Справа № 358/1436/16-а
Суддя: Корбут В. М.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

гСправа № 358/1436/16-а Провадження № 2-а/358/85/16
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2016 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Корбут В.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області про визнання відмови неправомірною та про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувшись до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області (далі-відповідач), просив: визнати протиправним порушення з боку відповідача по відношенню до нього вимог статей 22 та 46 Конституції України, якими відповідач відповідно до п.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, зобовязаний керуватися у своїй діяльності, а також підпунктів 7 та 8 пункту 4 цього Положення, згідно яких відповідач призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, для чого забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату цих пенсій, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок державного бюджету України; зобовязати відповідача негайно поновити його права отримувати державні пенсії як інваліду-ліквідатору ЧАЕС 2 групи у розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком, для чого зобовязати негайно здійснити відповідний перерахунок та забезпечити своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату цих пенсій за рахунок державного бюджету України; допустити негайне виконання судового рішення в цілому та розглянути його позов в скороченому провадженні.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що на підставі Списку №1, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, Правил затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 03.07.1984 року №690 та постанови Ради Міністрів УРСР від 10.06.1986 року №207-7, держава взяла на себе зобовязання та гарантувала, що в разі каліцтва або захворювання повязаного з аварією на ЧАЕС, пенсії призначалися в порядку передбаченому чинним законодавством у випадку трудового каліцтва або професійного захворювання, тому він до вересня 2011 року отримував державну пенсію, як інвалід-ліквідатор ЧАЕС 2-ої групи в розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком, що на той час відповідало розмірам визначених статтями 49-54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХII (далі-Закон №796-ХII). Однак з 01.11.2011 року, без всяких юридичних підстав держава відмовилась виконувати взяті на себе зобовязання з компенсації шкоди його здоровю та втрати професійної працездатності під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Не дивлячись на те, що ч.3 ст. 22 Конституції України гарантує йому, що існуючі права на отримання від держави за рахунок державного бюджету державних пенсій в розмірі не меншому ніж 8,75 мінімальних пенсій за віком, визначені статтями 49-54 Закону №796-ХII, не можуть бути звужені, скасовані або обмеженні при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

07.10.2016 року він звернувся до відповідача із заявою щодо проведення нарахування та виплати належних йому державних пенсій як інваліду-ліквідатору ЧАЕС у відповідності до Конституції України, на що 13.10.2016 року отримав відмову у задоволені його заяви. Ця відмова є свідомим порушенням з боку відповідача по відношенню до нього вимог статей 22, 46 Конституції України та п.2, п.4, Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, зареєстрованого МЮ України 15.01.2015 року за №41/26486, якими відповідач зобовязаний керуватися у своїй діяльності щодо призначення (перерахунку) та виплати пенсії, для чого забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату цих пенсій, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок державного бюджету України.

Враховуючи клопотання позивача та положення ч.1, ч.4 ст.6 КАС України, суд виніс ухвалу про відкриття скороченого провадження по даній справі (а.с.12).

Із письмового заперечення відповідача (а.с. 15, 16) вбачається, що позивач при зверненні до суду з даним позовом не зазначив відомості про те, що він вже звертався до суду з аналогічним адміністративним позовом до відповідача, і згідно постанови Богуславського районного суду Київської області від 12.05.2011 року було вирішено: зобовязати відповідача провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, як особі віднесеній до категорії 1, інваліду другої групи, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, яка визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та державної пенсії по інвалідності, яка повинна становити не нижче 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст.50, ч.4 ст.54 Закону №796-ХII, починаючи з 04 червня 2010 року з послідуючим їх перерахунком у відповідності до змін діючого законодавства та встановлення нових розмірів прожиткових мінімумів для непрацездатних громадян.

Дане рішення суду набуло чинності та виконано, що підтверджується довідкою №2145/10, виданої відповідачем 02 грудня 2016 року, з якої вбачається, що в травні 2010 року позивач отримав пенсію у розмірі 1557,20 грн. На виконання вищезазначеної постанови суду, відповідачем було проведено перерахунок, та в період з червня 2010 року по серпень 2011 року включно, відповідачу було виплачено пенсію у розмірах від 6001,83 грн. до 7054,97 грн. Але у вересні 2011 року розмір виплаченої позивачу пенсії значно зменшився і становив 1642,60 грн. (а.с.17, 18).

Дослідивши та оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, суд керується наступними положеннями закону, а саме:

Відповідно до ч.1 ст.101 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Крім того, ч.2 ст.5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до підп.9 ч.1 ст.155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо: позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи те, що позивач в 2011 році у судовому порядку вже захищав свої права та інтереси у аналогічних правовідносинах, що виникали між ним та відповідачем, суд не приймає до уваги позицію позивача про те, що він дізнався про порушення його Конституційного права на отримання державних пенсій в повному обсязі лише 13.10.2016 року, тобто після того, як він отримав відмову відповідача здійснити перерахунок пенсії, оскільки позивач повинен був зрозуміти та дізнатися про порушення своїх прав та інтересів, ще у вересні 2011 року, після отримання ним щомісячної пенсії по інвалідності у розмірі 1642,60 грн.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом 24.10.2016 року не дивлячись на те, що згідно ст.99 КАС України він мав право на звернення до суду в шестимісячний строк, а саме: період з вересня 2011 року по квітень 2012 року. Однак, позивач звернувся до суду з позовом пропустивши встановлений законом строк, оскільки минуло майже 5 років.

За таких обставин суддя приходить до висновку, що у відповідності до ст.100 КАС України, даний позов слід залишити без розгляду, оскільки позивачем пропущено встановлений законом строк звернення до суду, і немає достатніх підстав вважати, що даний строк було пропущено з поважних причин, крім того клопотання про поновлення даного строку не заявлялось.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 155 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області про визнання відмови неправомірною та про зобовязання вчинити певні дії, залишити без розгляду.

Сторони звільнити від сплати судового збору.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в 5-денний строк апеляційної скарги з дня отримання копії цієї ухвали.

Головуючий: суддя ОСОБА_2