Справа № 804/1003/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2016 р. Справа № 804/1003/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Скорпіон» до Відділу з питань державної реєстрації Криворізької районної державної адміністрації, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Христофорівське», ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Скорпіон» до Відділу з питань державної реєстрації Криворізької районної державної адміністрації, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Христофорівське», ОСОБА_2, в якому позивач, із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд:
- скасувати рішення № 26328706 від 20.11.2015 року Реєстрації служби Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки;
- скасувати рішення № 26326904 від 20.11.2015 Реєстраційної служби Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірними рішеннями порушено право позивача на користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення, розташованими на території Кіровської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, кадастрові номера НОМЕР_1 та НОМЕР_2, взятими в оренду у їх власника - ОСОБА_2 відповідно до договорів оренди від 03.11.2004 року, строк дії яких на момент винесення державним реєстратором оскаржуваних рішень не скінчився, вони були чинними та достроково не розривалися.
Разом з тим, згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ці ж земельні ділянки є предметом договорів оренди, які укладено 15.11.2015р. та 20.11.2015 року між ОСОБА_2, як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Христофорівське», як орендарем. Здійснюючи державну реєстрацію права оренди земельних ділянок за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Христофорівське», державний реєстратор не перевірив, що на момент винесення оскаржуваних рішень це право вже зареєстроване за позивачем.
Отже, оскаржувані рішення мають бути скасовані, оскільки порушують права позивача та допускають одночасне існування державної реєстрації декількох різних прав оренди на одні і ті ж самі земельні ділянки, не зважаючи на той факт, що право оренди у позивача виникло першочергово.
Представник третьої особи 1 ТОВ «Агрофірма «Христофорівське», звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі вважаючи що спір має вирішуватись в порядку цивільного судочинства.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.09.2016р. в задоволенні заявленого клопотання відмовлено.
Відповідач та третя особа 2 правом на надання письмових пояснень чи заперечень на адміністративний позов не скористались.
Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 КАС України, та відповідно до ч.6 ст.128 КАС України суд ухвалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків.
03 листопада 2004 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "СКОРПІОН" (орендар) та ОСОБА_2 (орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки №301 згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кіровської сільської ради Криворізького району, Дніпропетровської області, площею 4,9632 га, згідно з Держактом НОМЕР_3 від 20.09.2004р., кадастровий номер НОМЕР_1, строком на 10 років.
03 листопада 2004 року складено акт прийому-передачі зазначеної земельної ділянки згідно договору оренди № 301.
03 листопада 2004 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "СКОРПІОН" (орендар) та ОСОБА_2 (орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки № 302, згідно якого Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 4,8756 га, яка знаходиться на території Кіровської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, і належить орендодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_4 від 20.09.2004 року. Кадастровий номер: НОМЕР_2. Договір укладено на 10 років.
02 листопада 2004 року складено акт прийому-передачі зазначеної земельної ділянки згідно договору оренди №302.
Також, згідно Інфоомаційної довідки з Державного реєстру речових прав а нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 52696594 станом а 05.02.2016р., встановлено, що за Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Христофорівське", Криворізьким районним управлінням юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано право оренди на:
- земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, номер запису про інше речове право 12144925. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 26328706 від 20.11.2015р., прийняте державним реєстратором Зінченком Ігорем Івановичем;
- земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 , номер запису про інше речове право 12143943. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 26326904 від 20.11.2015р., прийняте державним реєстратором Зінченком Ігорем Івановичем.
Тобто укладення договорів оренди земельної ділянки Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Христофорівське" та ОСОБА_2, а також їх державна реєстрація мали місце до закінчення дії договорів оренди тих самих земельних ділянок, укладених позивачем з цими ж громадянами-орнедодавцями.
Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Статтею 125 ЗК України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
При цьому, відповідно до ст.18 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент реєстрації договорів оренди, укладених між позивачем та третьою особою 2 , договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.
Згідно з Порядком державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073 (чинного на момент реєстрації договорів оренди), і відповідно до Указу Президента України від 17 лютого 2003 року "Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру", обов'язок щодо здійснення у складі державного земельного кадастру реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди земельних ділянок покладено на Державний комітет України по земельних ресурсах.
Наказом Державного комітету України по земельним ресурсам від 23.05.2003 року №135 "Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру та удосконалення структури державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", установлено, що реєстрацію земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди землі здійснює Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах".
Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 2 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі Закон № 1952-ІV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону № 1952-ІV передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.
Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-ІV державний реєстратор, крім іншого: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки;
Відповідно до п. 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою КМУ від 17.10.2013 № 868 під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону.
Частиною 1 ст. 15 Закону № 1952-ІV передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;
4) внесення записів до Державного реєстру прав;
5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;
6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.
Вказана позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду України від 29 вересня 2015 року у справі №21-760а15.
Однак, матеріали справи не містять підтверджень з'ясування державним реєстратором факту існування зареєстрованих прав оренди на земельні ділянки із кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, внаслідок чого відповідачем були прийняті рішення про повторну державну реєстрацію права оренди та їх обтяжень, однак з іншим орендарем - ТОВ "Агрофірма "Христофорівське", що є порушенням чинного законодавства України.
Одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.
Зазначена позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 30 березня 2016 року по справі №814-3015-14.
Згідно ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Як зазначалося вище, договори оренди землі між позивачем та ОСОБА_2, зареєстровані Криворізьким районним відділом Дніпропетровської регіональної філії ДП "Центр Державного земельного кадастру" у встановленому законом порядку.
Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржуваними рішеннями допущено одночасне існування подвійної державної реєстрації договорів оренди на земельні ділянки
Відтак, враховуючи, що спірні земельні ділянки станом на час проведення державними реєстратором дій перебували в оренді ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Скорпіон", а державним реєстратором, всупереч Закону, без попередньої перевірки наявності зареєстрованих прав прийнято рішення про державну реєстрацію прав оренди на земельні ділянки за ТОВ "Агрофірма "Христофорівське", суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення позовних вимог про скасування рішень державного реєстратора.
Враховуючи вищевикладене, та керуючись ст.ст. 163-168 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Скорпіон» до Відділу з питань державної реєстрації Криворізької районної державної адміністрації, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Христофорівське», ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень, - задовольнити.
Визнати протиправним і скасувати рішення Реєстраційної служби Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26328706 від 20.11.2015р.
Визнати протиправним і скасувати рішення Реєстраційної служби Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26326904 від 20.11.2015р.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова