Справа № 815/6144/16
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6144/16
УХВАЛА

20 грудня 2016 року

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., вивчивши адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 , в якому позивач просив:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо прийняття рішення щодо реєстрації права власності за ОСОБА_3 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 03.11.2016 року індексний номер 32205676 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог статей 105, 106 КАС України, у позовній заяві зазначаються імя позивача та відповідача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є, зміст позовних вимог згідно з ч.4,5 ст.105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а у разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів. До позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, а також документ про сплату судового збору. Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її підписання.

Проте поданий адміністративний позов викладеним вимогам не відповідав.

Позивачем не зазначені номери засобів зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є позивача, відповідача, третьої особи. ОСОБА_4 надано підтвердження даних про адреси зазначені позивачем відносно відповідача та третьої особи.

Позивачем не сплачений судовий збір. До позову не наданий оригінал документу про сплату судового збору у відповідглсті до вимог ст.106 КАС України.

Частиною 3 ст. 6 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивач зазначає, що 27.09.2007 року між нею та ВАТ «ОСОБА_5 Аваль» було укладено кредитний договір № 014/79729/74/83318 про надання кредиту в сумі 585655,00 гривень. В забезпечення виконання зобов'язання було укладено також договір іпотеки № 4634 від 28.09.2007 року на квартиру за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, б. 96, кв. 50.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яку вона отримала 08.11.2016 року, рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 32205676 від 03.11.2016 року, прийнятим відповідачем, право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2, було зареєстровано за ОСОБА_3.

Позивач зазначає, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вона дізналась, що 24.03.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_4, було внесено відомості до реєстру, щодо заміни Іпотекодержателя ВАТ «ОСОБА_5 Аваль» на ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ ОСОБА_6» на підставі договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором , серія та номер 420, виданий 24.03.2016 року. Того ж дня 24.03.2016 р., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_4 до реєстру внесено запис про заміну Іпотекодержателя ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ ОСОБА_6» на TOB «СТАНДАРТ ОСОБА_7» на підставі договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором. Далі, 24.03.2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 внесено до реєстру відомості, щодо заміні Іпотекодержателя TOB «СТАНДАРТ ОСОБА_7» на ОСОБА_3.

На підставі договору іпотеки № 4634 від 28.09.2007 року іпотекодержатель за вищезазначеною квартирою ОСОБА_3, зареєструвала за собою право власності на дану квартиру.

Виклавши вказані обставини позивач не надав доказів в їх обґрунтування та не зазначив причин неможливості їх надання з відповідним підтвердженням цієї неможливості (копії запитів, звернень, відповідей на них).

Позивачем до позову надана лише копія кредитного договору, не надані копії договору іпотеки, договорів про відступлення права вимоги (наявність цих договорів також не вбачається з наданої до позову інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Позивач не надав копії оскаржуваного рішення відповідача та також не зазначив причин неможливості їх надання з відповідним підтвердженням цієї неможливості (копії запитів, інформаційних запитів,звернень, відповідей на них). Отримання копії вказаного рішення є правом позивача, оскільки стосується безпосередньо її прав та інтересів. У звязку з цим позивач також має право на отримання та повинна надати до суду копії документів, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, у тому числі щодо наявності відомостей направлення їй вимоги.

Позивач також зазначає, що на момент реєстрації права власності на квартиру за адресою м. Одеса, вул. Ак. Корольова, б. 96, кв. 50, в ній були зареєстровані її діти - неповнолітня ОСОБА_8 (1999 р.н.) та малолітній ОСОБА_9 (2005 р.н.). Доказів цих обставин позивач також не надає.

Позивач вважає, що правочин порушує права також її неповнолітніх дітей та законодавство щодо необхідної участі у таких випадках органів опіки та піклування.

Таким чином, позивач не тільки оспорює правомірність реєстраційної дії, а и зазначає про спір про право власності на вказану квартиру.

Відповідно до ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних осіб із субєктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до положень ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права та для всіх судів України.

Верховний Суд України у своїй постанові від 14.06.2016 року по справі №826/4858/15 зазначив, що спірні правовідносини пов'язані із невиконанням умов цивільно-правової угоди, не є публічно-правовим спіром, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК. Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції

Таким чином, позивачу необхідно було чітко визначити свої вимоги та обґрунтування щодо них в залежності від чого визначити підсудність спірних правовідносин, які виникли у неї у звязку з невиконанням кредитного договору, порушенням прав її неповнолітніх дітей.

Суд звернув увагу позивача, що ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд сприяє вказаному обовязку сторони лише якщо сторона не може самостійно надати докази з зазначенням причин неможливості їх надання, що співвідноситься зі ст.106 КАС України щодо вимог до позовної заяви. Проте позивач не навів жодного обґрунтування з наданням відповідних доказів щодо неможливості виконати свій обовязок (копії запитів, звернень до відповідних установ, їх відповіді на вказані запити, звернення).

Згідно ст.108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, не сплачено державним митом, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 21.11.2016 року позов залишений без руху та наданий позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Позивачу розяснено, що недоліки повинні бути усунути шляхом надання до суду належним чином оформленого позову відповідно до вимог ст.ст.105,106 КАС України, його копій та копій документів відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, надання відповідних доказів по справі.

Позивачу також розяснено, що інститут залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання до відкриття провадження по справі. Вимоги до адміністративного позову викладені у ст.106 КАС, згідно якою, крім іншого, саме у позовній заяві повинні бути зазначені імя позивача та відповідача, третіх осіб, зміст позовних вимог згідно з ч.4,5 ст.105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, тобто повинні бути зазначені в позові треті особи та надані для них копії позову з додатками. Згідно з ч.2 ст.108 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.

Саме належним чином оформлений позов, якій вважається поданим у день первинного, направляється сторонам, тому не може бути уточненим, доповненим, поданим у порядку ст.137 КАС України, тощо, оскільки саме за поданим належним чином оформленим позовом суд вирішує питання про відкриття провадження по справі за вимогами викладеними у позові.

Право позивача на зміну позовних вимог (зменшення, збільшення, уточнення) встановлено ст.137 КАС України .

Між тим, інститут ст.137 КАС України застосовується у разі судового розгляду справи, тобто у справі по якій провадження відкрито. У звязку з чим подання до суду позивачем уточнень до позову не відповідає вимогам ст.106-107 КАС України.

Ухвалою суду від 21.11.2016 року позов залишений без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків до01.12.2016 року.

Поштове відправлення 01.12.2016 року повернулось до суду у звязку з зазначенням неповною адреси адресата.

З урахуванням викладеного суд ухвалою від 02.12.2016 року вдруге направив позивачу ухвалу суду від 21.11.2016 року та продовжив строк для усунення недоліків позову до 16.12.2016 року.

16.12.2016 року до суду надійшла заява про усунення недоліків від представника позивача з додатком квитанції про сплату судового збору та уточнення до адміністративного позову ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, в якому позивач просив:

- зобовязати відповідача надати належним чином завірені копії матеріалів справи, повязаних із реєстрацією права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_3;

- визнати неправомірними дії відповідача щодо прийняття рішення щодо реєстрації права власності за ОСОБА_3 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 03.11.2016 року індексний номер 32205676 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

У самих уточненнях до позову позивач зазначив, що довідку про стан сімї та реєстрації буде надана у судовому засіданні.

Таким чином, позивач замість належним чином оформленого позову надав до суду на виконання ухвали про залишення позову без руху уточнення до адміністративного позову, що не відповідає вимогам ст.106 КАС України.

Крім того, відповідно до ст.106 КАС України у позовній заяві зазначаються імя позивача та відповідача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є, зміст позовних вимог згідно з ч.4,5 ст.105 цього Кодексу.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно ч. 4 ст.105 КАС України, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Проте позивач у змісті позовних вимог сформулював крім двох позовних вимог, фактично клопотання про витребування доказів по справі.

Позов містить дві позовні вимоги, проте сплатив судовий збір за одну вимогу. Позивачу було розяснено в ухвалі суду, що частиною 3 ст. 6 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Таким чином, позивачем не сплачений судовий збір у повному обсязі.

Відповідно до вимог статей 105, 106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Позивачу вказано на ненадання ним доказів та не зазначення причин неможливості їх надання до позову та суд звернув увагу позивача, що ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд сприяє вказаному обовязку сторони лише якщо сторона не може самостійно надати докази з зазначенням причин неможливості їх надання, що співвідноситься зі ст.106 КАС України щодо вимог до позовної заяви.

Проте позивач не навів жодного обґрунтування з наданням відповідних доказів щодо неможливості виконати свій обовязок (копії запитів, звернень до відповідних установ, їх відповіді на вказані запити, звернення), але в позові фактично заявив про витребування цих доказів, не зазначивши причин неможливості їх надання до позову. Крім того, не надав доказів обставин, які зазначені у позові, а саме реєстрації неповнолітніх дітей у квартирі з посиланням надання цих доказів у судовому засіданні без зазначення причин неможливості їх надання до позову, незважаючи на зазначення вказаної обставини в ухвалі суду як недоліку позову, оскільки всі докази на підтвердження обставин зазначених у позові повинні бути надані до позову.

Таким чином, позивачем не сплачений у повному обсязі судовий збір, не наданий до суду належним чином оформлений адміністративний позов, а надані уточнення до адміністративного позову на стадії до відкриття провадження по справі, не викладений зміст позовних вимог у відповідності до вимог ст.105 КАС України, не надані докази на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, не зазначені причин неможливості подання таких доказів.

Враховуючи викладене суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід визнати неподаним та повернути позивачу.

Керуючись ст. 105, 106, 108 КАС України, суддя -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав - визнати неподаним та повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом пяти днів з дня отримання ухвали.

Суддя Катаєва Е.В.