Справа № 802/1507/16-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1507/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Сало П.І.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

14 грудня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Смілянця Е. С. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області про скасування розпоряджень, зобов'язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати розпорядження голови Ямпільської РДА № 27 від 05.02.2016 року про звільнення позивача з посади завідувача сектором внутрішньої політики та зв'язків із засобами масової інформації і громадськістю апарату райдержадміністрації на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України з 08.02.2016 року; скасувати п. 1 розпорядження Ямпільської РДА "Про внесення змін в структуру апарату райдержадміністрації" № 49-рк від 30.10.2015 року; скасувати розпорядження голови Ямпільської РДА № 2-рк від 05.01.2016 року про оголошення позивачу догани; зобов'язати голову Ямпільської РДА поновити позивача на рівнозначній посаді державного службовця Ямпільської РДА з 09.02.2015 року; стягнути з Ямпільської РДА на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня, наступного за днем звільнення, по дату ухвалення судом рішення у справі; стягнути з Ямпільської РДА на користь позивача завдану незаконним притягнення до дисциплінарної відповідальності та незаконним звільненням з роботи моральну шкоду у розмірі 25 000 грн.

Відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суд від 28.10.2016 року адміністративний позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області № 2-рк від 05.01.2016 року "Про оголошення догани ОСОБА_2"; визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області № 27 від 05.02.2016 року "Про звільнення завідувача сектором внутрішньої політики та зв'язків із засобами масової інформації і громадськістю апарату райдержадміністрації"; поновлено позивача на посаді завідувача сектором внутрішньої політики та зв'язків із засобами масової інформації і громадськістю апарату Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області з 09 лютого 2016 року; стягнуто з Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області (ідентифікаційний код 0451164) на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 18 416,28 грн. (вісімнадцять тисяч чотириста шістднадцять гривень двадцять вісім копійок) з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та інших обов'язкових платежів; стягнуто з Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області на користь позивача 5000,00 грн. (п'ять тисяч гривень нуль копійок) на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити повністю.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач працювала в Ямпільській РДА з 22.05.2012 року на різних посадах. Зокрема, з 20.06.2013 року позивач працювала на посаді начальника відділу внутрішньої політики та зв'язків із засобами масової інформації і громадськістю апарату райдержадміністрації, а з 01.07.2014 року - на посаді завідувача сектором внутрішньої політики та зв'язків із засобами масової інформації і громадськістю апарату райдержадміністрації.

Розпорядженням голови Ямпільської РДА № 49-рк від 30.10.2015 року "Про внесення змін в структуру апарату райдержадміністрації" внесено зміни в структуру апарату райдержадміністрації з 01.11.2015 року, а саме: ліквідовано сектор внутрішньої політики та зв'язків із засобами масової інформації і громадськістю апарату райдержадміністрації; виключено посади завідувача та головного спеціаліста сектору, головного спеціаліста-юрисконсульта апарату райдержадміністрації, головного спеціаліста з питань контролю апарату райдержадміністрації, головного спеціаліста по роботі із зверненнями громадян апарату райдержадміністрації, головного спеціаліста з питань взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи апарату райдержадміністрації та державного адміністратора апарату райдержадміністрації; утворено відділ інформаційного та комп'ютерного забезпечення апарату райдержадміністрації в кількості 3-х штатних одиниць та відділ юридичного забезпечення та роботи із зверненнями громадян апарату райдержадміністрації в кількості 3-х штатних одиниць; введено посади начальника відділу інформаційного та комп'ютерного забезпечення райдержадміністрації, головного спеціаліста відділу, оператора по обслуговуванню комп'ютерної техніки відділу, начальника відділу юридичного забезпечення та роботи із зверненнями громадян апарату райдержадміністрації, головного спеціаліста-юрисконсульта відділу, головного спеціаліста відділу та головного спеціаліста з питань запобігання корупції апарату райдержадміністрації; зобов'язано попередити про вивільнення працівників апарату райдержадміністрації у зв'язку з ліквідацією структурних підрозділів та скороченням посад.

