Справа № 286/2718/16-а
Суддя: Гришковець А. Л.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/2718/16-а
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

суддів Іщук Л. П., Кондратюка В. І.,

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить визнати протиправною відмову Міністерства оборони України у призначенні йому одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії та зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення щодо призначення йому, як інваліду другої групи, одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, та статей 16-17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто у 200-т кратному розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, мотивуючи тим, що він проходив службу у збройних силах на території Республіки Афганістан у військовій частині п.п. НОМЕР_1 у період з 02.12.1987 по 25.10.1988. Під час бойових дій отримав осколкове поранення голови, лівої нижньої кінцівки, контузію голови (ЗЧМТ) в 1988 році.

05.12.2013 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №2 йому була встановлена третя група інвалідності внаслідок поранення, контузії та захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

30.06.2016 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №2 йому було встановлено довічно другу групу інвалідності внаслідок поранення, контузії та захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

25.02.2016 та 15.09.2006 він звернувся до Овруцького об`єднаного військового комісаріату Житомирської області із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням другої групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, додавши всі необхідні документи, які були направлені до Міністерства оборони України.

З відповіді військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 , який посилається на лист-протокол комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги Міністерства оборони України, вбачається, що йому було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки така допомога виплачується у разі звернення протягом трьох місяців після звільнення з військової служби та те, що інвалідність йому встановлена до набрання чинності нової редакції ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Однак, йому одноразова допомога має призначатися та виплачуватися в порядку, що діяв на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Так як, при встановленні йому попередньої групи інвалідності - третьої, одноразова грошова допомога йому не нараховувалася та не виплачувалася, то розмір такої допомоги повинен становити 200-ти кратний прожитковий мінімум для працездатних осіб.

Сторони та третя особа в судове засідання не з`явилися. Позивач та представник третьої особи надали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи щодо задоволення позову покладається на погляд суду.

Представник відповідача повідомив про причини неявки та надіслав письмові заперечення проти позову. Просить з їх урахуванням у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши в судовому засіданні докази та надаючи правову оцінку обставинам справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач проходив службу у збройних силах на території Республіки Афганістан у в/ч п.п.71176 у період з 28.12.1979 по 11.08.1988. У 1988 році внаслідок розривної дії снаряду отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови, лівої нижньої кінцівки (контузія головного мозку в 1988 році).

Вказані обставини підтверджуються витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №2604 від 28.10.2013 (а.с.7), довідкою Центрального архіву МО РФ (а.с.9), висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №1863/ж від 22.10.2013 (а.с.10).

05.12.2013 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №2 позивачу була встановлено третю групу інвалідності внаслідок поранення, контузії та захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

30.06.2016 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №2 йому було встановлено довічно другу групу інвалідності внаслідок поранення, контузії та захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с.5-6).

Витягом із протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №2604 від 28.10.2013 підтверджено, що поранення (контузія) і захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.7).

25.02.2016 позивач звернувся до Овруцького військового комісаріату із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008. Вказані документи були скеровані Овруцьким військовим комісаріатом до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

З листа від 05.09.2016 №07/1301 вбачається: Овруцький об`єднаний міський військовий комісаріат Житомирської області повідомив, що Департамент фінансів Міністерства оборони України повернув документи щодо виплати одноразової грошової допомоги без реалізації. При цьому зазначив, що згідно п.5 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.п.4 п.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги…, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008, одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження. Оскільки, позивачу інвалідність встановлено понад зазначений термін, відсутні законодавчі підстави для призначення одноразової грошової допомоги.

Крім того, зазначили, що інвалідність йому встановлено в 2013 році, тобто до набрання чинності нової редакції ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей », відповідно до якої прийнято постанову Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013. Згідно вказаних норм він також не має права на призначення одноразової грошової допомоги. (а.с.4)

15.09.2016 позивач знову звернувся до Овруцького військового комісаріату із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з отриманням ІІ-ї групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, додавши всі необхідні документи. Вказані документи були скеровані Овруцьким військовим комісаріатом до Житомирського обласного військового комісаріату.

