Справа № 461/6284/16-а
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/6284/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 року

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

при секретарі Сидорак М.А.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці Державної фіскальної служби, ОСОБА_4 про скасування постанови в справі про порушення митних правил та зобов`язання вчинити певні дії -,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 28.09.2016 року звернувся до суду з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови в справі про порушення митних правил та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що постановою заступника начальника Львівської митниці ДФС України від 16.09.2016 року винесено постанову №2741/20917/16 в справі про порушення митних правил, згідно з якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.474 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень. З даною постановою він не згодний та вважає її необґрунтованою, такою, що не відповідає чинному законодавству України, нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що в інспектора митниці, який складав протокол про порушення митних правил та здійснював пропуск автомобіля НОМЕР_1 03.07.2016 року на митну територію України, не було діючих та належним чином оформлених документів, які підтверджують наявність у нього повноважень на вчинення ним дій з митного контролю, не міг вважатися посадовою особою органу доходів і зборів, відповідно його дії були неправомірними. Зокрема наголошує на незаконну вимогу інспектора митниці щодо надання коду ІМЕІ мобільного телефону, та вважає, що такі дії суперечать Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 року. Просить суд скасувати постанову про порушення митних правил від 16.09.2016 року та зобов'язати відповідача зняти з контролю АСМО «Інспектор 2006» модуля «Орієнтування» АСМО «Інспектор» орієнтування підрозділу протидії митним правопорушенням УБ з МП Львівської митниці ДФС від 01.07.2016 року.

Позивач до суду не прибув, про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача у засіданні позовні вимоги підтримав та надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що Львівською митницею ДФС правомірно винесено постанову в справі про порушення митних правил №2741/20917/16 від 16.09.2016 року. Зазначив, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом, зокрема, митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян) та перевірки обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України та/або перебувають під митним контролем. Відмова позивача добровільно предявити наявні в нього особисті речі до митного контролю та наявність орієнтування від 01.07.2016 року №12187/13-70-26/10/13 в АСМО «Інспектор» були всі підставою для проведення поглибленого огляду транспортного засобу з метою забезпечення дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи. Подальше перешкоджанням посадовій особі органу доходів і зборів в доступі до товарів, транспортних засобів, документів стало підставою для складення протоколу та постанови про порушення митних правил. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши думку учасників судового процесу дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 03.07.2016 року державним інспектором відділу митного оформлення № 1 митного поста «Грушів» Львівської митниці ДФС ОСОБА_5 складено протокол про порушення митних правил № 2741/20917/16 відносно ОСОБА_3. З протоколу вбачається, що 03.07.2016 року позивач автомобілем «TOYOTA» модель «COROLLA», реєстраційний номер НОМЕР_2, повертався з приватної поїздки з ОСОБА_6 в Україну в якості пасажира разом з трьома пасажирами та водієм, обравши формою проходження митного контролю смугу руху митного контролю «червоний коридор». Під час здійснення письмового декларування гр. України позивач заявив про наявність у нього особистих речей згідно ст. 370 МК України та товарів з метою зворотного ввезення після тимчасового вивезення (після гарантійного ремонту і сервісного обслуговування) мобільний телефон Sumsung SM-G935FD IMEI 02976 SN RF8H30HD4FL, та Apple Iphone SE IMEI 28453 SN F17RT3UFH2XW, продуктів харчування для особистих потреб під час подорожі, а також про наявність грошових коштів. У підтвердження заявлених відомостей стосовно наявності 2 шт. мобільних телефонів, позивач надав до митного контролю митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не повязаних зі здійсненням підприємницької діяльності, заповнену ним 02.07.2016 року при виїзді за межі митної території України.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів добровільно предявити наявні в нього особисті речі до митного контролю, гр. України ОСОБА_3 відмовився. Водію автомобіля посадовою особою органу доходів і зборів була поставлена вимога щодо скерування транспортного засобу марки «TOYOTA» модель «COROLLA», реєстраційний номер НОМЕР_2, у спеціально відведене місце для проведення поглибленого огляду транспортних засобів.

Під час проведення митного огляду у боксі поглибленого догляду транспортних засобів, у автомобілі було виявлено без ознак приховування від митного контролю, продукти харчування у межах норми, встановленої ст. 378 МК України, мобільний телефон iPhone марки «Apple» у кількості 1 шт., власником якого визнав позивач. У зв'язку з тим, що під час здійснення повної фізичної ідентифікації даних предметів за зовнішніми індивідуальними ознаками та їх виглядом згідно маркування (фотофіксація надписів, етикеток, логотипів, маркування, що нанесено на пакуванні даних предметів, серійних номерів IMEI), позивач перешкоджав посадовій особі митниці у здійсненні звірення даних митної декларації з виявленими в автомобілі речами та їх фотографування, що унеможливило повну перевірку заявлених відомостей та завершення митного оформлення - на нього було складено протокол про порушення митних правил.

16.09.2016 року заступником начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_4 винесено постанову № 2741/20917/16 в справі про порушення митних правил, згідно з якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.474 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посилаючись на норми ч.2) п. 1 ст. 336 МК України митний огляд здійснюється безпосередньо посадовою особою органу доходів і зборів шляхом огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 361 МК України органи доходів і зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.

Статтею 362 МК України передбачено, що аналіз ризику це систематичне використання органами доходів і зборів наявної у них інформації для визначення обставин та умов виникнення ризиків, їх ідентифікації і оцінки ймовірних наслідків недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи. До обєктів аналізу ризику належать характеристики товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України.

Ст. 363 МК України передбачає, що діяльність органів доходів і зборів з оцінки та управління ризиками полягає у формуванні інформаційної бази даних системи управління ризиками органів доходів і зборів; в аналізі, виявленні, оцінці ризиків, у тому числі з використанням інформаційних технологій, що включають систематичне: виявлення умов і факторів, що впливають на виникнення ризиків, визначення областей ризику, визначення критеріїв із заданими наперед параметрами, використання яких дає можливість здійснювати вибір обєкта контролю, що становить ризик (індикаторів ризику), здійснення оцінки імовірності виникнення ризиків та можливої шкоди у разі їх проявлення.

Нормами статті 579 МК України передбачено, що законні розпорядження та вимоги посадових осіб органів доходів і зборів, надані під час виконання ними службових обовязків, є обовязковими для виконання фізичними та юридичними особами.

Позивач при перетині кордону 03.07.2016 року відмовився добровільно предявляти наявні в нього особисті речі до контролю, що підтверджується протоколом опитування головного державного інспектора ВМО №1 Митного поста «Грушів» Львівської митниці ДФС ОСОБА_5 від 30.08.2016 року. Згідно із поясненнями ОСОБА_5, позивач свідомо затягував проведення митних формальностей шляхом неподання документів, що посвідчують особу, та свідоцтва про реєстрацію переміщуваного позивачем транспортного засобу. Під час направлення автомобіля в спеціально відведене для огляду місце, спочатку водій відмовився слідувати в бокс, а згодом, все-таки прослідкувавши, відмовився предявляти переміщувані товари і предмети для проведення їх огляду та ідентифікації, у зв'язку з чим розпочати та провести огляд було неможливим. Отже, позивач здійснив перешкоджання посадовій особі органу доходів і зборів у доступі до товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем так як відмовився представити на законну вимогу наявні в нього особисті речі до митного контролю фізичної ідентифікації предметів за зовнішніми індивідуальними ознаками та їх виглядом згідно маркування.

Частиною 1 ст.318 МК України встановлено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 334 МК України, органи доходів і зборів вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на органи доходів і зборів, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, зобов'язані надавати органам доходів і зборів документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.326 МК України, до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, приміщень, де знаходяться товари, що підлягають митному контролю, або провадиться діяльність, контроль за якою покладено на органи доходів і зборів, а також до приладів обліку енергоносіїв, електричної, теплової та інших видів енергії органами доходів і зборів можуть застосовуватися засоби забезпечення ідентифікації. Забезпечення ідентифікації здійснюється шляхом накладення митних забезпечень: одноразових номерних запірно-пломбових пристроїв, печаток, голографічних міток, нанесення цифрового, літерного чи іншого маркування, ідентифікаційних знаків, проставляння штампів, взяття проб і зразків, складання опису товарів, транспортних засобів комерційного призначення, креслень, масштабних зображень, виготовлення фотографій, ілюстрацій, використання товаросупровідної документації тощо. При цьому накладення одноразових номерних запірно-пломбових пристроїв, печаток на транспортні засоби комерційного призначення може здійснюватися без проведення митного огляду товарів, що переміщуються зазначеними транспортними засобами через митний кордон України, про що робиться відповідна відмітка в товаросупровідних документах. .