Список працівників апарату райдержадміністрації, яких попереджено про звільнення, наведений у додатку до розпорядження голови Ямпільської РДА № 49-рк від 30.10.2015 року. Серед них - завідувач сектором внутрішньої політики та зв'язків із засобами масової інформації і громадськістю ОСОБА_2 При цьому судом встановлено, що від підпису про ознайомлення з вказаним розпорядженням позивач відмовилась, отримавши його копію 02.11.2015 року на підставі відповідної заяви.

Отже, з 02.11.2015 року позивач вважалась такою, що попереджена про наступне вивільнення у зв'язку з ліквідацією структурних підрозділів Ямпільської РДА та скороченням посад.

Надалі, листом від 23.12.2015 року № 01-1-16-2173 за підписом голови Ямпільської РДА позивачу запропоновано для працевлаштування вакантну посаду головного спеціаліста з питань контролю та виплати пенсій управління соціального захисту населення райдержадміністрації. Підтвердженням вручення позивачу такої пропозиції є акт від 23.12.2015 року.

Цього ж дня, 23.12.2015 року, позивач звертається до начальника управління соціального захисту населення Ямпільської РДА із заявою про надання інформації щодо наявності в управлінні вакантної посади головного спеціаліста з питань контролю управління та виплати пенсій, а також посадового окладу за даною посадою.

У відповідь на таку заяву листом № 01-06/2502 від 24.12.2015 року позивача повідомляють про те, що до структури та штатного розпису управління входить посада головного спеціаліста з питань нагляду за додержанням вимог законодавства під час призначення (перерахунку) пенсій органам Пенсійного Фонду України, яка є вакантною посадою з 15.12.2015 року.

24.12.2015 року позивач звертається із заявою до голови Ямпільської РДА про відмову від запропонованої посади, посилаючись на те, що посада головного спеціаліста з питань контролю управління та виплати пенсій управління соціального захисту населення Ямпільської РДА відсутня у структурі та штатному розписі управління, а також не відповідає рівню її заробітної плати. Крім того, позивач зазначає, що їй відомо про те, що в апараті райдержадміністрації є вакантні посади, які відповідають її освітнім і кваліфікаційним даним та рівню заробітної плати, яку вона отримує.

Розпорядженням голови Ямпільської РДА № 2-рк від 05.01.2016 року на підставі ст. 147 КЗпП України, доповідних записок заступника голови райдержадміністрації Труби М.Г., старшого інспектора відділу організаційно-кадрової роботи апарату райдержадміністрації Підгурської Л.В. за неналежне виконання посадових обов'язків та порушення правил поведінки державного службовця завідувачу сектором внутрішньої політики та зв'язків із засобами масової інформації і громадськістю ОСОБА_2 оголошено догану.

При цьому згідно з доповідною запискою заступника голови райдержадміністрації Труби М.Г. від 23.12.2015 року перевіркою розміщення інформаційних матеріалів на сайті Ямпільської РДА виявлено, що відповідальною за ведення сайту ОСОБА_2 не ведеться робота по оновленню інформації на сайті, зокрема щодо паспорту району (з 2012 року), управлінь та відділів райдержадміністрації, аналітичних довідок по економіці, соціального захисту, освіти, охорони здоров'я, культури, засобів масової інформації, нормативно-правових документів. Остання інформація на сайті виставлена 17.12.2015 року. Відтак, доповідачем запропоновано вжити заходи дисциплінарного впливу.

Крім того, як вбачається зі змісту доповідної записки старшого інспектора відділу організаційно-кадрової роботи апарату райдержадміністрації Підгурської Л.В. від 25.12.2015 року, позивач разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5, який є її адвокатом, спричинили конфлікту ситуацію в кабінеті відділу організаційно-кадрової роботи, ображали і принижували її гідність. Також позивач грубо порушила етичну поведінку державного службовця, створила конфліктну ситуацію в колективі, її дії дискредитують орган державної влади, де вона працює і ганьблять репутацію державного службовця. Відтак, доповідачем запропоновано вжити заходи дисциплінарного впливу.

13.01.2016 року відповідач звертається до первинної профспілкової організації Ямпільської РДА за погодженням звільнення завідувача сектором внутрішньої політики та зв'язків із засобами масової інформації і громадськістю Ямпільської РДА ОСОБА_2 у зв'язку з ліквідацією сектору.

26.01.2016 року первинною профспілковою організацією Ямпільської РДА рішення про таке погодження не прийнято, про що повідомлено голову Ямпільської РДА листом № 1 від 27.01.2016 року.

Розпорядженням голови Ямпільської РДА № 27 від 05.02.2016 року завідувача сектором внутрішньої політики та зв'язків із засобами масової інформації і громадськістю Ямпільської РДА ОСОБА_2 звільнено з посади з 08.02.2016 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно з довідкою Ямпільської РДА № 01-01.01/233 від 08.02.2016 року повний розрахунок із позивачем проведено в день звільнення 08.02.2016 року.

Середньомісячна заробітна плата позивача на час звільнення становила 2157,24 грн., а середньоденна - 82,74 грн., що підтверджується довідкою № 01-01.18/1871 від 11.10.2016 року, наданою відповідачем на вимогу суду.

Не погоджуючись з рішеннями голови Ямпільської РДА про внесення змін до структури апарату райдержадміністрації, накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани та звільнення з державної служби, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом про їх оскарження, зокрема спочатку до Ямпільського районного суду Вінницької області, а згодом - до Вінницького окружного адміністративного суду.

Відповідно до ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 12.10.2016 року визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом у справі № 802/1507/16-а

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача з роботи відбулось незаконно та з істотним порушенням порядку вивільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, відтак розпорядження голови Ямпільської РДА № 27 від 05.02.2016 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Так, ст. 5 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" визначено, що склад місцевих державних адміністрацій формують голови місцевих державних адміністрацій. У межах бюджетних асигнувань, виділених на утримання відповідних місцевих державних адміністрацій, а також з урахуванням вимог ст. 18 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", їх голови визначають структуру місцевих державних адміністрацій. Типове положення про структурні підрозділи місцевої державної адміністрації та рекомендаційний перелік її структурних підрозділів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 91 від 25.03.2014 року "Деякі питання діяльності місцевих державних адміністрацій" передбачена гранична чисельність працівників місцевих державних адміністрацій.

Тобто, розпорядження № 49-рк від 30.10.2015 року "Про внесення змін в структуру апарату райдержадміністрації" було видане головою Ямпільської РДА законно та в межах наданих йому повноважень.

При цьому, посилання позивача на те, що вказаним розпорядженням фактично внесено зміни до структури апарату райдержадміністрації з наступного після його прийняття дня на правомірність такого рішення відповідача не впливають і не дають достатніх правових підстав для його скасування. Тим більше, що у зв'язку з цим законні права та інтереси позивача порушені не були, адже позивач не був звільнений починаючи з 01.11.2015 року, а продовжував працювати та отримувати заробітну плату.

Згідно з ч. 2 ст. 49-4 КЗпП України ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення.

За змістом ч. 3 ст. 22 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Таким чином, враховуючи вимоги чинного трудового законодавства завчасне, не пізніше як за три місяці повідомлення роботодавцем первинної профспілкової організації про заплановані заходи з ліквідації, реорганізації або зміни форми власності підприємства, установи, організації є обов'язковим лише у випадку, якщо внаслідок реалізації таких заходів планується звільнення працівників.

Разом з тим, встановлено, що розпорядженням голови Ямпільської РДА № 49-рк від 30.10.2015 року "Про внесення змін в структуру апарату райдержадміністрації" жодного працівника апарату Ямпільської РДА не звільнено, а зміни у структурі апарату райдержадміністрації передбачали виведення шести посад та введення семи нових посад, з можливим наступним працевлаштуванням осіб, посади яких скорочувались.

Отже, доводи позивача про незаконність вказаного розпорядження з підстав порушення відповідачем ст. 22 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" під час розгляду справи не підтвердились, а тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні адміністративного позову в цій частині позовних вимог.

Що стосується правомірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, у вигляді оголошення догани за неналежне виконання посадових обов'язків та порушення правил поведінки державного службовця, то суд зазначає наступне.

В силу п. 161 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 1242 від 30.11.2011 року (далі - Типова інструкція), реєстрація документів полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою, яким фіксується факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ. Реєстрація документів провадиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації.

У відповідності до п. 162 Типової інструкції реєстрації підлягають документи, створені в установі (довідки, доповідні записки, заяви тощо).

