Справа № 826/10698/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 грудня 2016 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Канівець К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укройлпродукт" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укройлпродукт" до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укройлпродукт", звернулось до суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.03.2014 року №03, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення з податку на додану вартість за вересень 2013 року у розмірі 2 016 451,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 квітня 2016 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України були надані вказівки, які необхідно врахувати суду під час нового розгляду даної справи, зокрема, рух активів у процесі здійснення господарських операцій; встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарських операцій та встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Також слід перевірити можливості контрагентів позивача щодо виконання укладених з позивачем договорів, зокрема, наявність технічних та технологічних можливостей; питання щодо фактичної оплати позивачем податку на додану вартість в ціні отриманого товару (послуг), не досліджено руху активів у процесі здійснення господарських операцій, з відповідним документальним підтвердженням.

Крім того, суди попередніх інстанцій висновки про нереальність господарських операцій зробили на підставі актів податкових органів про неможливість проведення зустрічних звірок з контрагентами позивача, при цьому, судами не було досліджено господарські операції позивача за період, що перевірявся та на підставі яких виникли порушення, що лягли в основу прийняття податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2016 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Укройлпродукт" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги адміністративного позову в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду залишенню без змін, з наступних підстав.

Згідно зі ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 статі 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідачем згідно із пп.78.1.1 п.78.1. ст.78 Податкового кодексу України була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання податкового законодавства по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ "Бізнес Капітал" (код за ), ТОВ "Укрфрут" (код за ) та ТОВ "Біг Бен" (код за ) за період з 01.09.2013 року по 30.09.2013 року.

Слід зазначити, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 січня 2014 року, яка набрала законної сили на підставі ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року встановлено, що наказ № 940 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Укройлпродукт» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Бізнес Капітал», ТОВ «Укрфрут» та ТОВ «Біг Бен» за період з 01 вересня 2013 року по 30 вересня 2013 року, винесено податковим органом правомірно та за наявності достатніх правових підстав.

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.09.2013 року по 30.09.2013 року по взаємовідносинах ТОВ "Бізнес Капітал", ТОВ "Укрфрут" та ТОВ "Біг Бен" встановлено його завищення на загальну суму 2016451,00 грн., у тому числі, по періодам: вересень 2013 року - 2016451,00 грн. та, відповідно, встановлено завищення від'ємного значення податку на додану вартість на зазначену суму.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 23.12.2013 року № 2467/26-56-22-03-09/37036907, яким зафіксовані виявлені під час перевірки порушення позивачем норм податкового законодавства України, зокрема: п.198.2, п.198.3, п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено від'ємне значення податку на додану вартість на загальну суму 2016451,00 грн., у тому числі, по періодам: вересень 2013 року - 2016451,00 грн.

У зв'язку з виявленими порушеннями, на підставі акта перевірки позивача від 23.12.2013 року № 2467/26-56-22-03-09/37036907, відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 13.01.2014 року № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення рядка 19 Декларації та від'ємного значення рядка 24 декларації з податку на додану вартість за вересень 2013 року у розмірі 2 016 451,00 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення відповідача за правилами ст.56 Податкового кодексу України оскаржувалось позивачем в адміністративному порядку до Головного управління Міндоходів у м. Києві та Міністерства доходів і зборів України.

Рішенням Головного управління Міндоходів у м. Києві від 13.03.2014 року № 2314-110/26-15-10-06-15 про результати розгляду первинної скарги, податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 13.01.2014 року № 000032220 було скасовано та зобов'язано відповідача винести податкове повідомлення-рішення форми "В4" про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 2016451,00 грн. передбачене Порядком № 1236.

На виконання зазначеного рішення Головного управління Міндоходів у м. Києві, відповідачем було прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 19.03.2014 року № 03, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за вересень 2013 року у розмірі 2 016 451,00 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції, з урахуванням вказівок Вищого адміністративного суду України, встановив фактичні обставини справи та дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення, про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за вересень 2013 року у розмірі 2 016 451,00 грн. винесено відповідачем в межах своїх повноважень та правомірно, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 27 вересня 2013 року позивачем було укладено три однотипні договори поставки з ТОВ «Бігбен», ТОВ «Укрфрут» та ТОВ «Бізнес Капітал».

