Справа № 813/3128/16
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року справа № 813/3128/16

Львівський окружний адміністративний суд в колегіальному складі:

головуючої судді Братичак У.В., судді Кравціва О.Р., судді Грень Н.М.,

секретаря судового засідання Бугари М.Р.

за участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної пенітенціарної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної пенітенціарної служби України про:

- визнання протиправною бездіяльності Державної пенітенціарної служби України щодо не розгляду та не прийняття рішення за заявою про призначення одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням ІІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, повязаного з проходженням служби;

- зобовязання Державної пенітенціарної служби України розглянути та прийняти рішення згідно поданої заяви про призначення одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням ІІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, повязаного з проходженням служби у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на дату встановлення інвалідності.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем неправомірно відмовлено йому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, на підставі того, що допомога не може бути виплачена через відсутність законодавчо визначеного порядку її нарахування. Зазначив, що відповідно до п.15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених ЗУ «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності ЗУ «Про Національну Поліцію» (в редакції чинній на час розгляду питання про призначення допомоги». В свою чергу Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 р. №850, тому відмова у виплаті одноразової допомоги є неправомірною.

Представник відповідача представник ліквідаційної комісії Державної пенітенціарної служби України подав до суду письмові заперечення №1696/9.1-22/16 від 07.12.2016 р., в яких зазначає, згідно із рішенням Комісії розгляд документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги особам, яким встановлено групу інвалідності і відсоток втрати працездатності і які були звільнені із служби в період з 07.11.2015р. по 09.12.2015 р., був призупинений до законодавчого врегулювання порядку призначення та виплати вказаної допомоги особам цієї категорії. Таке рішення Комісії ґрунтувалося на підставі відсутності Порядку призначення грошової допомоги особам, яким встановлено інвалідність і які були звільнені із служби в період з 07.11.2015 р. (втрата чинності ЗУ «Про міліцію») до 09.12.2015 р. (дата поширення дії соціального захисту як у поліцейських). Вважає, що у випадку позивача відсутні підстави, передбачені ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію», для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце його проведення, подав клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

Заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 з 18.07.2005 р. по 16.11.2015 р. проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби, перебував на посаді інспектора 2-ох категорії відділу режиму і охорони Львівської установи виконання покарань УДПтСУ у Львівській області (№19).

05.11.2015 р. військово-лікарською комісією ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_1 видано свідоцтво про хворобу №104, яким було встановлено діагноз і вказано про непридатність до військової служби в мирний час та обмежену придатність у воєнний час.

Фтизіопульмонологічною МСЕК №2 за результатами визначення у застрахованої особи ступеня професійної працездатності у відсотках згідно з довідкою серії 12 ААА №000401 на підставі акту огляду медико-соціальної експертної комісії №1449/3 1463/6 від 12.11.2015 р. ОСОБА_1 було встановлено ступінь втрати професійної працездатності 50%.

Згідно з довідкою серії 10 ААВ №886541 від 12.11.2015 р. до вказаного акту огляду позивачу встановлено третя група інвалідності з причини захворювання, повязаного проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Позивач звернувся до ДПтС України із заявою (рапортом) про призначення йому одноразової допомоги, до якої долучив довідку МСЕК, свідоцтво про хворобу, довідку страхової компанії про неотримання страхових виплат, копію паспорту та ідентифікаційного номеру.

За результатом розгляду вказаної заяви Протоколом №4-16 від 23.06.2016 р. комісією ДПтС України з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги на підставі законодавчо неврегульованого питання призначення одноразової грошової допомоги особам, яким встановлено інвалідність і які були звільнені зі служби в період з 07.11.2015 р. (втрата чинності ЗУ «Про міліцію») до 09.12.2015 р. (дата поширення дії соціального захисту як у поліцейських).

