Справа № 521/12662/16-а
Суддя: Леонов О. С.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/521/275/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Леонова О.С.

при секретарі: Малиш О.Л.

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянув адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 1 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції м. Одеси лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

21.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора 2-ї роти 1-го батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції м. Одеса лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 098276 від 14.07.2016 року винесеною інспектором 2-ї роти 1-го батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції м. Одеса лейтенантом поліції ОСОБА_2, його ОСОБА_1, визнано винним у тому, що «керуючи транспортним засобом «БМВ 5101», номерний знак НОМЕР_1 14 липня 2016 року о 15 год. 30 хв. в м. Одеса, перехрестя вулиць Краснова Адміральський проспект не виконав вимогу дорожнього знаку 4.4. «рух прямо або праворуч» та здійснив поворот ліворуч на вул. Краснов, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП». На підставі цього постановлено застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

Вважає зазначену постанову незаконною, необґрунтованою, постановленою без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Зокрема, лейтенантом патрульної поліції ОСОБА_2 не враховано усі обставини події та порушено права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Позивач зазначає, що дійсно, 14 липня 2016 року біля 15 год. 30 хв. він керуючи транспортним засобом «БМВ 520І» номерний знак НОМЕР_1 рухався по Адміральському проспекту в бік вул. Краснова по лівій смузі руху. На перехресті вул. Краснова Адміральський проспект він загальмував, оскільки звернув увагу на те, що на самому перехресті є велика яма, де проводились ремонтні роботи на трасі підземного колектору. Яму огороджено, але під час вивантаження піску з вантажного автомобілю, огороджувальну споруду зсунуто на смугу руху по якій він пересувався.

Безпосередньо за перехрестям праворуч розташовано зупинку суспільного транспорту на якій здійснювалась висадка пасажирів, тому транспорт, що потоком рухався по правій смузі приймав вліво. У нього не було технічної можливості за наявними габаритами продовжити рух по своїй смузі, здійснення маневру зі зміни смуги руху також було неможливим без вчинення дорожньо-транспортної пригоди у звязку з інтенсивним рухом потоку машин по правій смузі. Крім того, залишення автомобілю зупиненим на перехресті створювало наступну реальну аварійну обстановку для транспорту у поперечному напрямку.

За таких умов, позивач вважає, що діяв згідно з положеннями п.п. 2.3.-б)і 2.3.-д) Правил дорожнього руху України, відповідно реагуючи на зміну дорожньої обстановки та у відповідності до п. 2.14-е) виконуючи зобовязання по забезпеченню безпеки дорожнього руху, змушений був використати право відступити від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян. Зазначена вимога прямо передбачена абз. 4 ч.1 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».

Надавши відповідну оцінку дорожній обстановці та переслідуючи мету уникнути дорожньо-транспортної пригоди, позивач звернув ліворуч та вжив заходи щодо зменшення швидкості автомобіля з послідуючою зупинкою транспортного засобу без виїзду на зустрічну смугу руху. У цей час поліцейський, який знаходився за кермом автомобіля патрульної поліції, що рухався у зустрічному для позивача напрямку, не звертаючи увагу на дорожню обстановку, шляхом подачі сигналу рукою, запропонував ОСОБА_1 продовжити рух, перетнути зустрічну смугу руху транспорту по Адміральському проспекту та зупинитися на вул. Краснова за перехрестям.

Також за допомогою руки він звернув увагу водія поліцейського авто на наявність перешкод на смузі руху, прийняв вліво, звільнив свою полосу руху, а в наступному, подавши сигнал рухатися за ним, здійснив поворот вправо, виїхавши з Адміральського проспекту на вулицю Краснова через дві смуги руху.

Виконуючи вимогу поліцейського позивач продовжив рух, завершив маневр та зупинив автомобіль на тротуарі вулиці Краснова, безпосередньо за поліцейським автомобілем. Таким чином, формальне порушення вимог частини 1 статті 122 КУпАП фактично було вчинено ним на вимогу співробітників поліції, оскільки після зміни напрямку руху, яке мало місце з метою уникнення ДТП, він мав намір зупинити транспортний засіб.

Після зупинки транспортного засобу у вказаному співробітниками поліції місці, він надав їм свої документи, вони підтвердили, що за даними їх бази, він раніше правопорушень не скоював, але «час попереджень» вже закінчився, тому вони застосують до нього стягнення «по повній», незважаючи навіть на можливість обмежитися попередженням або нарахуванням 50 штрафних балів.

Будь-які його спроби надати пояснення, прохання повернутися до місця події та оглянути його, звернутися до їх керівництва, спеціалістів з адміністративного права університету внутрішніх справ у місті Одесі за наданим телефоном, викликали лише образливі посмішки поліцейських.

Ніхто не бажав вислухати по суті його думку щодо відсутності складу адміністративного порушення та навіть ту обставину, що він згоден та підтверджує лише наявність незначного вимушеного порушення часових обмежень на право здійснення повороту наліво.

Вважає, що його вищезазначені дії підпадали під положення ст. 18 КУпАП та не є адміністративним правопорушенням у звязку з фактичною відсутністю його складу, лейтенант поліції ОСОБА_2 надала йому копію постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 098276. Його зауваження щодо незаконності складання нею постанови, за умови якщо він не згодний з прийняттям рішення, та прохання скласти відповідний протокол, в якому він мав би можливість висловити свою позицію та надати відповідні письмові доповнення та зауваження лейтенант поліції ОСОБА_2 проігнорувала.

Можливість внести будь-які доповнення та зауваження в постанову у справі про адміністративне правопорушення лейтенант поліції ОСОБА_2 наполегливо обмежила, зазначивши, що це не передбачено законом. У відповідь на зауваження ОСОБА_1 про порушення нею чинного законодавства України та ігноруючи його вимоги щодо необхідності дотримання положень ст. 254 та ч.5 ст. 258 КУпАП, співробітник поліції відмовилася від складання протоколу про адміністративне правопорушення та вручення йому копії.

Позивач зазначає, що особисто поліцейський ОСОБА_2 його дій під час вимушеного маневру не бачила, а привернула увагу лише після звернення її напарника, тобто фактично діяла під його впливом. Відмовилася зясовувати фактичні обставини, що дорожнього знаку на момент події практично не видно, розташування огородження на смузі руху не зафіксовано.

Між тим, напарник ОСОБА_2 від підтвердження або спростування його доводів також ухилився, та здійснивши зупинку іншого авто, відійшов для бесіди з його водієм.

Свідками зазначеної події були ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Вважає, що вищезазначеними діями лейтенант поліції ОСОБА_2 порушила вимоги ст.ст. 9, 249 та 252 КУпАП за якими здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом та щодо відкритого розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Окрім цього, було порушено процедуру і порядок накладення адміністративного стягнення, та прийнято рішення про визначення його винним у вчиненні адміністративного правопорушення за умови відсутності фактичних доказів його винуватості.

Приймаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, лейтенант патрульної поліції ОСОБА_2 ухилилася від виконання покладених на неї вимогами ст. 280 КУпАП України обовязків щодо необхідності зясування: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винний він у його вчиненні, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Твердження співробітників поліції про нібито вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого положенням ч.1 ст. 122 КУпАП не підтверджено жодним доказом, який згідно з вимогами ст. 251 цього Кодексу може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Просить суд визнати постанову про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 098276 від 14.07.2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, і піддано штрафу в розмірі 255 грн. в дохід держави, такою, що складена без достатніх підстав та скасувати її, провадження по справі про вчинення ОСОБА_1 цього правопорушення закрити за відсутності складу правопорушення з виключенням інформації з інформаційних баз органів внутрішніх справ.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, про розгляд справи була повідомлена в установленому законом порядку, але вона надавала свої усні пояснення в попередніх судових засіданнях, де зазначала, що позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в задоволенні заявлених вимог.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з постанови у справі про адміністративне правопорушення ПС2 №098276 від 14.07.2016 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді 255 грн. за те, що він 14.07.2016 року о 15год.30хв. у м. Одеса, перехрестя вул. Краснова Адміральський проспект не виконав вимогу дорожнього знаку 4.4 «рух прямо або праворуч» та здійснив поворот ліворуч на вул. Краснова, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП.

Згідно ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Позивач у судовому засіданні пояснив, що Правил дорожнього руху він не порушував, оскільки звернувши увагу на те, що на самому перехресті є велика яма, де проводяться ремонтні роботи на трасі підземного колектору. Яму огороджено, але під час вивантаження піску з вантажного автомобілю, огороджувальну споруду зсунуто на смугу по якій він пересувався, у звязку з чим у нього не було технічної можливості за наявними габаритами продовжити рух по своїй смузі, здійснення маневру зі змінами смуги руху також було неможливим без вчинення дорожньо-транспортної пригоди у звязку з інтенсивним рухом потоку машин у правій смузі. А