Відповідно до умов даних договорів постачальник зобов'язувався на умовах та у порядку, визначених Договором, поставити покупцю нафтопродукти (дизельне паливо Л-К5), а покупець зобов'язувався на умовах та в порядку, визначених цим Договором, прийняти товар та оплатити його. Транспортування товару до станції або пункту призначення організовується покупцем. Постачальник зобов'язується поставити товар не пізніше 30-ти днів з дати підписання Договору. Розрахунок за товар здійснюється покупцем на умовах 100% попередньої оплати.

Відповідно до платіжних доручень від 27 вересня 2013 року №1847 на суму 5169600,00 грн. № 1848 на суму 5785000,00 грн. та №1849 на суму 1144102,00 грн. позивачем за вищевказаними договорами сплачено попередню оплату за товар у відповідному розмірі на користь ТОВ «Укрфрут», ТОВ «Бізнес Капітал» та ТОВ «Бігбен» відповідно.

За результатами проведеної оплати сторонами договору було підписано податкові накладні, які в подальшому були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На підставі проведеної оплати, позивачем було сформовано податковий кредит з податку на додану вартість за вересень 2013 року у розмірі 2 016 451,00 грн.

В подальшому вищезазначені договори з ТОВ «Бігбен», ТОВ «Укрфрут» та ТОВ «Бізнес Капітал» виконані контрагентами не були та поставки палива не здійснені, тобто, умови договорів не виконано.

Дана обставина підтверджена представником позивача в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції та не заперечується відповідачем.

Однак, позивач вважає, що він має право на формування податкового кредиту за результатами проведеної оплати та складення податкової накладної навіть за умови, що в подальшому вимоги договорів фактично виконані не були.

Колегія суддів не може погодитись з таким твердженнями з наступних підстав.

Приписами п. 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Однак, необхідною умовою для віднесення сплачених цін за товари (послуги) до валових витрат та сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Господарські операції для визначення податкового кредиту для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність таких операцій.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з ПДВ навіть за наявності формально складених документів або сплати грошових коштів.

Тобто, визначаючи право позивача на формування податкового кредиту за спірними операціями по першій події (оплаті поставки), колегія суддів вважає за необхідне встановити, чи, при укладенні спірних договорів, в апріорі, останні могли були фактично виконані сторонами, чи їх укладання було направлене виключно на формування податкового кредиту.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач у перевіряємий період мав договірні взаємовідносини з контрагентами - ТОВ "Бізнес Капітал", ТОВ "Укрфрут" та ТОВ "БігБен", які ґрунтувалися на договорах поставки ПММ, на підтвердження виконання умов яких та сплати податку на додану вартість у складі ціни за придбані позивачем товари, зазначеними контрагентами були виписані позивачу податкові накладні.

Так, взаємовідносини позивача (покупець) з ТОВ "Бізнес Капітал" (постачальник) ґрунтувалися на договорі поставки ПММ від 27.09.2013 року № 2709-У-Б, за умовами якого постачальник зобов'язувався на умовах та у порядку, визначених Договором, поставити покупцю нафтопродукти (дизельне паливо Л-К5) у кількості 544,00 тони (+/-5%), а покупець зобов'язувався на умовах та в порядку, визначених цим Договором, прийняти товар та оплатити його за ціною 5 793 600,00 грн. з ПДВ.

Транспортування товару до станції або пункту призначення організовується покупцем.

Постачальник зобов'язується поставити товар не пізніше 30-ти днів з дати підписання Договору.

Розрахунок за товар здійснюється покупцем на умовах 100% попередньої оплати.

Згідно п.3.1. та п.3.2. договорів поставки ПММ від 27.09.2013 року № 2709-У-Б, передбачено, що продукція поставляється покупцю на умовах, зазначених у Додаткових угодах до цього Договору, що є його невід'ємною частиною, згідно Інкотермс 2010 року.

Постачальник вважається таким, що виконав своє зобов'язання по поставці продукції з дати передачі продукції в розпорядження покупця по акту прийому-передачі продукції та/або видаткової накладної на продукцію, підписаної уповноваженими представниками сторін.

Право власності на продукцію переходить до покупця з дати поставки продукції.

Датою поставки продукції є дата підписання акта прийому-передачі продукції та/або видаткової накладної на продукцію.

Відповідно до платіжного доручення від 27 вересня 2013 року № № 1848 на суму 5785000,00 грн. позивачем проведено попередню оплату по даному договору.

При цьому, як зазначає сам позивача, умови даного договору виконані не були та контрагентом товар поставлено не було.

