Справа № 817/2221/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Справа № 817/2221/16
15 грудня 2016 року м. Рівне
Суддя Рівненського окружного адміністративного суду Жуковська Л.А., розглянувши позовну заяву

ОСОБА_1
доРівненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області
про скасування постанови
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП №53005459) від 29.11.2016 року, винесеної старшим державним виконавцем Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 87251,08 грн. виконавчого збору.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи немає підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Таким чином, розгляду в порядку адміністративного судочинства підлягає спір за участю суб'єкта владних повноважень, який в межах спірних правовідносин діє на виконання своїх владних управлінських функцій та/або делегованих повноважених.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, виконавче провадження №53005459, в межах якого винесено оспорювану постанову, відкрите на виконання постанови Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 11.10.2016 року №б/н про стягнення з боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 87251,08 грн., у зв'язку із невиконанням ним у строк, наданий для добровільного виконання, виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області №0569/1973/15-ц від 30.09.2015 року.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, якщо закон встановлює інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, юрисдикція адміністративних судів на розгляд спорів зазначеної категорії не поширюється.

Інший порядок судового оскарження рішень, дій і бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, про який зазначається у статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, зокрема, розділом VII Цивільного процесуального кодексу України.

Так, статтею 383 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 2 статті 384 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Тому, законом, а саме Цивільним процесуальним кодексом України, установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, що виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Оскільки спірні правовідносини стосуються рішення державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору, що було виділене в окреме провадження, які виникли за наслідками невиконання у строк, наданий для добровільного виконання, виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області №569/1973/15-ц від 30.09.2015 року, то таке рішення не може бути предметом розгляду за правилами КАС України.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 01.12.2015 року по справі №825/2565/14, яка в силу вимог частини 3 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою для врахування судом.

Щодо посилань позивача на ч. 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII, як підставу звернення до адміністративного суду, то суд зазначає, що аналіз наведеної норми свідчить про те, що сторонами, іншими учасниками та особами можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення - до суду, який видав виконавчий документ, а щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) - до відповідного адміністративного суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За наведених обставин, у відкритті провадження у справі слід відмовити.

При вирішення даного питання, з врахуванням принципу верховенства права, судом застосовуються положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практика Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд, яке включає в себе право на доступ до правосуддя.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками (п. 36 рішення від 21.02.1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства"). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (п. 30 рішення у справі "ОСОБА_3 проти України" від 30.08.2013 року, заява №49069/11).

Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява №45783/05). Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції (п.п. 24-25 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 року, заяви №29458/06 і №29465/04).

Керуючись ст. 109 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом до Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про скасування постанови.

Роз'яснити, що розгляд справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою до Рівненського окружного адміністративного суду не допускається.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу невідкладно.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя Жуковська Л.А.