залишення автомобілю зупиненим на перехресті створювало наступну реальну аварійну обстановку для транспорту у поперечному напрямку. Крім того, він просив інспектора під час вирішення питання про притягнення його до адміністративної відповідальності надати йому можливість підготувати свої пояснення, скористатись правом на правову допомогу фахівців в галузі адміністративного права, просив ознайомити його з доказами які підтверджують його вину у вчиненні адміністративного правопорушення однак ці його вимоги були проігноровані у повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 14.07.2016 року приблизно о 15 год. 30 хв. він знаходився на перехресті вул. Краснова та Адміральський проспект у м. Одеса де бачив як автомобіль НОМЕР_2 рухався по Адміральському проспекту в бік вул. Краснова по лівій смузі руху. На перехресті вул. Краснова Адміральський проспект він загальмував, оскільки на самому перехресті була велика яма, огородження якої було зсунуто на смугу руху по якій рухався автомобіль БМВ. У самій ямі на той час проводились ремонті роботи, а саме самоскидом вивантажувався пісок. Безпосередньо за перехрестям праворуч розташована зупинка, на якій в той момент знаходився тролейбус, транспорт, що потоком рухався по правій смузі приймав вліво. Реальної можливості продовжити рух по своїй смузі автомобіль БМВ не мав. Крім того, в той час вже загорівся зелене світло світлофору для автомобілів, що рухались у поперечному напрямку та автомобіль БМВ який знаходився на перехресті створював аварійну обстановку для транспорту у поперечному напрямку.

Твердження позивача, підтверджується листом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» Одеської міської ради №02/01-01-676 від 03.11.2016 року, з якого вбачається, що ремонтні роботи на перехресті вулиць Краснова Адміральський проспект в місті Одесі проводились їх підприємством на підставі Дозволу № 1985 департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради у період з 05.07.2016 року по 07.07.2016 року. Роботи були закінчені в строк, і розкопка була передана під відновлення КП «Міські дороги» 08.07.2016 року за відповідним Актом № 118.

У звязку з чим, позивач діяв згідно з положеннями п.п. 2.3-б) і 2.3-д) Правил дорожнього руху України, відповідно реагуючи на зміну дорожньої обстановки та у відповідності до п.2.14-е) виконуючи зобовязання по забезпеченню безпеки дорожнього руху, змушений був використати право відступити від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян. Зазначена вимога прямо передбачена абз.4 ч.1 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».

Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Верховний Суд України акцентував увагу на тому, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення (п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У ході судового розгляду інспектор 2-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції МВС України в м. Одеса ОСОБА_2 не надано суду жодних доказів скоєння ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП.

Таким чином, оскільки відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення не додержано вимог чинного законодавства, яким врегульовано порядок розгляду таких справ, та не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок відповідача про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про наявності підстав для скасування постанови серія ПС2 № 098276 від 14.07.2016 року.

Крім того, як вбачається з позовної заяви, позивач наполягав на наданні йому можливості надати письмові пояснення, скористатись правовою допомогою фахівця в галузі адміністративного права (адвоката) при притягненні його до адміністративної відповідальності, надати йому можливість ознайомитись з доказами вчинення ним правопорушення, однак дані його вимоги були проігноровані.

В ході розгляду справи, жодних обґрунтувань, а відповідно і доказів, які б спростовували дані твердження позивача, відповідачем не надано. З урахуванням того, що матеріалами справи не підтверджується дотримання процедури притягнення до адміністративної відповідальності в частині не забезпечення права на захист, що матеріали справи не містять даних про надання можливості позивачу скористатися цим правом (надання часу для виклику адвоката тощо) притягнення особи до адміністративної відповідальності не може вважатися законною. За таких обставин постанова підлягає скасуванню в повному обсязі.

Згідно із ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином суд зазначає, що відповідачем також було порушено процесуальні норми КУпАП в частині порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії інспектора 2-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції МВС України в м. Одеса ОСОБА_2 по винесенню постанови серія ПС2 № 098276 від 14.07.2016 року є неправомірними та постанова серія ПС2 № 098276 у справі про адміністративне правопорушення від 14.07.2016 року підлягає скасуванню, а провадження по справі про вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП закриттю.

Керуючись, ст.ст.6, 7, 8, 9, 10, 11, 14, 71, 100, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 1 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції м. Одеси лейтенанту поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ПС2 №098276 від 14.07.2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і піддано штрафу в розмірі 255 грн. в дохід держави.

Провадження по справі про вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП закрити за відсутності складу правопорушення з виключенням інформації з інформаційних баз (зняттям з автоматичного обліку адміністративних правопорушень) органів внутрішніх справ.

Постанову може бути оскаржено протягом 10-ти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні мають право оскаржити постанову протягом 10-ти днів з дня отримання її копії.

Постанова ухвалена в нарадчій кімнаті й видрукувано в одному екземплярі.

Суддя: