Справа № 752/12454/16-а
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дій щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» та зобов'язати відповідача здійснити призначення їй пенсії за вислугу років з 02.07.2016 року (з дня звернення) відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону від 12.07.2001 року в розмірі 90% від середнього заробітку, без обмежень граничного розміру, на підставі наданих документів.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання.

Сторони до судового засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.07.2016 року позивач звернулась до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Листом №15820/05 від 11.07.2016 року відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за вислугу років, посилаючись на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213, яким передбачено скасування з 01.06.2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія (щомісячне грошове утримання) призначається відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Крім того, відмова відповідача обумовлена відсутністю стажу, необхідного для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

Як вбачається з матеріалів справи, в 1991 році позивач вступила до Харківської юридичної академії і в 1996 році закінчила повний курс навчання Національної юридичної академії ім..Ярослава Мудрого за спеціальністю «правознавство». 29.02.1996 року позивачу присвоєно кваліфікацію юрист.

З копії трудової книжки позивача вбачається, що 21.03.1997 року вона була призначена помічником прокурора Лутугинського району Луганської області і пропрацювала на вказаній посаді до 05.09.2007 року. 06.09.2007 року позивач призначена на посаду прокурора відділу захисту майнових, інших особистих прав і свобод громадян та інтересів держави прокуратури Луганської області.

На день звернення за призначенням пенсії загальний стаж роботи позивача складає 24 роки 4 місяці 2 дні, стаж за вислугу років - 22 роки 6 місяців 2 дні. При цьому стаж роботи позивача на посаді старшого помічника прокурора Лутугинського району Луганської області з 21.03.1997 року по 05.09.2007 року зарахований до вислуги років при проведенні попереднього розрахунку її стажу на підставі поданих документів.

Колегія суддів звертає увагу, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював позицію, згідно з якою Конституція України виділяє певні категорії громадян України, котрі потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999року № 8-рп/99у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року, № 5-рп/2002у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових, економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи з викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а1) та від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13), які відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковими для всіх судів України.

На час призначення позивача на роботу в органах прокуратури України (1996 рік) діяв Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991 року) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на момент роботи позивача на посаді помічника прокурора, а саме з 21.03.1997 року по 05.09.2007 року) під поняттям "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п'ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Беручи до уваги, що посада помічника прокурора, на якій позивач пропрацювала з 21.03.1997 року по 05.09.2007 року, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на момент роботи позивача на посаді помічника прокурора) відноситься до посади прокурора, стаж роботи позивача на посаді прокурора на день її звернення за призначенням пенсії за вислугу років становить 19 років 3 місяці 11 днів.

Таким чином, враховуючи, що стажу роботи позивача достатньо для призначення їй пенсії за вислугу років згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону від 12.07.2001 року, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо правомірності відмови у призначенні позивачу даного виду пенсії, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з постановленням нового рішення, про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_2 в призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру».

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону від 12.07.2001 року в розмірі 90% від середнього заробітку, без обмежень граничного розміру, на підставі наданих документів з 02.07.2016 року.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Файдюк В.В.

Чаку Є.В.