позивача, дотримання відповідачем вимог Закону України " Про Національну поліцію" щодо конкретних причин зупинення, порушення позивачем правил дорожнього руху, зокрема, правил користування пасками безпеки, з посиланням на відповідні докази відповідачем не надані. Докази щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови із врахуванням пояснень позивача про відсутність вчинення порушень ПДР відповідачем відповідно до вимог ст.251 КУпАП, ст.2 КАС України щодо урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісності, розсудливості,-не надані.

Згідно приписів ст.21 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Докази на підтвердження порушення позивачем правил дорожнього руху чи причетності до дорожньо-транспортної пригоди матеріали справи не містять.

Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із врахуванням викладеного відповідачем відповідно до ч.2 ст.71 КАС України не подано суду доказів на підтвердження обгрунтованості прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Щодо посилання позивача про необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення суд зазначає слідуюче.

Відповідно до положень ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі; у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу; якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі; цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи винесення оскаржуваної постанови за ч.1 ст.126 КУпАП, віднесення розгляду даної категорії правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху до компетенції Національної поліції, підстави для складення протоколу про адміністративне правопорушення відсутні.

Положеннями ст.17 КАС України встановлено, що компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень, тобто вимога щодо закриття провадження у справі не належить до компетенції адміністративного суду, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Відповідно до Рішенням Конституційного Суду № 3-рп/2015 від 08 квітня 2015 року дана постанова підлягає оскарженню в загальному порядку.

Керуючись ст.ст.17, 71, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БР №273050 поліцейського сектору Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області Міщенка В"ячеслава Миколайовича від 25 жовтня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді 425 грн. штрафу.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.П. Олійник .