В порушення пунктів 1.4 та 3.6 договору від 27.09.2013 року № 2709-У-Б ТОВ "Бізнес Капітал" не було повернуто 100 % суми попередньої оплати протягом одного дня.

При цьому, з наданих суду апеляційної інстанції документів вбачається, що ТОВ "Бізнес Капітал" повернуло позивачу всього 8945000,00 грн., з яких на протязі жовтня 2013 року 4145000,00 грн. та в листопаді 2014 року - 4800000,00 грн.

Тобто, ТОВ "Бізнес Капітал" повернуло позивачу суму коштів на 3160000,00 грн. більше, ніж була сплачена позивачем.

Також, позивачем суду апеляційної інстанції було надано додаткову угоду від 08 жовтня 2013 року, до вищезазначеного договору, в якій визначено, що ТОВ "Бізнес Капітал" повинен повернути позивачу сплачену ним суму коштів не пізніше 31 грудня 2013 року.

Однак, документів на підтвердження своєчасного повернення коштів позивачем не надано.

Крім того, слід зазначити, що вище вказана додаткова угода не надавалася позивачем контролюючому органу до перевірки взагалі, а надана лише суду апеляційної інстанції під час другого кола розгляду справи.

Відповідно п.44.6. ст.44 до Кодексу, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Разом з тим, позивачем не надано жодних документів з яких можливо було б встановити яким чином велись переговори з укладення цих договорів, з яких підстав умови договору не були виконані контрагентом, також не надано документів яким чином, позивач намагався повернути свої кошти, які були сплачені ним ТОВ "Бізнес Капітал" (в досудовому/судовому порядку), не надано документів з яких підстав ТОВ "Бізнес Капітал" не виконано умови додаткової угоди в частині повернення коштів одним платежем до 31 грудня 2013 року. Крім того, не надано пояснень чому ТОВ "Бізнес Капітал" сплатило позивачу 8945000,00 грн. замість 5785000,00 грн., тобто більш ніж на 3000000,00 грн. більше.

Таким чином, колегія суддів вважає, що всі вищенаведені обставини свідчать про те, що даний договір був укладений позивачем з метою формування податкового кредиту, а не з метою реального його виконання в цілях ведення господарської діяльності

Взаємовідносини позивача (покупець) з ТОВ "Укрфрут" (постачальник) ґрунтувалися на договорі поставки ПММ від 27.09.2013 року № 2709-У-У, за умовами якого постачальник зобов'язувався на умовах та у порядку, визначених Договором, поставити покупцю нафтопродукти (дизельне паливо Л-К5, сорт С) у кількості 500,00 тон (+/-5%), а покупець зобов'язувався на умовах та в порядку, визначених цим Договором, прийняти товар та оплатити його за ціною 5 205 000,00 грн. з ПДВ.

Транспортування товару до станції або пункту призначення організовується покупцем.

Постачальник зобов'язується поставити товар не пізніше 30-ти днів з дати підписання Договору.

Розрахунок за товар здійснюється покупцем на умовах 100% попередньої оплати.

Згідно п.3.1. та п.3.2. договорів поставки ПММ від 27.09.2013 року № 2709-У-У, передбачено, що продукція поставляється покупцю на умовах, зазначених у Додаткових угодах до цього Договору, що є його невід'ємною частиною, згідно Інкотермс 2010 року.

Постачальник вважається таким, що виконав своє зобов'язання по поставці продукції з дати передачі продукції в розпорядження покупця по акту прийому-передачі продукції та/або видаткової накладної на продукцію, підписаної уповноваженими представниками сторін.

Право власності на продукцію переходить до покупця з дати поставки продукції.

Датою поставки продукції є дата підписання акта прийому-передачі продукції та/або видаткової накладної на продукцію.

Відповідно до платіжного доручення від 27 вересня 2013 року № № 1847 на суму 5169600,00 грн. позивачем проведено попередню оплату по даному договору.

При цьому, як зазначає сам позивача, умови даного договору виконані не були та контрагентом товар поставлено не було.

В порушення пунктів 1.4 та 3.6 договору від 27.09.2013 року № 2709-У-У ТОВ "Укрфрут" не було повернуто 100 % суми попередньої оплати протягом одного дня.

При цьому, з наданих суду апеляційної інстанції документів вбачається, що ТОВ "Укрфрут" повернуло позивачу 5169600,00 грн. лише в червні 2016 року.