Натомість, всупереч вказаним нормативним вимогам надані голові Ямпільської РДА доповідні записки заступника голови райдержадміністрації від 23.12.2015 року та старшого інспектора відділу організаційно-кадрової роботи апарату райдержадміністрації від 25.12.2015 року зареєстровані не були, а отже оформлені з порушенням визначеного порядку, є неналежними документами та відповідно не могли бути підставою для видання оскарженого розпорядження про оголошення позивачу догани.

Крім того, викладене у доповідних записках відповідач взяв до уваги без проведення перевірки отриманої інформації, вважаючи наведені у них факти доведеними. При цьому пояснення з приводу начебто допущених порушень були відібрані у позивача тільки 30.12.2015 року, тоді як вже у день надходження доповідних записок, тобто 23.12.2015 року та 25.12.2015 року, голова Ямпільської РДА ставить резолюції про підготовку проекту наказу про догану. Дана обставина, свідчить про упереджений підхід до вирішення питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Також, відповідачем не було надано жодної оцінки, а отже не враховано скарги позивача від 31.12.2015 року, в якій вона повідомляла про неправомірну поведінку старшого інспектора відділу організаційно-кадрової роботи апарату райдержадміністрації Підгурської Л.В. по відношенню до неї та саме її звинувачувала у негідних діях та порушенні її прав.

Тобто, за наявності повністю протилежних пояснень різних працівників з приводу однієї і тієї ж події, яка стала підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення, відповідач необґрунтовано, без проведення перевірки та зазначення відповідних мотивів надав перевагу одним доводам перед іншими.

Положеннями ч. 1 ст. 14 Закону України "Про державну службу" (в редакції чинній на момент притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності) передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Слід звернути увагу, що посилання в оскарженому розпорядженні голови Ямпільської РДА № 2-рк від 05.01.2016 року на порушення позивачем своїх посадових обов'язків та правил поведінки державного службовця є загальними і неконкретизованими, а зі змісту розпорядження взагалі неможливо встановити, які саме посадові обов'язки не виконала позивач та в чому полягало порушення нею правил поведінки державного службовця.

Водночас, у доповідній записці заступника голови райдержадміністрації від 23.12.2015 року в провину позивачу поставлено неналежне ведення веб-сайту Ямпільської РДА, хоча, як встановлено судом, з 01.11.2015 року у структурі райдержадміністрації був створений новий відділ інформаційного та комп'ютерного забезпечення апарату райдержадміністрації, на який згідно з положенням про відділ, затвердженим керівником апарату райдержадміністрації від 02.11.2015 року, було покладено функції з адміністрування веб-сайту.

Разом з тим, посадові обов'язки позивача, як завідувача сектором внутрішньої політики та зв'язків із засобами масової інформації і громадськістю, щодо ведення веб-сайту Ямпільської РДА документально не визначені, а порядку ведення офіційного веб-сайту райдержадміністрації не існує.

Таким чином, за відсутності внутрішнього документа, який б регламентував порядок ведення веб-сайту Ямпільської РДА, строки його наповнення необхідною інформацією, а також визначав, наприклад, які саме розділи сайту повинні вестись та як часто вони повинні оновлюватись, висновок відповідача про неналежне невиконання позивачем своїх обов'язків з адміністрування веб-сайту райдержадміністрації не може вважатись правомірним.

Крім того, вказане підтверджується і суперечливістю відомостей, наведених у доповідній записці заступника голови райдержадміністрації від 23.12.2015 року. Так, спочатку у ній зроблено акцент на тому, що певні розділи веб-сайту не оновлюються, однак наприкінці зазначено, що остання інформація на сайті виставлена 17.12.2015 року. Отже, навіть зі змісту самої доповідної записки можна встановити, що веб-сайт райдержадміністрації адмініструвався, а інформація оновлювалась. Водночас посилання на неналежне введення сайту, за відсутності документа, який б регламентував порядок роботи з ним, ґрунтуються не інакше як на суб'єктивному ставленні до цього питання, а тому не можуть бути підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Беручи до уваги викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для встановлення у діяннях позивача складу дисциплінарного проступку необхідним було проведення належної перевірки, в тому числі службового розслідування, чого однак відповідачем зроблено не було.