26.07.2016 р. на адресу ОСОБА_1 надійшла відповідь від Державної кримінально-виконавчої служби за №4/3-5631-16/С-4142 про те, що згідно з рішенням комісії розгляд документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги особам, яким встановлено групу інвалідності і відсоток втрати працездатності і які були звільнені зі служби в період з 07.11.2015 р. до 09.12.2015 р., був призупинений до законодавчого врегулювання порядку призначення та виплати вказаної допомоги особам цієї категорії.

Позивач вважає зазначену відмову протиправною у звязку з чим звернувся до суду за захистом.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну кримінально-виконавчу службу» правовою основою діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України є Конституція України ( 254к/96-ВР ), цей та інші закони України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти Міністерства юстиції України.

На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію" ( 580-19 ), а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для поліцейських. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників Національної поліції, які не мають спеціальних звань.

Частиною 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» № 565-XII від 20.12.1990 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб,-у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» Кабінет Міністрів України постановою № 850 від 21.10.2015 року затвердив «Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 1 Порядку порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до Довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА від 12.11.2015 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, повязану з проходженням служби в органах внутрішніх справ та ступінь втрати професійної працездатності 50%

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Оскільки з 12.11.2015 року у позивача виникло право на отримання грошової допомоги в зв'язку з встановленням йому як працівнику кримінально-виконавчої служби третьої групи інвалідності, пов'язаної із з проходженням служби в органах Державної пенітенціарної служби України він звернувся із заявою на ім'я начальника ГУМВС України у Львівській області до ДПтС України із заявою (рапортом) про призначення йому одноразової допомоги, до якої долучив довідку МСЕК, свідоцтво про хворобу, довідку страхової компанії про неотримання страхових виплат, копію паспорту та ідентифікаційного номеру.

Відповідачем надано відповідь позивачу, оформлену протоколом №4-16 від 23.06.2016 р., якою відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги на підставі законодавчо неврегульованого питання призначення одноразової грошової допомоги особам, яким встановлено інвалідність і які були звільнені зі служби в період з 07.11.2015 р. (втрата чинності ЗУ «Про міліцію») до 09.12.2015 р. (дата поширення дії соціального захисту як у поліцейських).

Відповідно до п.15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених ЗУ «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності ЗУ «Про Національну Поліцію» (в редакції чинній на час розгляду питання про призначення допомоги».

Суд наголошує, що на момент розгляду заяви позивача діяли норми щодо соціального захисту пенсіонерів кримінально - виконавчої служби як у поліцейських, а саме норми ЗУ "Про міліцію", які регулюють питання щодо призначення одноразової грошової допомоги.

Таким чином, суд зазначає, що законодавчо неврегульоване питання порядку призначення одноразової грошової допомоги особам, яким встановлено інвалідність і які були звільнені зі служби в період з 07.11.2015 р. (втрата чинності ЗУ «Про міліцію») до 09.12.2015 р. (дата поширення дії соціального захисту як у поліцейських) не може бути підставою для відмови у виплаті такої допомоги позивачу, оскільки право на отримання допомоги передбачено ЗУ "Про Національну Поліцію".

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відмова Державної пенітенціарної служби України у виплаті одноразової грошової допомоги пенсіонеру кримінально-виконавчої служби ОСОБА_1, інваліду ІІІ групи, оформлена Протоколом № 4-16 від 23.06.201 р., є протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Крім того, суд вважає за необхідне зобов'язати Державну пенітенціарну службу України виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як інваліду ІІІ групи, що настала внаслідок проходження служби в органах внутрішніх справ.

Керуючись ст.ст., 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову Державної пенітенціарної служби України у виплаті одноразової грошової допомоги пенсіонеру кримінально-виконавчої служби ОСОБА_1, інваліду ІІІ групи, оформлену Протоколом № 4-16 від 23.06.2016 р.

3. Зобов'язати Державну пенітенціарну службу України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1, пенсіонеру кримінально-виконавчої служби, інваліду ІІІ групи.

4. Стягнути з Державної пенітенціарної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 2 067 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складений та підписаний 19.12.2016 року.

Головуюча суддя Братичак У.В.

Суддя Грень Н.М.

Суддя Кравців О.Р.