Справа № 2а-360/10/1370
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Львів № 876/10037/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Улицького В.З., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Богдан А.О.

представника апелянта: Галевич Н.Р.

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2015р. у справі за адміністративним позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

13.01.2010 р. позивач Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області (далі - ІДАБК у Львівській області) правонаступником якої є Державна архітектурно-будівельна інспекціє України звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 в якому просить зобов'язати відповідача виконати вимоги припису №1/265-ф від 01.09.2009 року, а саме провести демонтаж самочинної прибудови за адресою АДРЕСА_1.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2015 р. в позові відмовлено.

Не погодившись з даною постановою, апелянт Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області подав апеляційну скаргу, покликаючись на те, що постанова суду першої інстанції є необґрунтована, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2015 р. скасувати та постановити нову якою позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.04.2004 р. квартира АДРЕСА_1 перебуває у власності ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5

На підставі звернення ЛКП «Листопадове», позивач Інспекція 01.09.2009 року провів перевірку виконання ОСОБА_3 будівельних робіт з реконструкції квартири №3 з добудовою до житлового будинку на АДРЕСА_1.

Перевіркою встановлено, що відповідач розпочала реконструкцію квартири АДРЕСА_1 з прибудовою до будинку розмірами 3м. х 4м. без дозволу, чим порушено ст. 29 Закону України «Про планування та забудову територій», що підтверджується актом перевірки №23-ф від 01.09.2009 року.

За результатами проведеної перевірки позивач виніс припис №1/265-ф від 01.09.2009 р., яким зобов'язав ОСОБА_3 демонтувати самочинну прибудову за адресою АДРЕСА_1.

08.10.2009 року Інспекцією проведено перевірку виконання вимог припису №1/265-ф. Перевіркою встановлено, що вимоги припису відповідач не виконала, про що складено акт проведення перевірки №39/3 від 08.10.2009 року.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про архітектурну діяльність» та Законом України «Про планування і забудову територій», який був діючий до 12.03.2011 р.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.31 Закону України «Про планування і забудову територій» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний контроль за плануванням, забудовою та іншим використанням територій здійснюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань містобудування та архітектури, відповідними спеціально уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури, Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами, а також іншими спеціально уповноваженими органами виконавчої влади. Порядок здійснення державного контролю за плануванням, забудовою та іншим використанням територій визначається законодавством.

ст.10 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури. Державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи (далі - інспекції державного архітектурно-будівельного контролю).

Із змісту ст.29 Закону України «Про планування і забудову територій» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) видно, що здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно з ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку визначеному ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій».

ч. 1 та 7 статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову житлового будинку.

В пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначено, що при розгляді позовів про знесення самочинно збудованого об'єкта нерухомості суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Водночас, Інспекція не надала доказів того, що будівельні роботи, виконані відповідачем, суперечать суспільним інтересам або порушують права інших осіб, істотно порушують будівельні норми, а також доказів неможливості перебудови такого об'єкту з метою усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб чи істотного порушення будівельних норм. При цьому, можливість знесення самочинного будівництва закон пов'язує саме з цими обставинами, а не з невиконанням припису.

Отже, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе тобі, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Колегія суддів, звертає увагу на ту обставину, що в матеріалах справи є наявні :декларація про готовність спірного об'єкта до експлуатації, яка зареєстрована самим позивачем 26.12.2014 р. за № ЛВ91, технічні висновки про технічний стан конструкції та відповідність нормативним вимогам самочинно розпочатої реконструкції, технічний паспорт, план земельної ділянки та експлікація приміщень до плану житлового будинку, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на самочинне будівництво від 11.03.2016.

Тобто, в даному випадку Інспекція реєструє декларацію про готовність об'єкта до експлуатації об'єкта будівництва а з іншого боку звертається з позовом до суду про демонтаж об'єкта.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення позову оскільки, позивач при зверненні до суду діяв не у відповідності до повноважень та не у спосіб, визначений законом.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ст.200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2015р. у справі за № 2а-360/10/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Н.В. Бруновська

Судді: В.З. Улицький

Р.М. Шавель

Ухвала складена в повному обсязі 19.12.2016 року.