Справа № 180/785/16-а
Суддя: Нанічкіна Н. М.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Нанічкіної Н.М.,

з секретарем - Ганоченко Л.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача-2 - Ноздріна М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець адміністративну справу за позовом депутата Марганецької міської ради ОСОБА_1 до міського голови м.Марганця Дніпропетровської області Жадько Олени Анатоліївни, Марганецької міської ради Дніпропетровської області про визнання незаконним та скасування окремого пункту рішення міської ради, визнання протиправними дій міського голови

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року депутат Марганецької міської ради VІІ скликання ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати пункт 14 рішення міської ради № 32-2/VІІ «Про місцевий бюджет на 2016 рік»; визнати протиправними дії міського голови м.Марганець Дніпропетровської області Жадько О.А. що підлягають у підготовці та винесенні на розгляд міської ради проекту рішення «Про місцевий бюджет на 2016 рік», а також у підписанні цього рішення в такій редакції»; стягнути солідарно з відповідачів судовий збір на користь позивача.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через створені ними органи місцевого самоврядування затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання. В пункті 23 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього, затвердження звіту про виконання відповідного бюджету належить до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад, і вказані питання не можуть делегуватися ніяким іншим органам чи посадовим особам. Всупереч вищевказаним нормам Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» 24 грудня 2015 року Марганецька міська рада прийняла рішення № 32-2/VІІ «Про місцевий бюджет на 2016 рік», пунктом 14 якого надано право виконкому міської ради своїми рішеннями збільшувати або зменшувати дохідну та видаткову частину бюджету міста на суми уточнення обсягів трансфертів з державного та інших бюджетів і затверджувати розподіл уточнених обсягів коштів між головними розпорядниками цих коштів з подальшим затвердженням цих змін на сесіях міської ради. На думку позивача, такі дії міської ради грубо порушують права членів територіальної громади м.Марганець в частині затвердження місцевого бюджету та внесення змін до нього через представницький орган - місцеву раду, і це практично позбавляє депутатів представляти територіальну громаду міста Марганець та здійснювати від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування стосовно коштів місцевого бюджету. Останній рядок у пункті 14 рішення № 32-2/VІІ «Про місцевий бюджет на 2016 рік» стосовно подальшого затвердження уже внесених виконкомом міської ради змін до бюджету на сесіях міської ради носить формальний характер, оскільки кошти вже розподілені й потрачені без відома депутатів. Тобто виконавчий комітет фактично розпоряджається трансфертами, що надійшли до місцевого бюджету, що є порушенням закону. При підготовці проекту рішення міської ради «Про місцевий бюджет на 2016 рік» у пункті 14 були порушені вимоги ст.143 Конституції України та п.23 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», тому міський голова не мав права подавати на розгляд міської ради проект рішення, який суперечить діючому законодавству. Окрім того, міський голова порушив ч.2 ст.19 Конституції України під час підписання незаконно прийнятого рішення.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити в повному обсязі.

Міський голова Жадько О.А. в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності, заперечення проти адміністративного позову суду не надала.

Представник Марганецької міської ради Дніпропетровської області Ноздрін М.М. в судовому засіданні 12 грудня 2016 року позов не визнав та заперечував проти його задоволення з тих підстав, що позивачем не доведено того факту, що міський голова Жадько О.А. особисто готувала та виносила на розгляд міської ради проект рішення «Про місцевий бюджет на 2016 рік». Також, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті порушених прав особи в публічно-правових відносинах, однак позивач не довів суду, що оскаржуваним пунктом рішення міської ради та діями міського голови були порушенні його права. Крім того, внесені виконкомом міської ради на підставі пункту 14 рішення від 24 грудня 2016 року № 32-2/VІІ «Про місцевий бюджет на 2016 рік» зміни щодо збільшення або зменшення дохідної та видаткової частини бюджету міста на суму уточнення обсягів трансфертів з державного та інших бюджетів в наступному затверджуються на сесіях міської ради. Отже, міська рада не позбавлена повноважень щодо затвердження місцевого бюджету та внесення до нього змін.

