Справа № 826/3246/16
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3246/16 Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук А.Б. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

20 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.,В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Малтюроп Юкрейн» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Малтюроп Юкрейн» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві, в якому просило суд:

визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 09.10.2015 року № Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Відповідачем, Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві, подано апеляційну скаргу, у якій скаржник просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2016 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям відповідача щодо правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки, на думку скаржника, строки розрахунку в іноземній валюті в даному випадку пропущено, оскільки зняття контролю з експортної операції уповноваженим банком здійснюється після зарахування на поточні рахунки резидента іноземної валюти та гривневого еквіваленту, одержаного внаслідок обов'язкового продажу іноземної валюти.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що датою зарахування валютної виручки вважається зарахування її на відповідний валютний рахунок. Подальший рух коштів з валютного на поточний рахунок юридичної особи, у тому числі і з використанням розподільчого рахунку, свідчить про використання коштів вже на території України в перерахунку на національну валюту і не може вважатись первинним надходженням коштів внаслідок виконання зовнішньоекономічних контрактів, отже, розрахунок пені в даному випадку здійснено невірно, тому податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі направлення від 14.09.2015 року №1991/22-04, виданого ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Мотилевським Артуром В'ячеславовичем - головним державним ревізором-інспектором, інспектором податкової та митної справи відділу контролю за валютними операціями та операціями у сфері ЗЕД управління податкового аудиту, ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві згідно підпункту 78.1.1. пункту 78.1. статті 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями та наказу ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 14.09.2015 року №1988, проведена позапланова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Малтюроп Юкрейн» (скорочена назва TOB «Малтюроп Юкрейн») з питань дотримання вимог валютного законодавства при розрахунках за зовнішньоекономічними експортними контрактами від 30.12.2014 року №202-30-12/14, від 05.12.2014 року №196-05-12/14, від 31.03.2015 року№219-31-03/15 відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку 1 до акта.

Направлення на проведення перевірки пред'явлено та копію наказу ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про проведення документальної позапланової виїзної перевірки вручено 14.09.2015 року під розписку директору з економіки TOB " Малтюроп Юкрейн " ОСОБА_4.

Перевірка проводилась з 14.09.2015 року по 18.09.2015 року.

Перевіркою встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Малтюроп Юкрейн» ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а саме:

несвоєчасне надходження валютних коштів TOB «Малтюроп Юкрейн» на суму 95 148,40 євро (еквів. 2 182 147,49 грн.) від «HAMAKCVAC KERERI GORTCARAN» named after Vlad Hakobyan» CJSC (Республіка Арменія) за контрактом від 30.12.2014 року №202-30-12/14;

несвоєчасне надходження валютних коштів TOB «Малтюроп Юкрейн» на суму 8 360,00 дол. США (еквів. 183 683,92 грн.) від «ООО «Иваро» (Молдова) за контрактом від 05.12.2014 року №196-05-12/14;

несвоєчасне надходження валютних коштів TOB «Малтюроп Юкрейн» на суму 85 536,00 дол. США (еквів. 1 835 507,95 грн.) від LLC «URAN-SS» (Азербайджан) за контрактом від 31.03.2015 року №219-31-03/15.

Перевіркою пункту 3.5. встановлено порушення п.1 ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» зі змінами та доповненнями, а саме: порушення строків декларування.

На підставі акту перевірки від 25.09.2015 року №457/26-59-22-04/30861821 про результати позапланової виїзної перевірки прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення від 09.10.2015 року № , яким позивачу за порушення ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» нараховано суму грошового зобов'язання за платежем «пеня за порушення терміну розрахунків у сфері ЗЕД» всього в сумі 241 456,50 грн.

Встановивши обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції переходить до визначення правового регулювання спірних правовідносин та оцінки доказів.

Так, підстави та порядок проведення перевірок платників податків органами державної податкової служби визначаються нормами Податкового кодексу України.

У пункті 61.1 статті 61 Податкового кодексу України визначено, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. (підпункт 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 ПК України).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до приписів статті 75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п. 75.1.2. п. 75.1. ст. 75 ПК України Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Статтею 78 ПК України передбачено перелік підстав, за яких контролюючий орган має право провести документальну позапланову перевірку.