Вимогами ст. 149 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Статтею 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

За змістом ч. 2 ст. 14 Закону України "Про державну службу" (в редакції чинній на момент притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності) до службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Тому, врахування в сукупності ступеню тяжкості вчиненого проступку, заподіяної ним шкоди, обставин, за яких вчинено проступок, і попередньої роботи працівника є не правом, а обов'язком роботодавця при обранні виду дисциплінарного стягнення.

Відтак, обираючи позивачу дисциплінарне стягнення у вигляді догани, відповідач жодним чином не обґрунтував необхідності застосування саме цього виду стягнення та не врахував вказаних вище обов'язкових обставин.

Отже, рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було прийняте не на підставах і у спосіб, що передбачені законом, не відповідає критеріям безсторонності (неупередженості), добросовісності та розсудливості, а тому визнається судом протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Що стосується розпорядження голови Ямпільської РДА № 27 від 05.02.2016 року, яким позивача було звільнено з посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України, то слід зазначити слідуюче.

Згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Приписами ч. 2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у п.п. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Тобто, власник або уповноважений ним орган зобов'язані повідомити працівника про наступне вивільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці не пізніше ніж за два місяці та одночасно запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади в цій же установі, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Разом з тим, сам процес, при якому працівникові мають бути запропоновані усі вакантні посади, триває до закінчення вказаного двомісячного строку, а звільнення працівника можливе лише у разі відмови останнього від зайняття будь-якої із запропонованих роботодавцем посад чи при їх відсутності.

В свою чергу, з матеріалів справи встановлено, що з моменту попередження про наступне вивільнення до дати звільнення з роботи, тобто у період з 02.11.2015 року по 08.02.2016 року позивачу було запропоновано лише одну посаду в управлінні соціального захисту населення Ямпільської РДА, від якої позивач відмовилась.

Жодних інших пропозицій щодо працевлаштування від відповідача не надходило, хоча згідно з наданою суду інформацією в Ямпільській РДА було багато вакантних посад державних службовців і станом на 01.11.2015 року (14 посад), і станом на 01.01.2016 року (14 посад), і навіть станом на 01.02.2016 року (16 посад).

При цьому, відмова позивача від зайняття посади головного спеціаліста з питань контролю та виплати пенсій управління соціального захисту населення райдержадміністрації є обґрунтованою, оскільки фактично їй було запропоновано неіснуючу посаду, що підтверджується листом управління соціального захисту населення Ямпільської РДА за № 01-06/2502 від 24.12.2015 року.

Разом з тим інші вакантні посади, зокрема посади в апараті райдержадміністрації або фінансовому управлінні райдержадміністрації, яким позивач відповідала за рівнем освіти, досвідом роботи та кваліфікаційними вимогами, запропоновані не були.

Слід зауважити, що ще до звільнення позивача з роботи відповідач оголошував конкурси на зайняття тих вакантних посад, які відповідали кваліфікації позивача, про що свідчать оголошення, розміщені у місцевій пресі.

Отже, після попередження про вивільнення та протягом наступних більш як двох місяців перед звільненням позивачу безпідставно не було запропоновано іншої роботи в апараті чи інших структурних підрозділах райдержадміністрації. Відтак, відповідачем не було вжито належних заходів для її працевлаштування, чим порушено вимоги трудового законодавства.

Водночас, досліджуючи підстави звільнення позивача за п. 1 ст. 40 КЗпП України, які зазначені в оскарженому розпорядженні № 27 від 05.02.2016 року, встановлено, що під скороченням штату працівників відповідач розуміє ліквідацію посади завідувача сектором внутрішньої політики та зв'язків із засобами масової інформації і громадськістю апарату райдержадміністрації.

Однак, з матеріалів справи встановлено, що розпорядженням голови Ямпільської РДА № 1313/1 від 24.11.2015 року затверджено перелік змін № 3 до штатного розпису на 2015 рік, яким введено в дію з 01.11.2015 року і яким передбачено виведення з штатного розпису 7 (семи) посад сектору внутрішньої політики та зв'язків із засобами масової інформації і громадськістю та введення 3 (трьох) посад відділу інформаційного та комп'ютерного забезпечення і 7 (семи) посад відділу юридичного забезпечення та роботи із зверненнями громадян. Тобто фактична штатна чисельність новоутворених структурних підрозділів апарату Ямпільської РДА становила 10 (десять) посад.

