Справа № 311/3173/16-а
Суддя: Олійник М. Ю.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 311/3173/16-а
Провадження № 2-а/321/21/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2016 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Бородіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у Василівському районі Запорізької області про визнання незаконним та скасування розпорядження, а також зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України у Василівському районі Запорізької області про визнання незаконним та скасування розпорядження, а також зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги мотивувала тим, що постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року №15-15-УШ «Про звільнення суддів», її було звільнено з посади судді, а наказом від 15 вересня 2016 року, було відраховано зі штату суду у зв'язку зі звільненням з посади судді у відставку. У відповідності до розпорядження №161802 від 11 жовтня 2016 року та листа відповідача від 10 жовтня 2016 року, за її заявою від 19 вересня 2016 року з вказаної дати, їй призначено пенсію, вид утримання - довічне грошове, відповідно до Закону України «Про статус суддів» з врахуванням страхового стажу: 27 років 8 місяців 16 днів, в тому числі за 14 років 1 день роботи на посаді - судді, та за 6 років 15 днів на посаді слідчого. Відповідач вказав у повідомленні, що пенсію обчислено з посадового окладу, який на 16 вересня 2016 року становив 21750 грн. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді, призначеного їй, становить 80% - з 19 вересня 2016 року по 13 серпня 2026 року - 17400 грн., та з ІНФОРМАЦІЯ_1 року (тобто до досягнення ОСОБА_1 55-річного віку) в тому ж розмірі - 17400 грн. Позивач вважає, що до стажу, що дає їй право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, відповідачем не було зараховано половину часу її навчання за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі. Зарахування половини строку її навчання до стажу, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді - 2 років 6 місяців та її право на вихід у відставку є безспірірним та яке закріплене Постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року, якою її було звільнено з посади судді. Крім того, вважає, що дії відповідача щодо призначення їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, не з 16 вересня 2016 року, а з 19 вересня 2016 року, не зарахування до стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини періоду її навчання на стаціонарі в юридичному вузі, визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 80%, а не 86%, є незаконними та такими що порушують її статус судді у відставці та конституційні права. Внаслідок чого, просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Управління Пенсійного Фонду України у Василівському районі Запорізької області за № 161802 від 11 жовтня 2016 року. Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України у Василівському районі Запорізької області зарахувати до її стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці половину періоду її навчання в Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого з 01 вересня 1991 року по 30 червня 1996 року - 2 роки 6 місяців. Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України у Василівському районі Запорізької області, на підставі положень ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-У1(зі змінами, внесеними до частини п'ятої цієї статті законом України від 23 грудня 2010 року №2856-У1) та ч.3, 5 ст.141 цього ж Закону в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192- УШ (до внесення змін до ст.141 цього Закону, який набрав чинності 28 березня 2015 року), з урахуванням рішень Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 та від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 призначити та виплачувати з 16 вересня 2016 року їй, судді у відставці, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження його граничного розміру, виходячи з довідки ТУ ДСА України в Запорізькій області від 15 вересня 2016 року №08.03/906 про розмір щомісячної суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що складає 21 750 грн., зі здійсненням перерахунку, з врахуванням вже отриманих нею з 19 вересня 2016 року грошових сум.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Управління Пенсійного Фонду України у Василівському районі Запорізької області Павліченко І.М. в судове засідання не з'явився, але надав суду письмові заперечення, у відповідності до яких він вважає, що посилання позивача на норми п. 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону 2453, п. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15.12.1992 року та п. 3.1. постанови КМУ № 865 від 03 вересня 2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» та їх застосування для збільшення грошового утримання є помилковим, оскільки ці норми використовуються лише при визначенні права на відставку та одержання щомісячного грошового утримання. Також вказав, що на момент втрати чинності Законом 2862 та постановою № 865 позивачем не набуто стажу роботи на посаді судді не менше 10 років, як того вимагає положення ст. 43 Закону та п. 3.1. постанови. Окрім цього, саме в цих нормах міститься розмежування понять «стаж роботи на посаді судді» та «стаж роботи що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання». Разом з цим, застосування стажу роботи що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання для збільшення довічного грошового утримання, на думку управління, порушує визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів які є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Згідно п. 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-1V від 09 липня 2003 року у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та щомісячного довічного грошового утримання призначається одна пенсія або щомісячне довічне грошове утримання за її вибором. Оскільки на момент призначення щомісячного довічного грошового утримання позивач отримувала пенсію по інвалідності, в порядку ст. 45 зазначеного Закону, з моменту подання заяви (19 вересня 2016 року) припинено виплату пенсії по інвалідності та призначено щомісячне довічне грошове утримання.