Листом від 04.10.2016 №07/1471 Овруцький об`єднаний міський військовий комісаріат Житомирської області повідомив, що Житомирський обласний військовий комісаріат повернув документи щодо виплати одноразової грошової допомоги на доопрацювання по причині відсутності документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння або навмисного заподіяння особі тілесного ушкодження. Таким документом може бути акт про нещасний випадок, складений за матеріалами військової частини, або довідка командира військової частини про причини та обставини поранення. Подання вказаного документу передбачено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 та п.4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530 (а.с.3).

Копія витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України від 08.07.2016 №53 свідчить, що позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги особам, які звільненні з військової служби до набуття чинності Законом України від 04.04.2006 №33597-ІV, яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги та інвалідність яким встановлено до 01.01.2014, тобто до набуття чинності нової редакції ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, оскільки відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі. (а.с.5).

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

В п. 4 ч.2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" законодавець закріпив, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується, в тому числі, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

а) 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону;

б) 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Матеріалами справи підтверджено, що поранення, контузія та захворювання позивача пов`язані із виконанням ним обов`язків військової служби.

Згідно п.3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (далі - Порядок ), яка набрала чинності 24.01.2014., днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 1 пункту 6 Порядку визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Відповідно до п.8 вказаного Порядку, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми .

Судом встановлено, що 3 групу інвалідності позивач отримав вперше з 05.12.2013. Одноразову грошову допомогу він не отримував. Друга група інвалідності встановлена позивачу з 30.06.2016.

З огляду на вказане, дія вищенаведеного Порядку поширюється на позивача, оскільки інвалідність 2 групи було встановлено позивачу з 30.06.2016 під час повторного огляду, а постанова Кабінету Міністрів України від 25.12.2013, якою затверджено Порядок, набрала чинності з 24.01.2014 року.

Вказана постанова не містить жодних обмежень щодо неможливості застосування Порядку до осіб, які отримали первину інвалідність до 01.01.2014 року.

Окрім того, згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 10.03.2015 року по справі №21-563-а-14, у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. Відповідно до ст. 244- 2 КАС України висновку щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач як військовослужбовець отримав поранення, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, і має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013.

Стосовно доводів відповідача, що позивачем пропущено, визначений законодавством строк для отримання інвалідності та виплати одноразової грошової допомоги після звільнення з військової служби, то частиною другою статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

З аналізу наведеної норми Закону вбачається, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

Виходячи з буквального тлумачення статті 16 даного Закону, право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічний правовий висновок у спорі цієї ж категорії вже був висловлений Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 справа № 21-446а14 та від 21.04.2015 справа № 21-135а15.

Таким чином, незважаючи на те, що позивач проходив військову службу у період 1987-1988 років він має право на одноразову грошову допомогу і після спливу трьох місяців з дня його звільнення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності після звільнення з військової служби внаслідок виконання обов`язків військової служби є протиправними.

Водночас, суд звертає увагу, що згідно пункту 2 частини другої статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Згідно Рекомендацій Комітету Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради Європи 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин.

Враховуючи обумовлене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008року, постанові ВАСУ від 28.07.2015року по справі №К/800/34016/14, відповідно до яких, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які не належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин, з огляду на те, що відповідач наділений дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб`єкта владних повноважень. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами, норми права, що їх регулюють, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8-11, 18, 71, 122, 160, 161, 162, 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи, встановленої в зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях на території Республіки Афганістан.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи, встановленої в зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, з прийняттям відповідного рішення та з урахуванням викладених судом обставин у даній справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана через Овруцький районний суд в Житомирський апеляційний адміністративний суд протягом 10 днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Головуючий Судді: А. Л. Гришковець Л. П. Іщук В. І. Кондратюк