Справа № 639/6493/16-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 р.Справа № 639/6493/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Бартош Н.С.

за участю секретаря судового засідання Дудки О.А.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.11.2016р. по справі № 639/6493/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова

про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова Харківської області, в якому, з урахуванням уточнень, просила: визнати протиправним рішення відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії державного службовця з 01.12.2015 р. у зв'язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»; зобов'язати відповідача перерахувати їй пенсію державного службовця з 01.04.2016 р. на підставі довідки Харківської установи виконання покарань ( №27) управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області від 15.08.2016 р. № 12/9-194 із збереженням проценту нарахування пенсії на момент її призначення у розмірі 80%, включивши до складу заробітної плати державного службовця матеріальну допомогу на оздоровлення та індексацію заробітної плати, згідно Постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.05.2014 р. № 639/3396/14-а та Ухвали Харківського апеляційного суду м. Харкова від 14.07.2014 р.

Постановою Жовтневого районного суд м. Харкова від 16.11.2016 р. відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову Жовтневого районного суд м. Харкова від 16.11.2016 р. та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Конституції України, Закону України Про державну службу, КАС України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги

Судовим розглядом встановлено, що позивачка перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова та з грудня 2012 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» .

16.08.2016 р. позивачка звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова із заявою про перерахунок раніше призначеної їй пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям та надала довідку про заробітну плату № 12/9-194 від 15.08.2016 р.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова від 19.08. 2016 р. ОСОБА_1 відмовлено в проведенні відповідного перерахунку, оскільки відсутні підстави для перерахунку, який був передбачений статтею 37-1 Закону України «Про державну службу».

Позивачка, зазначену відмову вважає необґрунтованою у зв'язку із чим звернулася до суду із цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача є обґрунтованими та відповідають діючому законодавству.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції, що діяла на момент виходу позивачки на пенсію), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-XII у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія позивачці призначена з грудня 2012 р. у розмірі 80% від заробітної плати.

До 01.05.2016 р. пенсійне забезпечення державних службовців було врегульоване зазначеними вище нормами Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-XII.

З 01.05.2016 р. набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-VIII.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-VIII, положення Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р., яка набрала чинності з 01.05.2016 р., пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Таким чином, з 01.05.2016 р. Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 01.01.2004 р. не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи приписи ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 01.01.2004 р., з 01.05.2016 р. відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Судовим розглядом встановлено, що позивачка 16.08.2016 р. звернулася до відповідача із заявою про перерахунок її пенсії, в задоволенні якої їй було відмовлено листом відповідача від 19.08.2016 р.

Таким чином, виходячи з того, що заяву про перерахунок пенсії подано позивачкою після 01.05.2016 р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем обґрунтовано прийнято рішення про відмову в проведенні такого перерахунку.

Згідно положень ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду Жовтневого районного суд м. Харкова від 16.11.2016 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.11.2016р. по справі № 639/6493/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 21.12.2016 р.