Таким чином, при обрахуванні розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 управління чітко дотримувалось норм чинного законодавства, а отже жодних порушень в даному випадку не допущено. Враховуючи наведене, управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області просить в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

За відсутності учасників процесу розгляд адміністративної справи здійснено в порядку ч.1 ст.41 КАС України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів і заперечень, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що Указом президента України № 712/2002 від 13 серпня 2002 року, ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Василівського районного суду Запорізької області у межах п'ятирічного строку.

Постановою Верховної ради України №7 від 18 вересня 2009 року ОСОБА_1 було обрано на вказану посаду безстроково. 12 липня 2016 року ОСОБА_1 було подано до Вищої ради юстиції та до Верховної ради України заяву про відставку. Вищою радою юстиції було розглянуто її заяву та надані матеріали про її трудовий стаж, в тому числі на посадах, які дають право для звільнення з посади судді у відставку.

Секція Вищої ради юстиції з питань призначення суддів на посади та звільнення їх з посад рекомендувала прийняти рішення про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Василівського районного суду Запорізької області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Оскільки ОСОБА_1 набула достатній для відставки стаж роботи протягом дії Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, її заява була задоволена. Постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року №15-15-УШ «Про звільнення суддів», ОСОБА_1 було звільнено з посади судді, а наказом від 15 вересня 2016 року було відраховано зі штату суду у зв'язку зі звільненням з посади судді у відставку.

Розпорядженням Управління Пенсійного Фонду України у Василівському районі Запорізької області за №161802 від 11 жовтня 2016 року ОСОБА_1 призначено пенсію, у вигляді виду утримання - довічного грошового, відповідно до Закону України «Про статус суддів» з врахуванням страхового стажу: 27 років 8 місяців 16 днів, в тому числі: за 14 років 1 день роботи на посаді - судді, та за 6 років 15 днів на посаді слідчого. Пенсію обчислено з посадового окладу, який на 16 вересня 2016 року становив 21750 грн. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді, призначеного ОСОБА_1, становить 80% - з 19 вересня 2016 року по 13 серпня 2026 року - 17400 грн., та з ІНФОРМАЦІЯ_1 року (тобто до досягнення ОСОБА_1 55-річного віку) в тому ж розмірі - 17400 грн.

До стажу, що дає ОСОБА_1 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, Управлінням Пенсійного Фонду України у Василівському районі Запорізької області не було зараховано половину часу її навчання за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі.

Так, на підтвердження того, що ОСОБА_1 навчалася у вищому юридичному навчальному закладі, а саме: в Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого на денній формі навчання, у період з 01 вересня 1991 року по 30 червня 1996 року позивач надала копію трудової книжки серії НОМЕР_1 з відповідними записами та Дипломом спеціаліста серії НОМЕР_2, виданим 29 червня 1996 року.

Згідно п. 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-1V від 09 липня 2003 року у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та щомісячного довічного грошового утримання призначається одна пенсія або щомісячне довічне грошове утримання за її вибором. Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 подала заяву до УПФ України в Василівському районі Запорізької області 19 вересня 2016 року про призначення пенсії у виді утримання - довічного грошового, відповідно до Закону України «Про статус суддів», зі штату вона була відрахована 15 вересня 2016 року, тому набула права на тримання довічного грошового утримання саме з наступного дня - 16 вересня 2016 року.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень у тому числі органів держаної влади.

У відповідності з ч.ч.1, 2, 3 ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.Конституція України є нормою прямої дії. Гарантується звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України.

У відповідності до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 22 Конституції України передбачає, що права, свободи людини і громадянина, закріплені Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Відповідно до ст.ст.129, 130 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" при обчисленні стажу роботи на посаді судді для суддів, які призначені чи обрані на посаду до набрання чинності Законом, слід керуватися положеннями частини шостої статті 44 Закону України "Про статус суддів".

Також згідно п. 31 Постанови Кабінету міністрів України № N 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає право судді на відставку та отримання щомісячного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності визначеного Законом, половина строку навчання за денною формою навчання у вищих юридичних навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.

Зазначена вимога міститься і в п.2.6. «Положення про порядок призначення та виплату щомісячного грошового утримання працюючим суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці» затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 25.08.2005 року № 94.

Таким чином, нормативно-правовими актами, які визначали та визначають стаж роботи, з часу призначення на посаду судді та на час звільнення є Закон України №2862-XII від 15 грудня 1992 року «Про статус суддів» та Закон України «Про судоустрій та статус суддів» №2453-VI від 07 липня 2010 року (в редакціях від 07 липня 2010 року та від 12 лютого 2015 року), також Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року №3-рп/2013 та Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 р.

Частиною 4 ст.43 Закону України №2862-XII від 15.12.1992 року «Про статус суддів» визначалось, що до стажу роботи судді включається час денного навчання у вищому навчальному закладі.

Відповідно до частини першої статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Частиною першою статті 131 Закону №2453-VI встановлено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Однак пунктом 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Статтею 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», виданим відповідно до статті 25 Конституційного Договору між Верховною Радою України та Президентом України про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України, передбачено зарахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової військової служби (стаття 1 втратила чинність на підставі Указу Президента від 20 березня 2008 року №248/2008). У той же час, постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, яка набрала чинності з 01 березня 2008 року, було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» шляхом доповнення її пункту 3 -1 новим абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби». Тобто, на час дії Указу Президента №584 до стажу роботи, що давав судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, вказана норма втратила чинність з 20 березня 2008 року на підставі Указу Президента № 248/2008.

Таким чином, з 01 березня 2008 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, якою пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» доповнено абзацом 2 такого змісту: «до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби». Постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» втратила чинність з 01 січня 2011 року.

Такої ж думки дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 01 червня 2016 року у справі №К/9991/55900/12 (щодо зарахування половини строку навчання).

Підстави для обчислення стажу ОСОБА_1 з врахуванням половини строку її навчання виникли у неї коли вона пропрацювала 10 років на посаді судді починаючи з 2002 року, в зв'язку з чим, дія вказаної постанови Кабінету Міністрів України поширюється на обчислення стажу позивача.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що з розрахунку стажу ОСОБА_1 саме судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який був наданий до Вищої ради юстиції з її заявою про відставку, до вказаного стажу входить: половина періоду навчання ОСОБА_1 в Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого з 01 вересня 1991 року по 30 червня 1996 року - 2 роки 6 місяці, робота на посаді слідчого СВ Мелітопольського РВУ МВС України в Запорізькій області з 29 липня 1996 року по 16 грудня 1996 року - 4 місяці 17 днів; робота на посаді старшого слідчого СВ Мелітопольського РВУ МВС України в Запорізькій області з 16 грудня 1996 року по 05 листопада 1998 року - 1 рік 10 місяців 19 днів; робота на посаді заступника начальника слідчого відділення СВ Мелітопольського РВУ МВС України в Запорізькій області з 05 листопада 1998 року по 13 серпня 2002 року - 3 роки 09 місяців 08 днів; на посаді судді Василівського районного суду Запорізької області з 16 вересня 2002 року по 15 вересня 2016 року - 13 років 11 місяців 29 днів.

Таким чином, загальний стаж роботи ОСОБА_1, що давав право на відставку, становить 23 роки 05 місяців 13 днів. З врахуванням того, що ОСОБА_1 набула право на відставку до моменту набрання чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд», саме вказаний стаж , який вона мала на час виведення її зі штату суду тривалістю 23 роки 05 місяців 13 днів повинен був враховуватися відповідачем при призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного утримання судді у відставці та визначення його розміру.

Зазначена правова позиція щодо обов'язкового зарахування органами Пенсійного фонду України половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах до стажу роботи судді, що дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, щодо суддів, призначених чи обраних на посаду до набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI (набрав чинності з дня його опублікування 03 серпня 2010 року) відповідно до пункту 11 розділу XIII "Перехідні положення" даного Закону, узгоджується з рішеннями Вищого адміністративного суду України (ухвала від 15 травня 2014 року у справі №К/800/13240/13, ухвала від 05 листопада 2014 року у справі №К/9991/66912/12, ухвала від 19 листопада 2014 року у справі №К/9991/35156/11, ухвала від 09 січня 2014 року у справі №К/800/968/14, ухвала від 06 лютого 2014 року у справі №К/800/12466/13, ухвала від 16 січня 2014 року у справі №К/9991/32161/12).

Згідно статті 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з цього Закону, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, а також нормативно правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Аналогічна позиція була викладена і в пункті 2.6 Положення про порядок призначення та виплати щомісячного грошового утримання працюючим суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 25 серпня 2005 року №94 (наказ втратив чинність на підставі Наказу Державної судової адміністрації України №81 від 24 липня 2009 року), за яким до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як десять років зараховується, крім стажу трудової діяльності, зазначеної в частині 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» №2862-12, стаж роботи, передбачений Указом Президента України від 10 липня 1995 року №584 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (із змінами). Половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах зараховується у разі навчання на денному відділенні.

Так само аналогічна позиція була викладена і в пункті 5.1 Положення «Про призначення і виплату щомісячного грошового утримання працюючим суддям», затвердженим Наказом Державної судової адміністрації України №81 від 24 липня 2009 року (наказ втратив чинність на підставі Наказу Державної судової адміністрації України №177 від 29 грудня 2011 року), за яким до стажу роботи, що дає право судді на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, зараховується стаж роботи, передбачений частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» №2862-12 та абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів".

У рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.2, абз.2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці), зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакції закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, а також пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII в частині скасування з 01 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Конституційний суд України визначив наступний порядок виконання рішення: застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим аніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання»; підлягає застосуванню перше речення частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку».

Викладене відповідає положенням Європейської Хартії про Закон «Про статус суддів № від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1., статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Відповідно до п. 1.2 постанови Правління Пенсійного Фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1 щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної Ради України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку. Таким чином, суд вважає незаконним розпорядження УПФ України у Василівському районі Запорізької області щодо призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання; судді у відставці з 19 вересня 2016 року, а не з 16 вересня 2016 року (тобто з дня наступного після відрахування судді зі штату суду) є незаконними такими, що суперечать п. 1.2 постанови Правління Пенсійного Фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1.

За встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин суд приходить до переконання, що відповідач, призначаючи пенсію позивачу, не взяв до уваги положення постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» та п. 1.2 постанови Правління Пенсійного Фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, що привело до прийняття ним незаконного рішення.

Прийняття нових нормативних актів не є підставою для скасування рішень, що були прийняті в період дії попередніх актів та відповідали їх вимогам.

Оскільки законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, а тому зарахування тільки періоду навчання дає право позивачу на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86%.

Аналіз наведених правових актів дає підстави для висновку, що на час звільнення позивача у відставку, чинне законодавство передбачало зарахування до стажу роботи період навчання та період роботи на державній службі, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із стажу який складав - 23 роки 5 місяців 13 днів та є підставою для перерахунку довічного грошового утримання, його збільшення з 80% до 86 %.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 69, 71, 86, 159, 161,163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у Василівському районі Запорізької області про визнання незаконним та скасування розпорядження, а також зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Управління Пенсійного Фонду України у Василівському районі Запорізької області за № 161802 від 11 жовтня 2016 року в частині призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19 вересня 2016 року без зарахування до стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 2 роки 6 місяці та визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 80% від грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України у Василівському районі Запорізької області зарахувати до стажу ОСОБА_1, що дає право на отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці половину періоду навчання ОСОБА_1 в Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого з 01 вересня 1991 року по 30 червня 1996 року - 2 роки 6 місяців.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України у Василівському районі Запорізької області, на підставі положень ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-У1(зі змінами, внесеними до частини п'ятої цієї статті законом України від 23 грудня 2010 року №2856-У1) та ч.3, 5 ст.141 цього ж Закону в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192- УШ (до внесення змін до ст.141 цього Закону, який набрав чинності 28 березня 2015 року), з урахуванням рішень Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 та від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 призначити та виплачувати з 16 вересня 2016 року судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження його граничного розміру, виходячи з довідки ТУ ДСА України в Запорізькій області від 15 вересня 2016 року №08.03/906 про розмір щомісячної суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що складає 21 750 грн., зі здійсненням перерахунку, з врахуванням вже отриманих ОСОБА_1 з 19 вересня 2016 року грошових сум.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Михайлівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області М.Ю.Олійник