Приписами п.86.1 ст. 86 Податкового кодексу встановлено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно із п. 58.1 ст. 58 та п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Провівши аналіз вище викладеного, колегія суддів зазначає, що Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві дотримано порядок та умови проведення документальної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Малтюроп Юкрейн».

Так, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Малтюроп Юкрейн» укладено зовнішньоекономічний експортний контракт від 30.12.2014 року №202-30-12/14 з «HAMАKCVAC KERERI GORTCARAN» named after Vlad Hakobyan» CJSC (Республіка Арменія). Предмет договору - продаж товару (ячмінь). Умови поставки - СІР Єреван. Загальна вартість договору - 190 500,00 Євро.

Відвантаження товару підтверджується вантажно-митними деклараціями від 27.02.2015 року № 568 та від 19.03.2015 року № 742.

Відповідно до ст. 1 Закону №185, з урахуванням п.1 Постанови Правління Національного банку України від 01.02.2014 року №758 граничний термін надходження валютної виручки від нерезидента становив 28.05.2015 року та 17.06.2015 року.

Згідно розрахунку штрафних санкцій, кошти в сумі 95148,40 євро надійшли на валютний рахунок позивача з 29.05.2015 року по 03.06.2015 року (прострочення на 6 днів), а кошти в сумі 19 390,82 євро надійшли на валютний рахунок позивача з 04.06.2015 року по 08.06.2015 року (прострочення 5 днів).

ТОВ «Малтюроп Юкрейн» укладено зовнішньоекономічний експортний контракт від 05.12.2014 року №196-05-12/14 з ООО «Иваро» (Молдова). Предмет контракту - продаж товару (солод). Умови поставки - FCA м. Чернігів. Загальна вартість контракту - 304 000,00 дол. США.

Позивачем було відвантажено товар на суму 33440,0 дол. США., згідно з ВМД: від 04.03.2015 року №10928, від 06.03.2015 року №10979, від 12.03.2015 року №11055, від 19.03.2015 року №11200.

Відповідно до ст. 1 Закону №185, з урахуванням п.1 Постанови Правління Національного банку України №758, граничний термін надходження валютної виручки від нерезидента становив 02.06.2015 року, 04.06.2015 року, 10.06.2015 року та 17.06.2015 року відповідно.

Згідно розрахунку штрафних санкцій, кошти в сумі 8360 дол. США за ВДМ від 19.03.2015 року № 11200 надійшли на валютний рахунок позивача з 18.06.2015 року по 10.07.2015 року (прострочення на 23 дні).

ТОВ «Малтюроп Юкрейн» укладено зовнішньоекономічний експортний договір від 31.03.2015 року №219-31-03/15 з LLC «URAN-SS» (Азербайджан). Предмет договору - продаж товару (солод). Умови поставки - DAP, згідно Інкотермс 2010. Загальна сума договору - 779 328,00 дол. США.

На виконання умов договору Позивачем було відвантажено товар на суму 85536,0 дол. США, згідно з ВМД: від 03.04.2015 року №11589, від 07.04.2015 року №11640 та від 20.04.2015 року №11922.

Відповідно до ст. 1 Закону №185, з урахуванням п.1 Постанов Правління Національного банку України №758 граничний термін надходження валютної виручки від нерезидента становив 02.07.2015 року, 06.07.2015 року та 19.07.2015 року відповідно.

Згідно розрахунку штрафних санкцій, кошти в сумі 28512 доларів США надійшли на валютний рахунок позивача з 03.07.2015 року по 05.08.2015 року (прострочення на 34 дні), кошти в сумі 28512 доларів США надійшли на валютний рахунок позивача з 07.07.2015 року по 12.08.2015 року (прострочення 37 днів), кошти в сумі 28512 доларів США надійшли на валютний рахунок позивача з 20.07.2015 року по 17.08.2015 року (прострочення 29 днів).

Згідно із статтею 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначено строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує політику у сфері економічного розвитку.

Статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» передбачено, що порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення інструментів впливу на грошово-кредитний ринок» від 06.11.2012 року №5480-VI статтю 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» доповнено новою частиною, відповідно до якої Національному банку України надано право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені статтями 1 та 2 Закону України №185/94-ВР.