Твердження позивача про відсутність в інспектора митниці, який здійснював пропуск автомобіля НОМЕР_1 03.07.2016 року на митну територію України, діючих та належним чином оформлених документів, які підтверджують повноважень на вчинення ним дій з митного контролю та перебування на території пункту пропуску без належної правової підстави спростовується наступним. Наказом Львівської митниці ДФС від 16.12.2015 року №1040-о «Про переведення працівників», ОСОБА_5 переведено на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Грушів» Львівської митниці ДФС.

Посадовою інструкцією головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Грушів» Львівської митниці ДФС встановлено, що до завдань, які виконує головний державний інспектор належить, зокрема, боротьба з контрабандою та порушеннями митних правил (п.п. 2.1.4). До обовязків головного державного інспектора ВМО№1 належить, серед іншого: здійснення контролю за дотриманням субєктами зовнішньоекономічної діяльності та громадянами установленого законодавством порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, зокрема здійснення митного контролю та митного оформлення товарів (у тому числі транспортних засобів особистого користування), що переміщуються через митний кордон громадянами (п.п.2.2.12.1); здійснення аналізу та управління ризиками з метою визначення форм та обсягів митного контролю, зокрема визначення за результатами застосування системи управління ризиками форм та обсягів митного контролю у конкретних випадках переміщень товарів і транспортних засобів через митний кордон України (п.п.2.2.18.3); проведення заходів із запобігання та протидії контрабанді, боротьби з порушеннями митних правил на митній території України (п.п. 2.2.26).

Згідно розподілу обовязків особового складу ВМО №1 митного поста «Грушів» з 08:00 03.07.2016 року по 08:00 04.07.2016 року посадові обов'язки на в'їзді «зелений/ червоний» коридор виконував головний державний інспектор Жук В.В., який є посадовою особою органу доходів і зборів.

Твердження позивача, що інспектор митниці предявив посвідчення, термін дії якого закінчився не може слугувати підставою для зупинення повноважень посадової особи органу доходів і зборів, на думку суду, не є підставою для визнання його дій протиправними. Так, відповідно до п.1 наказу Про обов'язкове носіння форменого одягу, службових посвідчень та особистого митного забезпечення, затвердженого наказом ДМС України від 4 жовтня 2002 року N 545, встановлено, що носіння при виконанні службових обов'язків форменого одягу працівниками митних органів, спеціалізованих митних установ і організацій, яким присвоєно персональні звання, згідно з Правилами носіння форменого одягу працівниками митних органів України, затвердженими наказом Держмиткому України від 02.02.96 N 46, а також службових посвідчень та особистого митного забезпечення є обов'язковим. Законодавством України не передбачено, що посадова особа органів доходів і зборів при виконанні своїх посадових обовязків під час здійснення митних формальностей щодо переміщуваних через митний кордон України товарів та транспортних засобів зобовязана підтверджувати свої повноваження особі, яка здійснює перетин кордону.

Крім того, в матеріалах справи на а.с. 66 є акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу. З цього акту вбачається, що позивач перешкоджав у здійсненні завірення даних митних декларацій з виявленими в автомобілі речами не лише інспектору митниці ОСОБА_5, а й іншим інспекторам, відносно яких в нього не було і на цей час немає сумнівів щодо їхніх повноважень.

Згідно зі ст.525 МК України, права про порушення митних правил розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.494 МК України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Частиною 1 ст.522 МК України встановлено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Відповідно до ст.523 МК України, від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Не підлягає задоволенню також вимога відповідача щодо зняття з контролю АСМО «Інспектор 2006» модуля «Орієнтування» АСМО «Інспектор» орієнтування підрозділу протидії митним правопорушенням УБ з МП Львівської митниці ДФС від 01.07.2016 року, оскільки судом встановлено, що 16.09.2016 року заступником начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_4 правомірно винесено постанову № 2741/20917/16 в справі про порушення митних правил, згідно з якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 474 МК .

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 158-163,167 КАС України,суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Львівської митниці Державної фіскальної служби, ОСОБА_4 про скасування постанови в справі про порушення митних правил та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення. В разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Радченко В.Є.