В судове засідання, призначене на 19 грудня 2016 року представник Марганецької міської ради не прибув, надав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку із його зайнятістю в розгляді іншої справи Господарським судом Дніпропетровської області.

Відповідно до вимог ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, тому зважаючи на строки розгляду адміністративної справи, а також на те, що судові засідання неодноразово відкладалися, враховуючи, що Марганецька міська рада є суб'єктом владних повноважень, і Ноздрін М.М. не може вважатися єдиним її представником, суд вважає за необхідне не відкладати розгляд справи і вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позиції сторін, суд дійшов до такого.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України визначено поняття суб'єктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 19 Конституції України зобов'язує орган влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Суд з'ясовує, чи використане повноваження, надане суб'єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Стаття 71 КАС України передбачає обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що позивач є депутатом Марганецької міської ради Дніпропетровської області VIІ скликання.

Відповідачі є суб'єктами владних повноважень.

Законність пункту 14 прийнятого 24 грудня 2015 року Марганецькою міською радою Дніпропетровської області рішення № 32-2/VІІ «Про місцевий бюджет на 2016 рік», правомірність дій міського голови щодо підготовки та винесення на розгляд міської ради проекту рішення «Про місцевий бюджет на 2016 рік», а також правомірність підписання прийнятого міською радою рішення № 32-2/VІІ «Про місцевий бюджет на 2016 рік», є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Суд, вирішуючи спір між сторонами, виходить з наступного.

Пунктом 1 ч.2 ст.162 КАС України встановлено, що одним зі способів захисту порушених прав позивача по справі є визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності, скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. При цьому, відповідно до положень ст.171 КАС України протиправність полягає у незаконності чи невідповідності правовому акту вищої юридичної сили.

Судом встановлено, що 24 грудня 2015 року Марганецька міська рада Дніпропетровської області VІІ скликання на 3 сесії прийняла рішення № 32-2/VІІ «Про місцевий бюджет на 2016 рік». Рішення підписано міським головою Жадько О.А. (а.с.5-9).

Пунктом 14 вказаного рішення рада вирішила: з метою забезпечення своєчасного та ефективного використання коштів субвенцій та дотацій з державного та інших бюджетів, враховуючи періодичність проведення сесій міської ради, надати право виконкому міської ради, за погодженням з депутатською комісією з питань планування, соціально-економічного розвитку, бюджету, фінансів та регуляторної політики, своїми рішеннями збільшувати або зменшувати дохідну та видаткову частини бюджету міста на суму уточнення обсягів трансфертів з державного та інших бюджетів і затверджувати розподіл уточнених обсягів коштів між головними розпорядниками цих коштів з подальшим затвердженням цих змін на сесіях міської ради.

Таким чином, пунктом 14 рішення Марганецької міської ради № 32-2/VІІ від 24 грудня 2015 року «Про місцевий бюджет на 2016 рік» делеговано виконавчому комітету Марганецької міської ради питання збільшення або зменшення дохідної та видаткової частини бюджету міста, тобто питання місцевого бюджету.

Відповідно до ст.7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування; відповідно до приписів ст.19 органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 143 Конституції України визначає, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через створені ними органи місцевого самоврядування затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування (ради), сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Повноваження міської ради визначені у статті 25 («Загальна компетенція сільських, селищних, міських рад») та у статті 26 («Виключна компетенція сільських, селищних, міських рад») Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Стаття 26 вказаного Закону включає до переліку питань, які віднесені до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад, зокрема, питання затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього та затвердження звіту про виконання відповідного бюджету.

Статтею 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі бюджету, фінансів і цін, а саме:

- власні (самоврядні) повноваження, зокрема, складання проекту місцевого бюджету, подання його на затвердження відповідної ради, забезпечення виконання бюджету; щоквартальне подання раді письмових звітів про хід і результати виконання бюджету;

- делеговані повноваження: 1) здійснення відповідно до закону контролю за дотриманням зобов'язань щодо платежів до місцевого бюджету на підприємствах і в організаціях незалежно від форм власності; 2) здійснення відповідно до закону контролю за дотриманням цін і тарифів; 3) сприяння здійсненню інвестиційної діяльності на відповідній території.

Юридичний словник визначає словосполучення «виключна компетенція» як сукупність повноважень, що перебувають у віданні тільки певної держави, суб'єкта федерації, території, органу держави або місцевого самоврядування. Тобто повноваження здійснюються виключно ними, ніхто інший не має права цього робити.

Вищевикладене вказує на те, що питання затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього, затвердження звіту про виконання відповідного бюджету належить до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад, і закон не передбачає делегування питань, що стосуються прийняття, затвердження, внесення змін до місцевих бюджетів, іншим органам та посадовим особам, в тому числі і виконавчим органам ради, повноваження яких чітко визначені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

В судовому засіданні представник відповідача-2 Ноздрін М.М. наполягав на тому, що пунктом 14 рішення від 24 грудня 2016 року № 32-2/VІІ «Про місцевий бюджет на 2016 рік» міську раду не позбавлено повноважень щодо затвердження місцевого бюджету та внесення до нього змін, а тому він не може вважатися таким, що суперечить діючому законодавству.

Однак, з даним твердженням суд погодитись не може, оскільки пунктом 14 вказаного рішення виконкому міської ради надано не лише право своїми рішеннями збільшувати або зменшувати дохідну та видаткову частини бюджету міста, але й затверджувати розподіл уточнених обсягів коштів між головними розпорядниками цих коштів.

Суд погоджується з доводами позивача, що подальше затвердження на сесіях міської ради прийнятих рішеннями виконкому змін носить формальний характер, оскільки на розгляд ради виносяться проекти рішень, й чинне законодавство не передбачає затвердження рішення виконавчого органу ради на сесіях ради.

Отже, пункт 14 рішення Марганецької міської ради № 32-2/VІІ від 24 грудня 2015 року «Про місцевий бюджет на 2016 рік» прийнятий з порушенням закону, а тому підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги визнання протиправними дій міського голови Жадько О.А. по підготовці та винесенні на розгляд міської ради проекту рішення «Про місцевий бюджет на 2016 рік», а також щодо підписання нею даного рішення, суд дійшов такого.

Відповідно до п.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, зокрема:

- організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету;

- підписує рішення ради та її виконавчого комітету;

- скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради;

- забезпечує підготовку на розгляд ради проектів … місцевого бюджету та звіту про його виконання…;

- звертається до суду щодо визнання незаконними актів інших органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів.

Крім того, сільський, селищний, міський голова забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади та несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень (п.5 ст.42 Закону).

Таким чином, підготовка проекту місцевого бюджету на розгляд ради, включення його до порядку денного сесії ради входить до компетенції сільського, селищного міського голови, і він несе персональну відповідальність за порушення Конституції та законів України.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що міський голова Жадько О.А. в порушення ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» внесла на розгляд Марганецької міської ради проект рішення «Про місцевий бюджет на 2016 рік», пунктом 14 якого, всупереч вимогам ст.143 Конституції України та ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», делеговано виконавчому органу Марганецької міської ради повноваження, які є виключною компетенцією міської ради, а саме, питання бюджету міста.

Як вбачається з матеріалів справи міський голова Жадько О.А. повідомлялася про незаконність пункту 14 рішення Марганецької міської ради № 32-2/VІІ від 24 грудня 2015 року «Про місцевий бюджет на 2016 рік», однак порушення законодавства на час розгляду даної адміністративної справи не усунуті.

Суд не приймає доводи представника відповідача-2 про те, що позивачем не доведено того факту, що міський голова Жадько О.А. особисто готувала та виносила на розгляд міської ради проект рішення «Про місцевий бюджет на 2016 рік», оскільки відповідно до ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» саме сільський, селищний, міський голова (в даному випадку міський голова) забезпечує підготовку проекту місцевого бюджету на розгляд ради та включення його до порядку денного сесії ради, і несе за це персональну відповідальність.

