Справа № 806/1632/16
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 грудня 2016 року м. Київ К/800/31928/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до керівника Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області Островського І.М. про визнання дій протиправними,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії керівника Коростенської місцевої прокуратури Островського І.М. у зв'язку із ненаданням йому можливості бути присутнім при розгляді його звернення від 11 липня 2016 року.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року, провадження у справі закрито відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України в зв'язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 25 листопада 2016 року касаційна скарга, з врахуванням приписів статтей 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, залишалася без руху із наданням строку для усунення її недоліків.

У встановлений судом строк позивач виконав вимоги ухвали.

Разом з тим, дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, у відкритті провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити з наступних підстав.

Частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З наведених вимог закону вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є публічно-правовий спір, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій.

У справі, що розглядається, спір стосується правомірності дій Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області (керівника прокуратури) щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 11 липня 2016 року, в якій останній просив повідомити, чи є в діях слідчого та прокурора порушення чинного законодавства при проведенні досудового розслідування кримінального провадження №0001215 за ознаками злочину, передбаченого ст.365 КК України, зважаючи на те, що відповідачем не було забезпечено його (позивача) присутності при розгляді цієї заяви.

Водночас, як правильно зазначено судами попередніх інстанцій, порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, а також оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування визначено, зокрема, Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України, тому компетентним національним судом, до юрисдикції якого належить розгляд скарг/заяв щодо прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень під час досудового розслідування по кримінальній справі, є суд, який спеціалізується на розгляді кримінальних справ, вказані заяви (скарги) повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Оскільки розгляд заяви позивача потребує вивчення матеріалів кримінального провадження, аналізу стану слідства в даному провадженні із урахуванням вимог Кримінального процесуального кодексу України, тобто органи прокуратури під час вчинення таких дій виконуватимуть не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції, то, з огляду на наведені обставини та вимоги закону, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства (пункт 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятих судами попередніх інстанцій рішень, а тому, з врахуванням наведених приписів пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до керівника Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області Островського І.М. про визнання дій протиправними.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник