Справа № 486/1326/15-а
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року м. Київ К/800/10880/16

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);

Гончар Л.Я.,

Горбатюка С.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 жовтня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління праці та соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 жовтня 2015 року позов задоволено.

Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області відновити виплату допомоги ОСОБА_4 при народженні дитини, як на третю дитину з 01 серпня 2015 року.

Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області виплатити борг ОСОБА_4 у розмірі 8032 (вісім тисяч тридцять дві) грн. 50 коп. допомоги при народженні дитини, як на третю дитину.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2016 року постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 жовтня 2015 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у справі рішеннями судів, управління праці та соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та постановити нове рішення у справі.

Заслухавши доповідь судді щодо обставин, необхідних для ухвалення рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є матір'ю трьох дітей: ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2), батьком яких є ОСОБА_7, шлюб з яким розірвано 28 лютого 2012 року, та ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_3), батьком якого є ОСОБА_9, шлюб з яким зареєстровано 16 листопада 2012 року.

02 вересня 2013 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення державної допомоги при народженні третьої дитини - ОСОБА_8, надавши довідку про склад сім'ї.

З 01 серпня 2013 року по 31 серпня 2017 року ОСОБА_4 призначено допомогу при народженні дитини, а з 04 жовтня 2013 року по 30 червня 2014 року призначено допомогу по догляду за дитиною до 3-х років.

Виплата допомоги здійснювалась одноразово в серпні 2013 року в сумі 9 720,00 грн., а з вересня 2013 року по 1 485,00 грн. щомісячно, відповідно до довідки №970 від 05 жовтня 2015 року така виплата здійснювалась до лютого 2014 року включно.

На підставі заяви ОСОБА_7 від 20 січня 2014 року відповідачем проведена перевірка цільового використання ОСОБА_4 державної допомоги при народженні дитини та факту проживання дітей з матір'ю, за результатами якої встановлено, що позивач разом з чоловіком та двома дітьми проживає в двохкімнатній квартирі (секція гуртожитку), а син ОСОБА_5 проживає сумісно з батьком.

29 січня 2014 року позивач звернулась до управління праці та соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області із заявою про перерахунок допомоги при народженні третьої дитини як на другу, за результатами розгляду якої рішенням відповідача від 30 січня 2014 року ОСОБА_4 було проведено такий перерахунок та пред'явлено позов до суду про повернення надміру сплачених коштів.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 квітня 2015 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позову управління праці та соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області відмовлено з посланням на те, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_5 стягувались аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

18 червня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до відповідача із заявою про поновлення виплати державної допомоги при народженні третьої дитини та виплати боргу у сумі 8 032,50 грн., у задоволенні якої відповідач відмовив.

Вважаючи дії відповідача при відмові у поновленні виплати допомоги при народженні дитини, як на третю, протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Положеннями статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. У разі народження (встановлення опіки) двох і більше дітей допомога надається на кожну дитину.

Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з пунктом 10 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 (в редакції чинній на момент призначення спірної допомоги, далі - Порядок) допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Відповідно до пункту 11 Порядку для призначення допомоги при народженні дитини органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подаються такі документи:

1) заява одного з батьків (опікуна), що складається за формою, затвердженою Мінпраці;

2) копія свідоцтва про народження дитини;

3) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження дитини для виплати допомоги у зв'язку з народженням дитини, виданий відділом реєстрації актів цивільного стану, або довідка для призначення допомоги при народженні дитини, видана виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) рад.

Особи, що звертаються за призначенням допомоги при народженні другої дитини або наступних дітей, подають також довідку про склад сім'ї та копію свідоцтва про народження кожної дитини, яка враховується при визначенні розміру допомоги.

Згідно з пунктом 13 Порядку розмір та строк виплати допомоги, яка призначається одному з батьків дитини, визначається з урахуванням кількості живонароджених та усиновлених дітей (враховуючи померлих), які до народження дитини перебували на утриманні особи, якій призначається допомога, її чоловіка (дружини), крім дітей, від виховання яких, зазначена особа (її чоловік, дружина) відмовилась, а також дітей, які передані на виховання іншій особі, та повнолітньої дочки (повнолітнього сина) чоловіка, які не були усиновлені дружиною. У разі народження двійні або більшої кількості дітей кожна дитина з їх числа вважається наступною.

Положеннями частини 5 статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі:

позбавлення отримувача допомоги батьківських прав;

відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав;

тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання;

припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини;

нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини;

у разі виникнення інших обставин.

Так, судами встановлено, що позивач не була позбавлена батьківських прав, не відмовлялась від першої дитини ОСОБА_5, відповідно до довідки-розрахунку від 02 вересня 2015 року заборгованість по аліментам у період з 17 жовтня 2012 року по 01 вересня 2015 року у позивача - відсутня.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів про задоволення позову, оскільки позивачем при зверненні до відповідача із заявою про поновлення виплати допомоги при народженні третьої дитини надано всі необхідні документи, визначені чинним законодавством.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Постановлені у справі рішення судів є законними і обґрунтованими, а тому підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради Миколаївської області залишити без задоволення.

Постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 жовтня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2016 року у справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: