Справа № 815/5428/16
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5428/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Бойко О.Я.,

за участі:

секретаря судового засідання - Белінського Г.В.,

позивача - ОСОБА_1, за паспортом

представника позивача -ОСОБА_2 за довіреністю,

представника відповідача - Кисельова О.М. за довіреністю,

розглянувши у судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Іллічівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення - рішення від 20.09.2016 року , -

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Іллічівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Державної фіскальної служби в Одеській області в якому позивач просив суд:

-визнати податкове повідомлення - рішення № від 20.09.2016 року на суму 17000,00 грн. протиправним і скасувати його.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що фахівцями відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Іллічівською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області проведена фактична перевірка бару «ІНФОРМАЦІЯ_1».

За результатами перевірки складено акт , згідно з яким фахівцями ОДПІ встановленні порушення вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

На підставі акту відповідач виніс податкове повідомлення - рішення № від 20.09.2016 року у розмірі 17000,00 грн.

Позивач вважає, що податкове повідомлення - рішення є протиправним та належить до скасування, оскільки при винесенні податкового - повідомлення рішення відповідач необґрунтовано дійшов висновку про порушення позивачем Закону України «Про державне регулювання виробництва спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Позивач та його представник судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві ( а.с.4-7).

Представник відповідачів у судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити з підстав, зазначених в запереченні на позов (а.с.24-25).

Представник відповідача в обґрунтування заперечення зазначив, що перевіркою встановлено, що у барі «ІНФОРМАЦІЯ_1» власник ФОП ОСОБА_1 здійснював реалізацію розливного пива Львівське на суму 56,00 грн. та слабоалкогольного напію на суму 05,00 грн. без отримання відповідної ліцензії на право здійснення роздрібного продажу підакцизних товарів.

З урахуванням зазначеного та у відповідності до вимог ч.2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до ФОП ОСОБА_1 застосована фінансова санкція у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. за податковим повідомленням - рішенням.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець виконавчим комітетом Іллічівської міської ради Одеської області, основний вид діяльності обслуговування напоями (а.с. 53-54).

Позивач здійснює свою господарську діяльність в барі «ІНФОРМАЦІЯ_1», який розташований за адресою АДРЕСА_1.

Відповідач здійснив перевірку господарської діяльності позивача за результатами перевірки 18.08.2016 року склав акт в якому зафіксував порушення ст. 15 Закону України « Про державне регулювання виробництва спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (а.с.8-9).

В акті перевірки зазначив, що 03.06.2016 року позивач здійснював продаж алкогольних напоїв, а саме пиво Львівське на суму 56,00 грн. та слабоалкогольний напій на суму 0,5 грн. без наявності відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напіями (а.с.9).

На підставі вказаного акту Іллічівська ОДПІ в Одеській області прийняла податкове повідомлення - рішення від 20.09.2016 року №, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривен за порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (а.с.11).

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягуються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно зі абзацом 5 ч. 2 вказаної статті Закону № 481/95-ВР, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

З огляду на наведені правові норми обов'язковою умовою для застосування контролюючим органом штрафної санкції передбаченої абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР є продаж, зокрема, алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності ліцензії.

Відповідно до частини 11 до ст. 15 Закону № 481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензія (спеціальний дозвіл), згідно зі абз. 25 ст. 1 Закону № 481/95-ВР, - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Згідно з ч. 17 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання.

Пунктом 25 Тимчасового порядку видачі ліцензій на право імпорту, експорту спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 травня 1996 р. N 493 (зі змінами та доповненнями) передбачено, що форма ліцензії затверджується Мінекономрозвитку. Бланки ліцензій виготовляються друкарським способом, повинні мати номер і бути захищені від підробки та несанкціонованого тиражування. У ліцензії зазначається: на лицьовому боці, зокрема, термін дії.

Суд встановив, що позивач отримав ліцензію НОМЕР_3 на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями у тому числі сидром та перрі, термін дії ліцензії, з 03.06.2015 р. до 03.06.2016 р. (а.с.52).

При цьому ні Закон № 481/95-ВР, ні вищезазначений Тимчасовий порядок не містять норм, які б встановлювали правила щодо перебігу строків, встановлених цим Законом.

Разом з цим поняття строку та терміну визначено приписами Цивільного кодексу України, а саме ст. 251 цього Кодексу.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

За змістом ст. 252 Цивільного кодексу України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

За наведених обставин, суд робить висновок, що видана ліцензія на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями серії НОМЕР_3 діяла до 24 години 03 червня 2016 р .

Подібна правова позиція щодо визначення терміну дії ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями або тютюновими виробами висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 21 та 29 жовтня 2014 року (справи № К/800/6796/14, № К/9991/2135/12, № К/9991/22076/12).

Враховуючи зазначене, суд вважає, що здійснена позивачем 03.06.2016 роздрібна торгівля алкогольними напоями є правомірною, оскільки вчинена в межах терміну дії ліцензій серії НОМЕР_3.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 20.09.2016 року №, прийняте відповідачем необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мали значення для їх прийняття.

Разом з тим суд не погоджується з доводами позивача про несправність касового апарату, вважає їх недоведеними з наступних підстав.

Так, відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування тапослуг" : «На території України у сферах, визначених цим Законом, дозволяється реалізовувати та застосовувати лише ті реєстратори розрахункових операцій вітчизняного та іноземного виробництва, які включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій та конструкція і програмне забезпечення яких відповідає конструкторсько-технологічній та програмній документації виробника».

Згідно з частиною третьою цієї статті : «Положення про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, а також Положення про порядок технічного обслуговування та ремонту реєстраторів розрахункових операцій затверджуються Кабінетом Міністрів України за поданням центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної економічної, фінансової політики».

Вимоги до технічного обслуговування та ремонту реєстраторів розрахункових операцій суб'єктів господарювання, які відповідно до законодавства застосовують такі реєстратори під ч

Згідно з пунктом 4 цієї Постанови: «Введення реєстраторів в експлуатацію, їх технічне обслуговування та ремонт здійснюється центрами сервісного обслуговування виключно на підставі укладених з користувачами відповідних договорів».

Таким чином, суд робить висновок, що у разі несправності касового апарату позивач повинен був звернутися до відповідного сервісного центру. Однак, на запитання суду позивач відповів, що до сервісного центру не звертався. Отже, суд вважає позицію позивача щодо несправності касового апарату недоведеною.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим та належить до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 128, 159-164 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 20.09.2016 року № на суму 17000,00 грн.

3.Стягнути з Іллічівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (іден. № НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна),20 грн.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через адміністративний суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Повний текст постанови виготовлений 19 грудня 2016 року.

Суддя О.Я. Бойко

.