Справа № 826/19485/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

16 грудня 2016 року м. Київ № 826/19485/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрянської Я.І., ознайомившись із позовною заявою і доданими до неї матеріалами

за позовом ОСОБА_1,

до відповідача Головного управління Національної поліції України в м. Києві,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Подільське УП ГУ НП у м. Києві,

про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на посаді, відновлення спеціального звання, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Національної поліції України в м. Києві, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Подільське УП ГУ НП у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на посаді, відновлення спеціального звання, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_3, суд дійшов висновку, що адміністративний позов подано після закінчення строків, установлених законодавством України.

Так, відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частина третя статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивач просить визнати незаконним звільнення з посади, поновити на посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та стягнути моральну шкоди.

Вказує, що 29.01.2016 його звільнено з органів Національної поліції, відповідно до наказу № 63 о/с від 29.01.2016.

Разом з тим, до матеріалів справи долучено копію трудової книжки, зі змісту якої вбачається, що 29.01.2016 позивач звільнений зі служби в поліції.

Із адміністративним позовом позивач звернувся до суду 12.12.2016. Отже, позивачем пропущено строк звернення до суду встановлений статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас, позивачем зазначено, що 29.01.2016 у відділу кадрового забезпечення Подільського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Хорива, буд. 20 ОСОБА_4 було вручено трудову книжку, без надання обґрунтованих підстав і ознайомлення з документами і відповідними роз'яснення обставин, оголошено працівником кадрового забезпечення, що останній звільнений з органів Національної поліції, через службову невідповідність.

Клопотання про поновлення строку звернення до суду позивач надав зазначивши, що відповідного наказу про звільнення, наказу про застосування дисциплінарного стягнення через яке мало місце звільнення позивача чи матеріалів службового розслідування за повним, всебічним і об'єктивним дослідженнями та встановленими в ньому обставинами наслідком яких послугувало звільнення, станом на 29.01.2016 і по цей час 12.12.2016 надано та вручено не було.

Разом з тим як свідчать матеріали справи ОСОБА_4 був ознайомлений з власним звільнення 29.01.2016 (як зазначає сам же позивач, коли йому було вручено трудову книжку та оголошено працівником кадрового забезпечення, що останній звільнений з органів Національної поліції, через службову невідповідність), а тому посилання позивача на те, що строк на оскарження наказу про звільненя повинен бути поновлений, оскільки позивач не був обізнаний про підстави звільнення є хибними, адже ОСОБА_4 не був позбавлений права ознайомитися із оскаржуваним наказом, та матеріалами особової справи безпосередньо під час вручення трудової книжки.

А також позивачем не надано доказів того, що з 29.01.2016 позивач не був ознайомлений зі змістом оскаржуваного наказу, також не надав копії розписки про отримання трудової книжки чи розписки про отримання наказу про звільнення, які б свідчили про те, що позивач отримав вказані вище документи по сплину майже 11 місяців з моменту винесення та прийняття наказу про звільнення позивача.

Отже, в силу приписів статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем пропущений строк звернення до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Суд також звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Тобто, процесуальний закон обмежує право звернення до адміністративного суду певними часовими рамками, що сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Зазначена позиція також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, який вказав, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, "Стаббігс на інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії").

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі статей 99, 100, 107 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що він не позбавлений можливості повторно звернутися до суду із вказаним позовом, обґрунтувавши причини пропуску встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку звернення до суду.

З огляду на викладене, керуючись статтями 99, 100, 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_4 залишити без розгляду.

2. Позовну заяву із додатними до неї матеріалами надіслати позивачеві.

3. Повідомити позивача, що особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.І. Добрянська