Тобто, жодних скорочень чисельності або штату працівників в апараті райдержадміністрації не відбулось, а навпаки, чисельність та штат апарату збільшилась на 3 (три) посади, що додатково вказує на незаконність звільнення позивача з підстав, визначених у п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Також, вимогами ст. 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.п. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 ст. 40 і п.п. 2 і 3 ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Як встановлено з матеріалів справи, відповідач звертався до первинної профспілкової організації Ямпільської РДА за погодженням звільнення позивача у зв'язку з ліквідацією сектору.

З протоколу загальних зборів членів профспілки Ямпільської РДА № 2 від 26.01.2016 року встановлено, що позивач та її чоловік ОСОБА_5, який одночасно є її адвокатом, були присутні на зборах та письмово обґрунтували протиправність звільнення позивача з посади. При цьому присутніми на зборах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запропоновано вирішення даного спору без звільнення працівника, а шляхом переводу в іншій структурний підрозділ райдержадміністрації. За результатами розгляду відповідного питання рішення про надання згоди на звільнення позивача не прийнято (за погодження звільнення позивача проголосував 1 член профспілки, проти - 2 та 1 утримався).

При цьому, відповідач стверджує, що не брав до уваги вказане рішення профспілкової організації Ямпільської РДА, оскільки воно є незрозумілим.

Суд першої інстанції вірно не взяв до уваги такі доводи відповідача, адже визначальним у цьому випадку є те, що профспілкою, членом якої була позивач, не надано згоди на її звільнення, хоча в силу положень ст. 43 КЗпП України вона є обов'язковою.

Разом з тим, відсутні підстави вважати рішення профспілкової організації Ямпільської РДА необґрунтованим, оскільки зі змісту протоколу зборів учасників профспілки слідує, що при прийнятті рішення з даного питання бралися до уваги заперечення працівника і його адвоката, на що вказують також додатки до протоколу.

Таким чином, всупереч вимог закону, звільнення позивача з роботи відбулось без погодження з первинною профспілковою організацією, членом якої вона була.

Згідно з ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, вимоги позивача про покладення на відповідача обов'язку поновити її на рівнозначній посаді державного службовця Ямпільської РДА суперечать чинному трудовому законодавству та не можуть бути задоволені.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Частиною 2 ст. 162 КАС України передбачено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, з метою захисту порушених прав та інтересів позивача у справі, суд першої інстанції вірно вийшов за межі заявлених позовних вимог та поновив позивача на тій посаді, з якої вона була незаконно звільнена, а саме на посаді завідувача сектором внутрішньої політики та зв'язків із засобами масової інформації і громадськістю апарату Ямпільської РДА, з дати припинення державної служби, тобто з 09.02.2016 року.

Положеннями ч. 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Так, згідно з витребуваною судом довідкою Ямпільської РДА № 01-01.18/1871 від 11.10.2016 року середньомісячна заробітна плата позивача на час звільнення зі служби становила 2157,24 грн., а середньоденна - 82,74 грн.

Тобто, за період з 09.02.2016 року по дату ухвалення судом рішення у справі на користь позивача належить стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, який становить 8 місяців та 14 днів (за виключенням 14.10.2016 року, який є святковим (неробочим) днем), тобто заробіток у розмірі 18 416,28 грн. (8х2157,24+14х82,74).

В іншій частині позовних вимог, постанова з приводу яких не оскаржена, суд першої інстанції прийняв вірне рішення про відмову у задоволенні позову щодо стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні.

Задовольняючи частково вимоги щодо стягнення відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вірно у відповідності до вимог ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, ст. ст. 23, 1174 ЦК України, оцінивши доводи позивача дійшов переконання, що факт заподіяння моральної шкоди дійсно мав місце, і виходячи з вимог розумності та справедливості, вірно оцінив таку шкоду в розмірі 5000 грн., оскільки саме цей розмір буде достатнім для компенсації завданих позивачу моральних страждань.

У відповідності до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку встановленому ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Смілянець Е. С. Залімський І. Г.