Колегія суддів наголошує, що Постанова Правління Національного банку України № 758 від 01.12.2014 року втратила чинність 04.03.2015 року, проте була застосована контролюючим органом в рамках спірних правовідносин до розрахунків по ВМД № 401030001/2015/000742 від 19.03.2015 року, № 102110000/2015/011200 від 19.03.2015 року, № 102110000/2015/011589 від 03.04.2015 року, № 102110000/2015/011640 від 07.04.2015 року, № 102110000/2015/011922 від 20.04.2015 року, що є неприпустимим та порушує принципи застосування законодавства.

Крім того, зі змісту оскаржуваного податкового повідомлення-рішення чітко видно, що воно прийнято без врахування відповіді на заперечення від 08.10.2015 року № 48549/10/26-59-22-04, на підставі лише акту перевірки, в якому, як зазначено вище, посадовими особами контролюючого органу застосовано норму, яка на час виникнення спірних правовідносин (після 03.03.2015 року) втратила чинність, тому посилання податкового органу на те, що у листі «Про надання відповіді на заперечення» від 08.10.2015 № 48549/10/26-59-22-04 на те, що при складанні акта перевірки була допущена помилка, внаслідок чого до змісту акта перевірки слід додати абзац: «Згідно п. 1 Постанови Правління Національного банку України від 03.03.2015 №160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів», судом відхиляються, адже представником відповідача до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження наявності у заступника начальника ДПІ повноважень на розширення змісту акта перевірки, розцінюються колегією суддів критично.

Водночас, надаючи правову оцінку щодо порушення позивачем строків розрахунків по ВМД № 401030001/2015/000568 від 27.02.2015 року, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з розрахунків, наведених у Додатку 3 до акту перевірки, датою надходження виручки в іноземній валюті за експортовані товару ДПІ у Шевченківському районі м. Києва вважає дату зарахування грошових коштів у іноземній валюті на поточні рахунки ТОВ «Малтюроп Юкрейн» (№0200 у AT «УкрСиббанк», № 2 у AT «Райффайзен Банк Аваль», а не на розподільні рахунки (№0200 у AT «УкрСиббанк» та № у AT «Райффайзен Банк Аваль»).

Правовідносини, що виникають під час відкриття банками, їх відокремленими підрозділами, які здійснюють банківську діяльність від імені банку, та філіями іноземних банків в Україні поточних і вкладних (депозитних) рахунків у національній та іноземних валютах суб'єктам господарювання, фізичним особам, іноземним представництвам, нерезидентам-інвесторам, ініціативній групі з проведення всеукраїнського референдуму регулюються Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, яка затверджена Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492 (далі - Інструкція № 492).

Згідно з пунктом 1.3 Інструкції №492, клієнти мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору, крім випадків, якщо банк не має змоги прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

Юридичні особи - резиденти, відокремлені підрозділи юридичних осіб - резидентів, нерезиденти - інвестори, іноземні представництва мають право відкривати рахунки для забезпечення своєї господарської діяльності.

Юридичні особи-резиденти можуть відкривати поточні та/або вкладні (депозитні) рахунки в банках через свої відокремлені підрозділи (далі - поточний рахунок відокремленого підрозділу, вкладний (депозитний) рахунок відокремленого підрозділу).

Пунктом 5.2 Інструкції №492 передбачено, що поточний рахунок в іноземній валюті відкривається суб'єкту господарювання для зберігання грошей і проведення розрахунків у межах законодавства України в безготівковій та готівковій іноземній валюті, для здійснення поточних операцій, визначених законодавством України, для здійснення інвестицій за кордон, розрахунків за купівлю-продаж облігацій зовнішньої державної позики України, для зарахування, використання і погашення кредитів (позик, фінансової допомоги) в іноземній валюті, для надходження іноземних інвестицій в Україну відповідно до законодавства України, а також для проведення операцій, передбачених генеральною ліцензією Національного банку на здійснення валютних операцій.

За поточними рахунками, що відкриваються банками суб'єктам господарювання в національній валюті, здійснюються всі види розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України (пункт 5.1 Інструкції №492).

При цьому, згідно з пунктом 5.3 Інструкції № 492 кошти в іноземній валюті, перераховані з-за кордону нерезидентами за зовнішньоекономічними контрактами (договорами, угодами), зараховуються на поточні рахунки резидентів - юридичних осіб через розподільчі рахунки.

Постановами правління Національного банку України №758 від 01.12.2014 року, №160 від 03.03.2015 року, №354 від 03.06.2015 року та №581 від 03.09.2015 року встановлено вимогу щодо обов'язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті у вигляді валютної виручки резидентів від продажу товарів за зовнішньоекономічними договорами.