Тобто, вже після проведення перевірки, винесення спірного рішення та закінчення першого кругу судового розгляду.

Також, позивачем суду апеляційної інстанції було надано додаткову угоду від 08 жовтня 2013 року, до вищезазначеного договору, в якій визначено, що ТОВ "Укрфрут" повинен повернути позивачу сплачену ним суму коштів не пізніше 31 грудня 2013 року.

Таким чином, документів на підтвердження своєчасного повернення коштів позивачем не надано.

Крім того, слід зазначити, що вище вказана додаткова угода не надавалася позивачем контролюючому органу до перевірки взагалі.

Відповідно п.44.6. ст.44 до Кодексу, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Разом з тим, позивачем не надано жодних документів з яких можливо було б встановити яким чином велись переговори з укладення цих договорів, з яких підстав умови договору не були виконані контрагентом, також не надано документів яким чином, позивач намагався повернути свої кошти, які були сплачені ним ТОВ "Укрфрут" (в досудовому/судовому порядку), не надано документів з яких підстав ТОВ "Укрфрут" не виконано умови додаткової угоди в частині повернення коштів одним платежем до 31 грудня 2013 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що всі вищенаведені обставини свідчать про те, що даний договір був укладений позивачем з метою формування податкового кредиту, а не з метою реального його виконання в цілях ведення господарської діяльності

Взаємовідносини позивача (покупець) з ТОВ "БігБен" (постачальник) ґрунтувалися на договорі поставки ПММ від 27.09.2013 року № 2709/13УБ, за умовами якого постачальник зобов'язувався на умовах та у порядку, визначених Договором, поставити покупцю нафтопродукти (дизельне паливо Л-К5, сорт С) у кількості 138,00 тон (+/-5%), а покупець зобов'язувався на умовах та в порядку, визначених цим Договором, прийняти товар та оплатити його за ціною 1 449 000,00 грн. з ПДВ.

Транспортування товару до станції або пункту призначення організовується покупцем.

Постачальник зобов'язується поставити товар не пізніше 30-ти днів з дати підписання Договору.

Розрахунок за товар здійснюється покупцем на умовах 100% попередньої оплати.

Згідно п.3.1. та п.3.2. договорів поставки ПММ від 27.09.2013 року № 2709-УБ, передбачено, що продукція поставляється покупцю на умовах, зазначених у Додаткових угодах до цього Договору, що є його невід'ємною частиною, згідно Інкотермс 2010 року.

Постачальник вважається таким, що виконав своє зобов'язання по поставці продукції з дати передачі продукції в розпорядження покупця по акту прийому-передачі продукції та/або видаткової накладної на продукцію, підписаної уповноваженими представниками сторін.

Право власності на продукцію переходить до покупця з дати поставки продукції.

Датою поставки продукції є дата підписання акта прийому-передачі продукції та/або видаткової накладної на продукцію.

Відповідно до платіжного доручення від 27 вересня 2013 року № № 1849 на суму 1144102,00 грн. позивачем проведено попередню оплату по даному договору.

При цьому, як зазначає сам позивача, умови даного договору виконані не були та контрагентом товар поставлено не було.

З наданих суду апеляційної інстанції документів вбачається, що ТОВ "Біг Бен" повернуло позивачу кошти у жовтні 2013 року у розмірі 1144102,00 грн.

Однак, такі документи були надані позивачем суду апеляційної інстанції під час другого кругу розгляду даної справи у 2016 року, а при перевірці та на першому крузі судового розгляду таких документів в матеріалах справи немає.

Також, позивачем суду апеляційної інстанції було надано додаткову угоду від 08 жовтня 2013 року, до вищезазначеного договору, в якій визначено, що ТОВ "Біг Бен" повинен повернути позивачу сплачену ним суму коштів не пізніше 31 жовня 2013 року.

Однак, слід зазначити, що вище вказана додаткова угода не надавалася позивачем контролюючому органу до перевірки взагалі.

Відповідно п.44.6. ст.44 до Кодексу, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Разом з тим, позивачем не надано жодних документів з яких можливо було б встановити яким чином велись переговори з укладення цих договорів, з яких підстав умови договору не були виконані контрагентом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що всі вищенаведені обставини свідчать про те, що даний договір був укладений позивачем з метою формування податкового кредиту, а не з метою реального його виконання в цілях ведення господарської діяльності

Колегія суддів також звертає увагу на ту обставину, що у контрагентів позивача відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості для здійснення господарської операції та вчинення тих дій, що становлять зміст вищезазначених господарських операції.