Також, представник відповідача-2 Ноздрін М.М. в судовому засіданні заперечив право позивача на оскарження пункту 14 рішення Марганецької міської ради «Про місцевий бюджет на 2016 рік» та дій міського голови Жадько О.А. щодо підготовки, винесення на розгляд ради та підписання даного рішення, з тих підстав, що позивач не довів суду, які саме його права були порушенні.

Вирішуючи вказане питання, суд приходить до такого.

У контексті з положеннями ч.1 ст.6 КАС України, яка передбачає право на судовий захист, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Згідно ст.ст.1, 2 Європейської хартії місцевого самоврядування, місцеве самоврядування означає право і спроможність органів місцевого самоврядування в межах закону здійснювати регулювання і управління суттєвою часткою суспільних справ, які належать до їхньої компетенції, в інтересах місцевого населення. Це право здійснюється радами або зборами, члени яких вільно обираються таємним голосуванням на основі прямого, рівного, загального виборчого права і які можуть мати підзвітні їм виконавчі органи.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов'язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради має права, в тому числі: офіційно представляти виборців у відповідній раді та її органах; пропонувати питання для розгляду їх радою та її органами; вносити пропозиції і зауваження до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті; вносити на розгляд ради та її органів пропозиції з питань, пов'язаних з його депутатською діяльністю; вносити на розгляд ради та її органів проекти рішень з питань, що належать до їх відання, поправки до них; брати участь у дебатах, звертатися із запитами, ставити запитання доповідачам, співдоповідачам, головуючому на засіданні тощо.

Делегування іншому органу повноважень, які є виключною компетенцією ради, не передбачене законодавством, а тому розцінюється судом як порушення права позивача - права приймати участь у прийнятті, затвердженні місцевого бюджету та змін до нього.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд вважає, що позивач довів незаконність пункту 14 прийнятого 24 грудня 2015 року Марганецькою міською радою Дніпропетровської області рішення № 32-2/VІІ «Про місцевий бюджет на 2016 рік», неправомірність дій міського голови щодо підготовки та винесення на розгляд міської ради проекту рішення «Про місцевий бюджет на 2016 рік», а також неправомірність підписання прийнятого міською радою рішення № 32-2/VІІ «Про місцевий бюджет на 2016 рік».

Заперечення представника відповідача-1 не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Враховуючи викладене, суд вбачає достатньо підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно квитанції № 1/55 від 10 травня 2016 року ОСОБА_1 сплачено за подання позову судовий збір в розмірі 551,20 грн., який підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах, оскільки солідарне стягнення судового збору законом не передбачено.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 128, 158-163, 167, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов депутата Марганецької міської ради ОСОБА_1 до міського голови м.Марганця Дніпропетровської області Жадько Олени Анатоліївни, Марганецької міської ради Дніпропетровської області про визнання незаконним та скасування окремого пункту рішення міської ради, визнання протиправними дій міського голови - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати пункт 14 рішення Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 24 грудня 2016 року № 32-2/VІІ «Про місцевий бюджет на 2016 рік».

Визнати протиправними дії міського голови м.Марганця Дніпропетровської області Жадько Олени Анатоліївни, які полягають у підготовці та винесенні на розгляд Марганецької міської ради Дніпропетровської області проекту рішення «Про місцевий бюджет на 2016 рік», що містить норму, яка порушує вимоги ст.143 Конституції України та п.23 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також у підписанні рішення від 24 грудня 2016 року № 32-2/VІІ «Про місцевий бюджет на 2016 рік» в такій редакції.

Стягнути з Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275 гривні 60 копійок.

Стягнути з міського голови м.Марганця Дніпропетровської області Жадько Олени Анатоліївни на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275 гривні 60 копійок.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Н. М. Нанічкіна