Цими ж постановами закріплено обов'язок уповноважених банків попередньо зараховувати надходження в іноземній валюті, на які поширюється вимога щодо обов'язкового продажу, на окремий аналітичний рахунок балансового рахунку 2603 (далі - розподільчий рахунок). Уповноважений банк зобов'язаний здійснити обов'язковий продаж надходжень в іноземній валюті відповідно до вимог цього пункту: без доручення клієнта; виключно наступного робочого дня після дня зарахування таких надходжень на розподільчий рахунок.

Обов'язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України підлягали надходження в іноземній валюті у розмірі 50 процентів. Решта надходжень в іноземній валюті залишалась в розпорядженні резидентів (постанови Національного банку України від 15.11.2013 року № 457, від 12.05.2014 року № 271).

Згідно з Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженою постановою правління Національного банку України від 17.06.2004 №280 балансовий рахунок 2603 «Розподільчі рахунки суб'єктів господарювання» призначений для обліку коштів, що підлягають розподілу або додатковому попередньому контролю, у тому числі сум коштів в іноземній валюті, що підлягають обов'язковому продажу. За кредитом рахунку проводяться суми надходжень. За дебетом рахунку проводяться суми перерахувань згідно з режимом роботи рахунків.

Таким чином, відповідно до вимог нормативно - правових актів Національного банку України виручка в іноземній валюті за експортними операціями у повному обсязі зараховується на розподільчий рахунок 2603 суб'єкта господарювання. З цього розподільчого рахунку надходження в іноземній валюті в частині, встановленій нормативними правовими актами Національного банку України, підлягають обов'язковому продажу не раніше наступного робочого дня після дня зарахування таких надходжень на розподільчий рахунок. Решта надходжень в іноземній валюті перераховується на поточні рахунки та залишається в розпорядженні резидентів і використовується ними відповідно до правил валютного регулювання.

Тобто, розподільчі рахунки підприємств в установах банку нерозривно пов'язані з поточними рахунками та не можуть відкриватись без відкриття поточних рахунків і функціонувати самостійно від них. Розподільчі рахунки призначені виключно для цілей внутрішньобанківського аналітичного бухгалтерського обліку і виконують суто технічну функцію контролю чи розподілу коштів підприємства, що зараховуються на його поточний рахунок.

Таким чином, доводи апелянта, що датою зарахування коштів в іноземній валюті є дата перерахування коштів з розподільчого на відповідний поточний рахунок підприємства є помилковими, оскільки датою зарахування валютної виручки вважається зарахування її на відповідний валютний рахунок, а подальший рух коштів з валютного на поточний рахунок юридичної особи, в тому числі і з використанням розподільчого рахунку, свідчить про використання коштів вже на території України в перерахунку на національну валюту і не може вважатись первинним надходженням коштів внаслідок виконання зовнішньоекономічних контрактів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року, Державній податковій інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2016 року.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ, який набрав чинності з 01.11.2011 року.

Оскільки адміністративний позов подано 29.02.2015 року, то застосовуємо ставки судового збору, що діяли на момент подачі позову: так, відповідно до п. п. 1 п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлювалися у таких розмірах:

за подання адміністративного позову майнового характеру 2 відсотки розміру позовних вимог, але не менше 1, 5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати (241456, 50 грн. * 2%= 4829, 13 грн. - сума судового збору за подання даного адміністративного позову).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (зі змінами, що набули чинності з 01.09.2015 року, оскільки апеляційна скарга від 13.10.2016 року) ставки судового збору встановлюються у таких розмірах:

за подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами - 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (4829, 13 * 110%= 5312 грн.).

Отже, за подання апеляційної скарги на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.08.2016 року Відповідачеві необхідно сплатити 5312 грн. судового збору.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254, 265 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2016 року - залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві (адреса: вул. Багговутівська, 26, м. Київ, 04107, ) до Державного бюджету України (отримувач коштів: УДКСУ у Печерському р-ні; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; банк отримувача: ГУДКCУ у м. Києві; код банку отримувача (МФО): 820019; рахунок отримувача: 1007; код класифікації доходів до бюджету: 22030001) судовий збір за подання апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду у розмірі 5312 (п'ять тисяч триста дванадцять) гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлений 21 грудня 2016 року)

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.