Вказана обставина може свідчити про те, що при укладенні договорів, сторони господарських операцій не мали наміру на фактичне виконання умов договору, а лише документально оформили господарські операції для формування податкового кредиту.

Таким чином, колегія суддів в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції, що в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження товарності господарських операцій, а також докази на підтвердження наявності реальних намірів у сторін при укладенні договорів на фактичне їх виконання.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві складено акт від 24.12.2013 року № 840/26-56-22-01-03/37175309 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Бізнес Капітал» (код за ) щодо господарських взаємовідносин із платниками податків за період з 01.11.2012 року по 31.10.2013 року, згідно якого встановлено, що від ОУ ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві отримано висновок про результати відпрацювання ризикового платника податків оперативним підрозділом ГУ Міністерства доходів і зборів України, згідно якого місце знаходження платника податку не встановлено, за результатами опитування посадових осіб, засновників не встановлено ознак здійснення реальних фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентами. Підприємство має стан « 9» - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням. В ході перевірки встановлено порушення ТОВ «Бізнес Капітал» ч.5 ст.203, ч.1, 2 ст.215, ст.216, ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених ТОВ «Бізнес Капітал» при придбанні та продажу товарів (послуг), а також встановлено відсутність об'єктів оподаткування при визначені доходів та витрати (послуг) за період з 01.11.2012 року по 31.10.2013 року, які підпадають під визначення ст.134, ст.138 Податкового кодексу України.

Також, в ході перевірки позивача, відповідач отримав від ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві акт від 26.11.2013 року № 449/26-53-22-01-15-38576599 про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «БІГБЕН» (код за ) щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період: за період липень 2013 року, вересень 2013 року, згідно якого встановлено, що зустрічну звірку неможливо провести у зв'язку з тим, що товариство не знаходяться за юридичною адресою. Крім того, від оперативного підрозділу ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві отримано висновки №09/11-13/240 від 25.11.2013 року та №09/11-13/241 від 25.11.2013 року про результати відпрацювання ризикового платника податків оперативним підрозділом ГУ Міністерства доходів і зборів України за період - липень 2013 року, вересень 2013 року. За результатами відпрацювання встановлено, що ТОВ «БІГБЕН» за податковою адресою не здійснює свою реальну фінансово-господарську дальність, а використовує дану адресу як поштову, про що, працівниками оперативного управління складено відповідний акт про обстеження приміщення (адреси), щодо ведення господарської діяльності підприємства, на основі якого складено довідку форми № 2 та вправлено до ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві. Неодноразово проведено телефонні дзвінки за номерами вказаними в базі даних та мобільним директора ОСОБА_1 для надання пояснень по взаємовідносинах з ТОВ «Укройлпродукт», однак останній так і не з'явився. Таким чином, правочини, укладені ТОВ «БІГБЕН» з контрагентами порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою ухилення від сплати податків третіх осіб.

Тобто, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вищезазначені документи підтверджують ту обставину, що у контрагентів позивача відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості для вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст вищезазначених господарських операції, що додатково ставить під сумнів можливість реального виконання господарських зобов'язань по договорам.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні в матеріалах справи документи дають підстави вважати, що спірні договори були заключні лише з метою формування податкового кредиту та без мети фактичного виконання умов договору, так як позивачем в судовому засіданні не доведено факту сплати податку на додану вартість в якості оплати за товар та вищезазначеними договорами було завдано збитку для держави на суму 2 016 451,00 грн.

При цьому, слід зазначити, що на даний час збитки у розмірі 2016451,00 грн., які завдані державі, не були відшкодовані позивачем шляхом коригування податкового кредиту по не проведеним операціям.

У разі коли на момент перевірки платника податку податковим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються непідтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, непідтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Враховуючи наведені вище правові норми та обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у позивача підстав для формування податкового кредиту, оскільки останнім не доведено сплати податку на додану вартість, а його контрагенти не мали ні технічних ні фізичних можливостей для виконання договорів ще на стадії підписання договорів.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд перевіряє чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією і законами України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що при винесені оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та в ході перевірки повноваження державної податкової інспекції використовувалися з тією метою, з якою вони надані; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та вчинення дії; неупереджено; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

При цьому апеляційна скарга не містить інших посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укройлпродукт" - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 19 грудня 2016 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Сорочко Є.О.