Справа № 465/3922/16-а, 2-а/465/318/16
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2016-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2016 року № 876/8815/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І.,Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Бадівської О.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Гордєєвої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Франківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання рішення, дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської міської ради про визнання рішення, дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Позивач просив визнати рішення, дії і бездіяльність Львівської міської ради протиправними і незаконними; зобов'язати відповідача надати йому, позивачу, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно із заявою (клопотанням) від 24.05.2016 за реєстраційним номером № 3-ч-23877/АП-2403.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 31.10.2016 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Львівської міської ради щодо не розгляду у встановлений законом місячний строк заяву (клопотання) ОСОБА_1 від 24.05.2016 за реєстраційним номером № 3-ч-23877/АП-2403 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між житловими будинками №236/1 та 246 (біля житлового будинку №244) для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Зобов'язано Львівську міську раду розглянути заяву (клопотання) позивача на найближчому пленарному засіданні сесії Львівської міської ради.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 413,40 грн судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог.

В решті позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що висновки суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно заяви (клопотання) від 24.05.2016 за реєстраційним номером №3-ч-23877/АП-2403 є такими, що не відповідають обставинам справи та порушують норми матеріального та процесуального права, зокрема, Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 81, ст. 118, ст. 121 Земельного кодексу України, ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також суперечать судовій практиці в подібній категорії справ судів апеляційної та касаційної інстанцій та Верховного суду України.

Крім того, апелянт не погоджується з постановою суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, оскільки вважає, що такі стягнуто не пропорційно до задоволених клопотань та позовних вимог.

Апелянт просить скасувати постанову Франківського районного суду м. Львова від 31.10.2016 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги, а саме:

визнати протиправними і незаконними рішення, дії і бездіяльність Львівської міської ради щодо не розгляду у встановлений законом місячний строк заяви (клопотання) ОСОБА_1 від 24.05.2016 за реєстраційним номером № 3-ч-23877/АП-2403 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між житловими будинками №236/1 та 246 (біля житлового будинку №244) згідно плану земельної ділянки, доданого до зазначеної заяви (клопотання)

зобов'язати Львівську міську раду на найближчому пленарному засіданні надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між житловими будинками №236/1 та 246 (біля житлового будинку №244) згідно плану земельної ділянки, доданого до зазначеної заяви (клопотання) від 24.05.2016 за реєстраційним номером №3-ч-23877/АП-2403.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, представника відповідача, яка просить апеляційну скаргу відхилити, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Львівської міської ради з заявою (клопотанням) від 24.05.2016 за реєстраційним номером №3-ч-23877/АП-2403, в якій просив погодити вибір місця розташування земельної ділянки та надати дозвіл на виготовлення технічної документації (проекту) із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовний розмір 0,1000 гектара, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між житловими будинками № 236/1 та 246 (біля житлового будинку № 244) для будівництва та обслуговування житлового будинку.

До заяви позивачем були додані такі документи:

1) обґрунтування необхідності відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку;

2) план земельної ділянки, виконаний ліцензованою землевпорядною організацією;

3) довідка із звітності з кількісного обліку земель про наявність земель та їх розподіл за власниками земель, землекористувачами, угіддями, видана відділом Держгеокадастру у м. Львові від 04.05.2016 за №31-1323-0.2-22721/2-16;

4) довідка про правовий статус земельної ділянки, видана відділом Держгеокадастру у м. Львові від 23.05.2016;

5) копія паспорта ОСОБА_1;

6) копія листа Львівської міської Ради від 16.05.2011 за №2403-3 вих972;

7) копія інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 04.05.2016.

Дана заява (клопотання) ОСОБА_1 від 24.05.2016 за реєстраційним номером № 3-ч-23877/АП-2403 не була розглянута відповідачем у строк, передбачений ст. 118 Земельного кодексу України.

Листом № 2403-3463 від 14.07.2016 Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради повідомило позивача, що правові та організаційні основи містобудівної діяльності, сталий розвиток території з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів забезпечується Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Це здійснюється шляхом прийняття генеральних планів населених пунктів, детальних планів території тощо. Генеральний план населеного пункту - це містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту. Відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України у разі невідповідності місця розташування запропонованої позивачем до закріплення земельної ділянки генеральному плану населеного пункту та іншої містобудівної документації виникає підстава для відмови у наданні земельної ділянки (а.с. 65-66).

Листом № 2403-4124 від 15.08.2016 Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради повідомило позивача, що його заява розглянута та управлінням, підготовлено проекти ухвал «Про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1» та «Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1». Проекти ухвал готуються відповідно до вимог законодавства України та на підставі документів, визначених рішенням виконкому Львівської міської ради від 08.08.2014 № 605 «Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг, які надає Львівська міська рада» (зі змінами).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції прийшов до висновку, що бездіяльність відповідача щодо не розгляду у місячний строк клопотання позивача від 24.05.2016 за реєстраційним номером № 3-ч-23877/АП-2403 є протиправною, тому Львівська міська рада зобов'язана розглянути дане клопотання на найближчому пленарному засіданні сесії Львівської міської ради.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 3 ст. 123 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Крім того, статтями 118 та 123 Земельного кодексу України передбачено, що у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність або користування відповідно до повноважень визначених ст. 122 ЗК Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ч. 8 ст. 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу.

Статтею 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 10 ст. 118 Земельного кодексу України).

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідного органу із заявою для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в ст. 118 Земельного кодексу України органи приймають одне з відповідних рішень.

На етапі отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою діє принцип мовчазної згоди, оскільки у випадку бездіяльності суб'єкта владних повноважень, внаслідок якої протягом місяця не розглянута заява про надання дозволу на виготовлення проектної документації, тобто не надано дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у його наданні, заявник має право здійснити замовлення проекту відведення земельної ділянки без такого дозволу.

Як видно з матеріалів справи, відповідачем не надано дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також мотивованої відмови у його наданні, тому 29.06.2016 ОСОБА_1 звернувся з проханням про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до державного підприємства «Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», з яким позивач уклав відповідний договір.

Про укладення договору на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання відповідного дозволу відповідачем, позивач повідомив Львівську міську раду листом від 29.06.2016, до якого додав оригінал договору.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 17 КАС України предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси особи. Однак, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав позивача.

Враховуючи те, що бездіяльність Львівської міської ради не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення позивачем замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою, зокрема, в постанові від 10 грудня 2013 року по справі № 21-358а13.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Доводи апелянта щодо наявності пункту договору з державним підприємством «Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про виконання його після надання певних документів, в тому числі рішення відповідача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою є безпідставними, оскільки зазначений пункт договору суперечить нормам законодавства, проаналізованим вище.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без повного з'ясування усіх обставин, що призвело до неправильного вирішення справи, тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову з наведених вище підстав.

У зв'язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, поверненню не підлягають.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Франківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2016 року у справі № 465/3922/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позивачу в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М.Старунський

Текст постанови виготовлений 16.12.2016.