Справа № 642/5946/16-а
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 р.Справа № 642/5946/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 обласного військового комісаріату на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 07.11.2016р. по справі № 642/5946/16-а

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 обласного військового комісаріату

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 обласного військового комісаріату, в якому просить суд:

- Визнати протиправними бездіяльність ОСОБА_1 обласного військового комісаріату, яка полягає в не поданні у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги ..."та Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 р.

- Зобов`язати ОСОБА_1 обласний військовий комісаріат подати висновок та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги ..." та Наказом Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014 року.

- Зобов`язати ОСОБА_1 обласний військовий комісаріат відповідно до статті 267 Кодексу адміністративного судочинства подати у 15-денний строк після набрання чинності рішенням, звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову зазначив, що дії ОСОБА_1 обласного військового комісаріату, які полягають в формальній відповіді, щодо відмови отримання одноразової грошової допомоги є протиправною бездіяльністю та такими, що порушують права позивача, передбачені ч.ч.1,2 ст.22 та ч.1 ст.46 Конституції України.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 07.11.2016 року адміністративний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 обласного військового комісаріату про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено. Визнано протиправними бездіяльність ОСОБА_1 обласного військового комісаріату, яка полягає в не поданні у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги ...". Зобов`язано ОСОБА_1 обласний військовий комісаріат подати висновок та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги ..." та Наказом Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014 року. Зобов`язано ОСОБА_1 обласний військовий комісаріат відповідно до статті 267 Кодексу адміністративного судочинства подати у 15-денний строк після набрання чинності рішенням, звіт про виконання судового рішення.

ОСОБА_1 обласний військовий комісаріат, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 07.11.2016 року в частині задоволення позову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що витрати, повязані із виплатою одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності повинні здійснюватися Державною прикордонною службою України, на яку централізовано виділяються кошти з Державного бюджету. Зазначає, що оскільки позивач звільнений зі строкової військової служби з прикордонних військ, правонаступником є Державна прикордонна служба України, то в силу ст..16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військослужбовців та членів їх сімей і Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, правових підстав призначити та виплатити позивачу ОСОБА_3, одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням йому 3 групи інвалідності, у звязку з захворюванням, яке повязане з виконанням обовязків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії немає. Зазначає, що позивачем не виконано вимоги пункту 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. Вважає, що дії ОСОБА_1 обласного військкомату щодо відмови позивачу подати висновок про виплату одноразової грошової допомоги є правомірними та законними.

Сторони в судове засідання не зявились, були повідомлені належним чином.

Позивач подав письмове заперечення, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 07.11.2016 року без змін.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які приймають участь у справі, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст. 41 КАС України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що згідно військового квитка НУ №6359321 - з 26.10.1979 р. по 25.02.1982 р. ОСОБА_2 проходив службу у складі діючої армії в в/ч 2066; 2022 під час бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан.

Згідно витягу з протоколу № 2104 від 03.09.2013 року засідання Центральної військово- лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця міністерства оборони України - поранення, ЗЧМТ, контузія колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 - пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.

Згідно довідки МСЕК серія 12 ААА - № 104975 від 15.02.2016 р.- у зв'язку з пораненнями, ЗЧМТ, контузією, хворобами, що пов'язані з виконанням обов'язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії, позивачу з 01.03.2016 року встановлена друга група інвалідності на строк до 11.02.2018 року.

28.07.2016 року позивач звернувся до ХОВК із заявою стосовно призначення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням йому інвалідності, пов'язаної із проходженням військової служби.

У листі від 26.08.2016 р. №1960/ВСЗ, який був направлений позивачу від відповідача, зазначалося, що підстав для складання висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги немає, оскільки ОСОБА_2 проходив військову службу з 26.10.1979 р. по 25.02.1982 р. у Прикордонних військах КДБ СРСР, та запропонував звернутись до адміністрації Прикордонної служби України. Окрім того відповідач посилався на відсутність документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов'язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення особі тілесного ушкодження.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову виходячи з таких підстав.

Положеннями ст.1 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Пунктом 2 частини 1 ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що дія цього закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Положеннями п. 1 ст. 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Підпунктом 4 п. 2 ст. 16 вказаного Закону встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов'язків військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно ч.1 ст. 23 Закону фінансове забезпечення витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Даний Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов'язаний та резервіст).

Пунктом 11 Порядку передбачено, що військовослужбовець, військовозобов'язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв'язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов'язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Доказів, які б свідчили про невиконання позивачем вимог пункту 11 Порядку при поданні заяви від 28.07.2016 до ОСОБА_1 обласного військового комісаріату до суду не надано. Лист відповідача №1960/ВСЗ від 26.08.2016 не містить будь-яких посилань на ненадання позивачем будь-яких документів, визначених п.11 Порядку.

Позивач проходив військову службу у Збройних Силах СРСР з 26.10.1979 року по 25.02.1982 року.

ОСОБА_1 обласного військового комісаріату від 26.08.2016 року № 1960/ВСЗ, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 975 позивачу запропоновано звернутися до Державної прикордонної служби України для вирішення питання по суті, оскільки позивачем представлений військовий квиток, що підтверджує проходження строкової військової служби з 02.11.1979 року по 17.02.1982 року в Прикордонних військах Комітету державної безпеки СРСР.

Лише згідно п. 1 ч. 1 Указу Президії Верховної ОСОБА_4 СРСР від 21.03.1989 року №10224-ХІ Про виведення із складу Збройних Сил СРСР прикордонних, внутрішніх і залізничних військ прикордонні, внутрішні і залізничні війська виведені зі складу Збройних Сил СРСР.

У відповідності до п.1 та п. 2 Постанови Верховної ОСОБА_4 України від 24.08.1991 року Про військові формування на Україні , Верховна ОСОБА_4 України постановила підпорядкувати всі військові формування, дислоковані на території республіки, ОСОБА_4 України. Утворено Міністерство оборони України.

Статтею 4 Закону України Про правонаступництво України встановлено, що органи держави влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.

Враховуючи вищевикладене та те, що позивач проходив службу саме у збройних силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпеченні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, то в силу ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25.12.2013 року № 975, колегія суддів дійшла висновку про те, що обовязок для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням йому 2 групи інвалідності, у зв'язку з травмою, пов'язаною з виконанням обов'язків військової служби, покладений саме на Міністерство оборони України.

Крім того, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.01.1992 року №3 Питання Державного комітету у справах охорони державного кордону України Державний комітет у правах охорони державного кордону України є правонаступником колишнього Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР.

Позивач не проходив службу в Західному прикордонному округу КДБ СРСР.

Крім того, засіданням Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України встановлено причинний зв'язок захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв позивача, повязаних з виконуванням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велися військові дії.

Обґрунтування апеляційної скарги, стосовно того, що Міністерство оборони не є по даним правовідносинам правонаступником Прикордонних військ СРСР, спростовується зазначеними нормативними документами та обставинами справи.

Посилання на ОСОБА_5 України Про Прикордонні війська в України від 4 листопада 1991 року, ОСОБА_5 України Про державну прикордонну службу не приймаються судом, оскільки позивач проходив службу у Збройних силах СРСР та не проходив службу в Західному прикордонному округу КДБ СРСР.

Таким чином, посилання відповідача у листі від 26.08.2016 року № 1960/ВСЗ відносно того, що позивачу необхідно звернутися до Державної прикордонної служби України для вирішення питання по суті є безпідставними.

Щодо посилання відповідача про те, що позивачем з заявою про виплату одноразової грошової допомоги не було надано документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, то колегія суддів зазначає наступне.

Позивачем було надано копію документів, що свідчать про причини та обставини поранення витяг із протоколу засідання Центральної військово лікарської комісії по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 2104 від 03.09.2013 року, в якому зазначено, що поранення ( контузія головного мозку) повязані із виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Крім того з наданих до суду медицинських документів слідує, що будь - яких посилань, які б свідчили про вчинення позивачем кримінального чи адміністративного правопорушення або вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного спяніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 12 вказаного Порядку передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобовязаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється ОСОБА_3, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобовязаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 вказаного Порядку передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

У відповідності до пунктів 12 та 13 Порядку в межах своїх повноважень ОСОБА_1 обласний військовий комісаріат опрацьовує документи військо службовців, які проходили військову службу в Міністерстві оборони та направляє зроблений ним висновок до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Представником відповідача будь яких доказів на підтвердження того, що керівником ОСОБА_1 обласного військового комісаріату було дотримано процедуру, визначену у п. 13 вказаного Порядку не надано.

Відповідач повинен був вчинити процедурні дії, які передують розгляду та вирішенню питання щодо призначення чи відмови в призначенні допомоги компетентним органом.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 07.11.2016р. по справі № 642/5946/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_6
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_7
Повний текст ухвали виготовлений 19.12.2016 р.