Справа № 184/2114/16-а
Суддя: Томаш В. І.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 184/2114/16-а
Номер провадження 2-а/184/58/16
П О С Т А Н О В А

21.12.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Томаш В.І., при секретарі - Михайловій Т.В., розглянувши у скороченому провадженні в м. Покров справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області «про зобов'язання вчинити певні дії», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Орджонікідзевського міського суду із вищевказаним позовом та просить суд зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області на виконання вимог статті 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ (в редакції Закону N 432-ІУ від 16.01.2003 року), здійснити їй перерахунок призначеної пенсії державного службовця з 01 грудня 2015 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям відповідно до постанов Кабінету Міністрів України № 1013 від 09 грудня 2015 року на підставі Довідки № 7662/29 від 29.11.2016 року та перерахунок призначеної пенсії з 01 травня 2016 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 292 від 06.04.2016 року на підставі Довідки № 7663/29 від 29.11.2016 року, а також з урахуванням при перерахунку з 01.12.2015 року та з 01.05.2016 року сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації грошових доходів населення, які включені для обчислення розміру пенсії на виконання постанови Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29.04.2016 року по справі № 184/747/ 16-а на підставі даних Довідок № 339, № 340, № 341 від 03.04.2015 року, із збереженням для обчислення розміру пенсійних виплат 90% від всіх складових заробітної плати, з яких було нараховано та сплачено страхові внески та єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, без обмежень граничного розміру пенсії після проведеного перерахунку та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії в зв'язку з проведеним перерахунком; присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.; постанову суду в частині, що відповідає приписам статті 256 КАС України, звернути до негайного виконання.

Справа розглядається у скороченому провадженні на підставі ст.. 183 - 2 кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідачем згідно до вимог ч. 3 ст. 183-2 КАС України не надано до суду письмових заперечень проти позовних вимог позивача або заяви про визнання позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до 21.09.2011 року працювала на посаді директора Орджонікідзевського міського центру зайнятості. На сьогоднішній день ОСОБА_1 отримує пенсію на умовах та відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року (далі - Закон № 3723-ХІІ) з 22.09.2011 року, у розмірі 90% від заробітної плати, що бралась для обчислення пенсії, з урахуванням всіх її складових з яких сплачувались страхові внески. З метою реалізації свого права на перерахунок раніше призначеної пенсії в зв'язку із підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, ОСОБА_1 29.11.2016 року звернулася до управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе із заявою про перерахунок пенсії державного службовця та надала Довідку № 7662/29 від 29.11.2016 року про перерахунок пенсії у разі ліквідації державних органів без правонаступника та у разі, якщо правонаступник не є органом державної влади, видану на виконання постанови Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року по справі № 184/1863/16-а та Довідку № 7663/29 від 29.11.2016 року про перерахунок пенсії у разі ліквідації державних органів без правонаступника та у разі, якщо правонаступник не є органом державної влади, видану на виконання постанови Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року по справі № 184/1863/ 16-а.

Однак, згідно рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області (далі - Відповідач, УПФУ), прийнятого за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 29.11.2016 року, їй було відмовлено в перерахунку пенсії державного службовця, про що її повідомлено листом УПФУ № 6726/06/34 від 29.11.2016 року. В листі Відповідач мотивує свою відмову тим, що відповідно до розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне грошове утримання, призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу», Закону України «Про прокуратуру», Закону України «Про судоустрій і статус судів», Закону України «Про статус народного депутата України», Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Закону України «Про судову експертизу», Закону України «Про Національний банк України», Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Закону України «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. У зв'язку з викладеним з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про державну службу», Законом України «Про прокуратуру», Законом України «Про судоустрій і статус судів», Законом України «Про статус народного депутата України», Законом України «Про Кабінет Міністрів України», Законом України «Про судову експертизу», Законом України «Про Національний банк України», Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Законом України «Про дипломатичну службу», Податковим та Митним кодексами України, Положенням про помічника-консультанта народного депутата України, не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Суд вважає, що прийняте відповідачем рішення про відмову в перерахунку ОСОБА_1 пенсії державного службовця з 01.12.2015 року та з 01.05.2016 року - неправомірне, направлене на звуження її права на соціальний захист, підстави, на яких приймалось рішення відповідачем, якими він мотивує свою відмову - необґрунтовані, а висновки відповідача, зроблені на підставі власного тлумачення норм законодавства без врахування правових висновків та правової позиції Верховного Суду України щодо подібних правовідносин, що є порушенням розподілення Державної влади в Україні та привласненням невластивих повноважень для органу Пенсійного фонду.

Так, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Із наведеного випливає, що в адміністративному судочинстві підлягають захисту порушені права, свободи та інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо де необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, передбачений статтями 7, 11 КАС України, також зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції України головним обов'язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини, за свою діяльність держава відповідає перед людиною. Забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту З мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року N 22-рп/2004).

Слід зауважити, що стаття 3 Конституції України своє відображення в нормах КАС України, так адміністративне судочинство допускає вихід за межі позовних вимог, якщо де необхідно для захисту прав людини, а також об'єднання в одне провадження кількох заявлених позивачем вимог, які за іншими законами належить розглядати в порядку різного судочинства (ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 21 КАС України).

Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України вбачається, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до приписів КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. В адміністративному судочинстві, принцип верховенства права зобов'язує суд, зокрема, надавати закону тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення закону в жодному разі не може спричиняти несправедливих обмежень таких прав.

Верховний Суд України в постанові від 10 грудня 2013 року у справі № 21-420а 13 висловив наступну правову позицію: «При перерахунку пенсії має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії и відсотках, і яка діяла на момент призначення пенсій а не при перерахунки вже призначеної пенсії. Перерахунок пенсій вищевказаним категоріям осіб провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсій». Така позиція Верховного Суду повністю кореспондується із статтею 58 Конституції України.

Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до подій факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місив (Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99).

У іншому своєму рішенні від 5 квітня 2001 року Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли до набрання чинності чим законом або іншим нормативно-правовим актом.

На підставі зазначеного, застосовуючи вищезгаданий конституційний принцип, дія норм Закони України "Про державну службу" від 10.12.2015 роки № 889-VІІІ, в якому відсутнє право перерахунки пенсії державного службовця, розповсюджується на правовідносини, які виникли після 01.05.2016 року, а правовідносини, що виникли з питань перерахунку раніше призначеної пенсії за нормами Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, знаходяться поза межами регулювання Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-УІП, а тому пенсії, які призначені до 01.05.2016 року мають перераховуватись відповідно до законодавства, що діяло на момент їх призначення.

Доречно зауважити, що перерахунок пенсії - це похідне право, яке напряму залежить від права на пенсію і є складовою Конституційного права на соціальний захист та достатній життєвий рівень.

Законом України «Про внесення змін до Закону України Про державну службу» від 16.01.2003 № 432-ІУ було запроваджено "право перерахунку пенсії державного службовця в зв'язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям".

При прийняті зазначеного Закону, Верховна Рада України внесла зміни до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, а саме: пунктом 2 розділу І Закону № 432-ІV доповнено Закон № 3723-ХІІ статтею 37-1 такого змісту: «Стаття 37-1. Порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців»: У разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії».

На виконання приписів Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року N 76-VIII, текст статті 37і Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ було викладено в наступній редакції: "Стаття 37-1. Порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців: Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України (Закон доповнено статтею 37-1 згідно із Законом N 432-ІУ від 16.01.2003; із змінами, внесеними згідно із Законом N 3108-ІУ від 17.11.2005; текст статті 37і в редакції Закону N 76Л/Ш від 28.12.2014 - щодо набрання чинності норм зазначеного Закону див."Прикінцеві положення".

Пунктом 14 Прикінцевих положень Закону N 76-VIII зобов'язано Кабінет Міністрів затвердити порядок проведення індексації заробітної плати, грошового забезпечення, пенсійних та соціальних виплат.

Відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, який набрав чинності з 01.05.2016 року, пункт 2 розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України Про державну службу» від 16.01.2003 № 432-ІV, втратив чинність (в редакції із змінами внесеними згідно із Законом N 76-VІІІ від 28.12.2014).

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України Про державну службу» від 16.01.2003 № 432-IV (із змінами внесеними згідно із Законом N 889Л/1ІІ від 10.12.2015), які є чинними й на сьогоднішній день передбачено, що: «Порядок перерахунку пенсій, передбачений дим Законом, поширюється на пенсіонерів, яким пенсія державних службовців призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ».

Такий порядок передбачений статтею 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (в редакції Закону N 432-ІУ від 16.01.2003 року) та Постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року № 865 (далі - Постанова № 865).

У разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Такий порядок перерахунку пенсій, поширюється на пенсіонерів, яким пенсія державних службовців призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, до дня втрати чинності цим Законом.

Тобто, в даному випадку щодо ОСОБА_1 має застосовуватись саме такий порядок здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії, так як пенсія за нормами Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ призначена їй з 22.09.2011 року.

Суд вважає, що на сьогоднішній день існують всі необхідні правові підстави для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1: - з 01.12.2015 року по 30.04.2016 року - на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" № 1013 від 09 грудня 2015 року; - з 01.05.2016 року до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин - на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року № 292, з урахуванням підвищення розмірів заробітної плати працюючим державним службовцям, забезпечення виплати недоотриманих сум пенсії з 01.12.2015 року по дату фактичної виплати таких сум, з подальшою виплатою пенсії у розмірі, встановленому після її перерахунку.

Посади працівників державної служби зайнятості відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.06.1994 року № 410-р «Про віднесення посад працівників державної служби зайнятості до відповідних категорій державних службовців» відносились до відповідних

категорій державних службовців міністерств і місцевих органів державної виконавчої влади.

Зазначене розпорядження втратило чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 року № 703 «Про віднесення деяких посад працівників органів державної влади, інших державних органів, установ до відповідних категорій посад державних службовців та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України», яка набрала чинності 03.10.2013 року.

У зв'язку з набранням чинності наказу Міністерства соціальної політики України від 16.12.2014 року № 1043 «Про умови оплати праці працівників державної служби зайнятості», Державним центром зайнятості з 02.03.2015 введено в дію нові структуру та штатні розписи обласних центрів зайнятості, які містять перелік посад, що не відносяться до категорій державних службовців.

Пунктом 4 Постанови № 865 зазначено, що форма довідки про заробітну плату, яка подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Відповідна форма затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 року № 15-1 (в редакції, чинній на момент виникнення в мене права на призначення пенсії та її перерахунок).

Пунктом 5 Постанови № 865 визначено, що у разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а у разі його відсутності та перейменування (відсутності) посад довідка видається у порядку, встановленому Міністерством соціальної політики за погодженням з Головним управлінням державної служби України.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Головного управління державної служби України від 03.12.2003 року № 319/144 затверджено Порядок видачі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсій державним службовцям у разі ліквідації органів, з яких особа вийшла на пенсію, а також перейменування (відсутності) посад (далі Порядок №319/144).

Довідка видається за зразком згідно з додатком 3 до Порядку № 319/144 та відповідно до форми, затвердженої абзацом 3 пункту 1 Постанови правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 року № 15-1 (в редакції, чинній на момент виникнення в мене права на призначення пенсії та її перерахунок).

На виконання постанови Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14.11.2016 року по справі № 184/1863/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, їй було видано Довідку № 7662/29 від 29.11.2016 року про перерахунок пенсії у разі ліквідації державних органів без правонаступника та у разі, якщо правонаступник не є органом державної влади та Довідку № 7663/29 від 29.11.2016 року про перерахунок пенсії у разі ліквідації державних органів без правонаступника та у разі, якщо правонаступник не є органом державної влади.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі «Хонякіна проти Грузії» (Khoniakina v. Georgia), № 17767/08, пункт 72, від 19 червня 2012 року).

Бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших, актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу (рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine), № 68385/10 та 71378/10), від 26 вересня 2014 року).

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Законне сподівання у ОСОБА_1 виникло з моменту виникнення права на призначення пенсії, а саме з 22.09.2011 року.

Оскільки законодавством, яке діяло на той час, передбачалося включення всіх складових заробітної плати для обчислення розміру пенсії, тому, такі складові заробітної плати, як матеріальна допомога на оздоровлення та індексація грошових доходів населення, при здійсненні перерахунку пенсії слід враховувати додатково, а не замість.

Відповідно до роз'яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції та в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом.

Згідно статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбачених цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім"ї у випадках, визначених цим Законом.

Отже, чинним законодавством не встановлюється ні строковість, ні обмеженість у часі щомісячних пенсійних виплат, 3 самого визначення поняття "пенсія" випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк, В даному випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Таким чином, виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це обмежуватиме право особи на отримання державної пенсії яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Право на перерахунок пенсії ОСОБА_1 набула в момент самого призначення, з огляду на принцип верховенства права, це право є непорушним.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Петриченко проти України» від 12 липня 2016 року визнано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв'язку з тим, що у цій справі національні суди не розглянули доводи заявника з прямим посиланням на статтю Конституції України (лист Вищого адміністративного суду України «1875/10-14/16 від 17.08.2016 року).

Вищий адміністративний суд України неодноразово зазначав, що враховуючи європейське направлення розвитку України та цілі прийняття Закону України від 18 березня 2004 року № 1629-IV «Про загальнодержавну програму адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу», а також початку дії Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, «правові позиції, сформульовані в рішеннях Європейського суду справедливості, можуть та здебільшого мають враховуватися адміністративними судами як аргументація відносно гармонійного тлумачення національного законодавства України згідно з загальноприйнятими стандартами правової системи ЄС щодо регулювання відносин, стосовно яких виник спір».

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколи та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (пункт 1): «Україна визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу».

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим ч. 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Проте, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року), вбачається, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень с високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, якщо оскаржуване визнане неправомірним, а інших підстав для відмови у прийнятті рішення не вбачається.

За приписом ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що верховенство права - це панування права в суспільстві Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею.

Частиною 2 статті 46 Конституції України передбачено, що право на соціальний захист гарантується, у тому числі загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Конституційний Суд України виходить з того, що за рахунок бюджетних джерел забезпечується соціальний захист широких верств населення країни, серед яких особи, що отримують пенсії та інші види соціальних виплат та допомоги.

Це зобов'язує державу дотримуватися частин 1, 3 статті 95 Основного Закону України, згідно з якими бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподіли суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами; держава прагне до збалансованості бюджету України.

Враховуючи положення підпункту 12 пункту 10 Постанови Пленуму ВСУ № 7, з метою забезпечення судового контролю за своєчасним і належним виконанням судового рішення суд у резолютивній частині рішення повинен повніше використовувати право покладати обов'язок на суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у визначений строк звіт про виконання судового рішення (ч. 1 ст. 267 КАС України).

Частина 1 ст. 94 КАС України передбачає, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України» передбачено, що відповідно до ст.8 Конституцій в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя. Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Такі дії з боку відповідача, як суб'єкта владних повноважень та державного органу, направлені на односторонню відмову від забезпечення Конституційних прав - є відмовою від взятих на себе державою зобов'язань, а отже, дії відповідача, направлені на безпідставну зміну існуючого механізму реалізації Конституційного права на соціальний захист, що передбачає гарантування державою принципів пропорційності та справедливості в сфері соціального захисту. Водночас, такими діями, відповідач ставить під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист, що є порушенням основного Закону - Конституції України.

Суд дає критичну оцінку доводам відповідача, викладених ним в письмовому клопотанні щодо зупинення провадження по справі або відкладення розгляду справи до проведення перевірки наданої позивачем довідки, оскільки вони є безпідставними та суперечать вимогам кодексу адміністративного законодавства України, де статтею 150 передбачені випадки, при яких розгляд справи відкладається або оголошується перерва, а статтею 156 передбачені випадки зупинення провадження по справі, яких в даному випадку у суду не має. Ст. 183 - 2 КАС України також не передбачено зупинення провадження по справі, так само як і її відкладення, як про це клопоче відповідач по справі. Перевірка відповідачем тих чи інших обставин ніяким чином не є перешкодою для прийняття по справі законного та обґрунтованого рішення та не позбавляє права відповідача для її проведення після прийняття рішення. Суд вважає таке клопотання відповідача спрямовано лише на ухилення від своєчасного здійснення перерахунку та виплати пенсії державного службовця позивачу, як це передбачено вищевказаними нормами законів України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення» та порушуються права позивача, закріплені в Конституції України.

Таким чином суд, на підставі вищевикладеного вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись Законом України «Про державну службу», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 6, 17, 18, 99, 158 - 167, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області «про зобов'язання вчинити певні дії».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області на виконання вимог статті 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ (в редакції Закону N 432-ІV від 16.01.2003 року), здійснити ОСОБА_1 перерахунок призначеної пенсії державного службовця з 01 грудня 2015 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям відповідно до постанов Кабінету Міністрів України № 1013 від 09 грудня 2015 року на підставі Довідки № 7662/29 від 29.11.2016 року та перерахунок призначеної пенсії з 01 травня 2016 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 292 від 06.04.2016 року на підставі Довідки № 7663/29 від 29.11.2016 року, а також з урахуванням при перерахунку з 01.12.2015 року та з 01.05.2016 року сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації грошових доходів населення, які включені для обчислення розміру пенсії на виконання постанови Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29.04.2016 року по справі № 184/747/16-а на підставі даних Довідок № 339, № 340, № 341 від 03.04.2015 року, із збереженням для обчислення розміру пенсійних виплат 90% від всіх складових заробітної плати з яких було нараховано та сплачено страхові внески та єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, без обмежень граничного розміру пенсії після проведеного перерахунку та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії в зв'язку з проведеним перерахунком.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у розмірі 551,20 грн..

Постанову суду в частині, що відповідає приписам ст.. 256 КАС України звернути до негайного виконання.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 - днів з дня її отримання до Апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш