Справа № 826/342/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 грудня 2016 року № 826/342/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом ОСОБА_1

до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної

реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві

Корчинської Лілії Володимирівни

треті особи ОСОБА_3,

ЖБК «Кристал-6»

про визнання протиправним та скасування рішення

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Корчинської Лілії Володимирівни (надалі - Відповідач), треті особи: ОСОБА_3, ЖБК «Кристал-6», в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №26584166 від 30 листопада 2015 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Корчинської Лілії Володимирівни управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві та зобов'язати управління держаної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві провести реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру, що розташована у АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що рішення про відмову державного реєстратора з підстав, що поданий пакет документів не відповідає вимогам ст.21 Закону України «Про кооперацію», є необґрунтованим, а спірне рішення підлягає скасуванню.

Представник Відповідача в письмових запереченнях зазначив, що державному реєстратору надано, зокрема нотаріально завірену заяву, в якій зазначено, що ОСОБА_3 відступив належний йому пай у розмірі 100% колишній дружині ОСОБА_1, проте право власності на квартиру не було зареєстровано ОСОБА_3, а тому він не міг відступати право власності на цю квартиру третім особам.

Представники третіх осіб 1, 2 в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлені про розгляд справи.

Враховуючи, що в судове засідання не прибули представники третіх осіб 1, 2, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмовому провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

ОСОБА_1 11.11.2015 року звернулась до державного реєстратора на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Вказана заява зареєстрована в базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 11.11.2015 року за №14232209.

Відповідно до картки прийому заяви №47357304 вбачається, що до заяви додано технічний паспорт на квартиру станом на 20.08.2015 року, інвентаризаційна справа №2704, довідку від 10.11.2015 року №127 житлово-будівельного кооперативу «Кристал-6» про членство в ньому та сплату пайового внеску в повному обсязі, інформаційну довідку Київського міського БТІ КВ-2015 №32856 від 28.09.2015 року, заяву ОСОБА_3 від 22.04.2015 року про вихід зі складу членів ЖБК «Кристал-6», копію паспорта та реєстраційний номер облікової картки платника податків, документ про сплату державного мита.

Державним реєстратором Корчинською Л.В. управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві прийнято рішення від 30.11.2015 року №26584166 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Приймаючи рішення про відмову державний реєстратор прийшов до висновку, що поданий пакет документів порушує вимоги ст.21 Закону України «Про кооперацію», оскільки пай - майновий поворотний внесок члена кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав. Пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. У разі виходу або виключення з кооперативу особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу. Отже, Відповідач вказує на те, що громадянин ОСОБА_3, який являвся членом кооперативу, припинивши свою участь у складі членів ЖБК «Кристал-6» відповідно до Закону не має права передати (відступити) своїй колишній дружині пай в розмірі 100%.

Позивач вважає оскаржуване рішення є протиправним, а тому звернулася до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про часткове обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації прав підлягають, серед іншого, право власності (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону № 1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Частиною 2 ст. 9 Закону № 1952-IV визначено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію, та сторін (сторони) правочину, згідно з яким відбувається державна реєстрація виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; відповідність даних про наявність (або відсутність) інформації та/або відповідних документів, що свідчать про накладення (зняття) заборони (арешту) або інших обтяжень, що перешкоджають державній реєстрації прав, у тому числі відсутність встановлених законом заборон на відчуження нерухомого майна; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав, відмову в такій реєстрації, її зупинення, про державну реєстрацію обтяжень, про скасування запису, погашення запису та внесення змін до записів у Державному реєстрі прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надає витяги з Державного реєстру прав або відмовляє у їх наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

При цьому, перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч. 2 ст. 15 Закону №1952-IV).

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 затверджено «Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Порядок №868, який діяв на момент прийняття спірного рішення).

Пунктом 28 Порядку №868 передбачено, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Водночас, ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна або більша його частина розміщені на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 6) заявлене право вже зареєстровано.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону №1952-IV за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

При цьому, рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Аналіз вказаного в сукупності дає суду підстави дійти висновку, що підстави для відмови у державній реєстрації та їх обтяжень є вичерпним, а відповідне рішення повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Статтею 2 Закону України «Про кооперацію» визначено, що кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про кооперацію» членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності. Кооператив зобов'язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про кооперацію» пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. У разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі.

Статтею 19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Відповідно до п. 50 Порядку для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна, збудовані в результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, заявник подає: довідку житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

У разі коли завершення будівництвом об'єкта містобудування та державна реєстрація прав на такий об'єкт, збудований у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, здійснюється після 1 січня 2013 року, відповідний кооператив після прийняття такого об'єкта в експлуатацію подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (крім випадку, коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна його адреса не змінилася); затверджений загальними зборами кооперативу список членів кооперативу.

Аналіз наведених норм права свідчить, що державна реєстрація прав з видачею свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна, збудовані в результаті діяльності гаражного чи іншого кооперативу до 01 січня 2013 року, проводиться на підставі заяви члена відповідного кооперативу, до якої додаються довідка кооперативу про членство в ньому та про повне внесення таким членом пайового внеску.

Як вбачається з матеріалів справи, об'єкт нерухомості збудовано до 09.01.2013 року, тому Позивач разом із заявою про державну реєстрацію права та їх обтяжень, додала всі необхідні документи відповідно до п.50 Порядку №868.

Водночас, Відповідачем у прийнятому спірному рішенні від 30.11.2015 року №26584166 вказано про те, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Судом встановлено, що у листопаді 1992 року було внесено повну суму пайового внеску за квартиру АДРЕСА_1, що підтверджено довідкою №127 від 10.11.2015 року.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про власність» (чинний, на момент повного внесення коштів за пай, спірну квартиру) встановлено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім'ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Крім цього, відповідно до ст.384 Цивільного кодексу України член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Як встановлено Судом, відповідно до протоколу №2 (виписки) загальних зборів членів ЖБК «Кристал-6» від 05.08.2015 року одноголосно було прийнято рішення щодо виходу зі складу членів ЖБК «Кристал-6» за власним бажанням ОСОБА_3 та передачі належного йому паю у розмірі 100% його колишній дружині ОСОБА_1. Також, відповідно до вказаного протоколу, ОСОБА_1 прийняти в члени кооперативу ЖБК «Кристал-6».

Згідно з нотаріально завіреною заявою від 22.04.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 припинив свою участь у складі членів ЖБК «Кристал-6» та належний йому пай у розмірі 100% передав (відступив) своїй колишній дружині ОСОБА_1.

Отже, ОСОБА_3 (третя особа 1) законно передав свої права на пай у ЖБК «Кристал-6» Позивачу.

Враховуючи викладене, висновки Відповідача щодо порушення ст. 21 Закону України «Про кооперацію» є необґрунтованими та безпідставними.

Крім цього, слід зазначити, що вказана стаття передбачає право, а не обов'язок члена кооперативу у разі його виходу або виключення з кооперативу на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі.

Враховуючи вищевикладене позовна вимога Позивача про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №26584166 від 30 листопада 2015 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Корчинської Лілії Володимирівни управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню

В частині позовних вимог щодо зобов'язання управління держаної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві провести реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру, що розташована у АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, Суд зазначає наступне.

Як вбачається із приписів Закону України №1952 за своєю правовою природою, повноваження Відповідача щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості (або відмову у реєстрації) є його виключною компетенцією.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд також звертає увагу на положення Постанови Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 р. № П-278/10, якою встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, з огляду на зазначене, Суд приходить до висновку, що вимога Позивача про зобов'язання управління держаної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві провести реєстрацію права власності на нерухоме майно є, фактично, формою втручання в дискреційні повноваження Відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, отже задоволенню не підлягає.

Частиною 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №26584166 від 30 листопада 2015 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Корчинської Лілії Володимирівни управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити повністю.

4. Стягнути з управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві за рахунок державних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 511,21 грн. (п'ятсот одинадцять гривень 21 копійок).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук