Справа № 2-а-7240/11
Суддя: Шалагінова А. В.
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 2-а-7240/11 6-а/335/142/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Шалагінової А.В., за участю секретаря судового засідання Герченової А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, подання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зміну способу і порядку виконання рішення в адміністративній справі № 2а-7240/11,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 звернувся до суду із поданням про зміну способу і порядку виконання виконавчого документа, а саме виконавчого листа № 2а-7240/11 від 04.10.2016, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя з зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя (далі УПФУ) на стягнення з УПФУ на користь ОСОБА_2 підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 12.01.2011 по 22.07.2011 в розмірі 1 128,95 гривень.

В обґрунтування подання зазначає, що листом від 08.10.2016 за вих. № 16748/12 боржник повідомив про неможливість виконання рішення суду у повному обсязі у звязку з відсутністю відповідних асигнувань. Виплата коштів буде можлива лише за умови фінансування таких витрат за рахунок Державного бюджету України. Станом на 2016 р. коштів на виплату заборгованості управлінню не виділено. 1 січня 2013 р. набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», за яким визначено порядок стягнення коштів з державних органів через органи Державної казначейської служби. Зміни у правовому регулюванні порядку виконання судових рішень, боржником за якими є державний орган, яким не передбачено виконання рішень зобовязального характеру, унеможливлюють їх виконання. Відтак, вбачаються підстави для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Державний виконавець у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. За змістом подання державний виконавець просив розглянути справу за його відсутності.

Стягувач, представник боржника у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, стягував та боржник надіслали суду заяву та заперечення, в яких просили розглянути подання за їх відсутності.

За таких обставин, та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 263 КАС України, неявка осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не перешкоджає розгляду подання, суд вважав за можливе розглянути подання державного виконавця за його відсутності, а також за відсутності стягувача і представника боржника.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, подання державного виконавця, суд дійшов таких висновків.

У відповідності до частини першої статті 263 КАС України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно з частиною другою цієї ж статті, суд розглядає питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або сторони виконавчого провадження, що звернулися із поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі, та у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Виходячи з наведених вимог законодавства, необхідною умовою для надання зміни способу і порядку виконання рішення суду є наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Як випливає з матеріалів адміністративної справи, постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2011 р. задоволені частково позовні вимоги ОСОБА_2 до УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченого підвищення до пенсії.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2013 р. постанова суду першої інстанції залишена без змін.

4 жовтня 2016 р. за даною постановою ОСОБА_2 було видано виконавчий лист.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2016 р. ОСОБА_2 було поновлено строк для предявлення вищевказаного виконавчого листа до виконання.

Виконавчий лист ОСОБА_2 предявила до виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, постановою якого від 1 листопада 2016 р. було відкрито виконавче провадження.

Судом встановлено, що станом на час розгляду подання про зміну способу та порядку виконання судового рішення постанова Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2011 р. залишається не виконаною.

Згідно із заявою УПФУ від 03.11.2016 № 16748/12 боржник повідомив державного виконавця про відсутність бюджетного фінансування на виплату донарахованої суми підвищення пенсії у розмірі 1 128,95 гривень стягувачеві.

Разом із тим, державним виконавцем не надано суду відомостей про наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а також не зазначено заходів, які вживалися ним з метою виконання рішення суду у встановлений виконавчим листом спосіб.

Відтак, подання та додані до нього матеріали не підтверджують, що вжитими державною виконавчою службою заходами рішення суду виконати не вдалось, а також, що були вичерпані усі можливості для виконання судового рішення в порядку Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, відповідно до частин 12 статті 3 Закону України «Про гарантії держави по виконанню судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Отже, вказаним Законом передбачається виконання саме рішень про стягнення коштів з державного органу.

В даному випадку постанова суду стосувалась не стягнення коштів з УПФУ, а його зобовязання вчинити певні дії. При цьому, саме такий спосіб захисту порушеного права як зобовязання вчинити певні дії було обрано позивачем у позовній заяві, яка і була розглянута судом. Відповідно до статті 11 КАС України визначення змісту позовних вимог (якими у даному випадку були вимоги про зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії) є диспозитивним правом позивача, а суд вже вирішив справу на підставі поданої позовної заяви. Відтак, у поданні порушується питання про зміну способу захисту порушеного права, а не порядку виконання судового рішення, що, в разі задоволення подання, призведе до зміни змісту рішення суду (див. правові висновки Верховного Суду України у постановах від 17.02.2015 року по справі № 21-622а14 та від 14.04.2015 року по справі №21-78а15).

Суд, серед іншого, звертає увагу, що державним виконавцем порушується питання про зміну способу і порядку виконання виконавчого листа, що положеннями статті 263 КАС України не охоплюється.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення подання державного виконавця, з огляду на що залишає його без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 263 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Подання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зміну способу і порядку виконання рішення залишити без задоволення.

Ухвала відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Шалагінова