Справа № 807/2430/14
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2016 р. м. Київ К/800/26581/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Голяшкіна О.В.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області в особі Реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Цоклан Оксани Михайлівни, треті особи: ОСОБА_4, Відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області, про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області в особі реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Цоклан О.М., треті особи: ОСОБА_2, Відділ Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила:

визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Цоклан О.М. від 19 червня 2014 року № 13898651, яким відмовлено у державній реєстрації за позивачкою права власності на 3/4 частки житлового будинку по АДРЕСА_1;

зобов'язати Ужгородське міськрайонне управління юстиції Закарпатської області в особі реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції провести державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на 3/4 частки житлового будинку по АДРЕСА_1

Позов мотивований протиправністю дій відповідача щодо відмови зареєструвати за позивачем право власності на об'єкт нерухомого майна на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24 квітня 2014 року № 308/2303/14-ц, що набрало законної сили.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2014 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Цоклан О.М. від 19 червня 2014 року № 13898651, яким відмовлено в державній реєстрації права власності на 3/4 частки житлового будинку по АДРЕСА_1; зобов'язано Ужгородське міськрайонне управління юстиції Закарпатської області в особі реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції провести державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на 3/4 частки житлового будинку по АДРЕСА_1.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2015 року скасовано постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2014 року та прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі позивач, з посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши та обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1, що набутий ними за час шлюбу у 1998 році.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 24 квітня 2014 року у справі № 308/2303/14-ц, яке набрало законної сили 06 травня 2014 року, за ОСОБА_5 визнано право власності на 3/4 частки житлового будинку по АДРЕСА_1, а 1/4 частки залишена за ОСОБА_5

06 червня 2014 року позивач звернулась до реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції із заявою про державну реєстрацію права власності на 3/4 частки житлового будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Цоклан О.М. від 19 червня 2014 року № 1389851 у задоволенні вказаної заяви відмовлено з мотивів, що на час подання заяви щодо спірного нерухомого майна було зареєстровано обтяження (арешт, заборона на відчуження).

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Поряд із цим, відповідно до наданої реєстраційною службою Ужгородського міськрайонного управління юстиції Інформації від 20 серпня 2014 року № 25809064 з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, щодо об'єкту нерухомого майна, а також Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна від 20 серпня 2014 року № 25809064, щодо об'єкту нерухомого майна (домоволодіння - будинок АДРЕСА_1) зареєстровано низку обтяжень, а саме:

запис № 4574160 від 01 серпня 2012 року - арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 9-320475510, виданої 02 липня 2012 року МВ ДВС Ужгородського МРУЮ;

запис № 4574181 від 12 серпня 2010 року - арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 9-20561707, виданої 12 серпня 2010 року МВ ДВС Ужгородського МРУЮ;

запис № 4574206 від 28 квітня 2010 року - арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 9-18943349, виданої 28 квітня 2010 року МВ ДВС Ужгородського МРУЮ;

запис № 4574357 від 26 липня 2013 року - арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 9-38858450/13, виданої 26 липня 2013 року МВ ДВС Ужгородського МРУЮ;

запис № 4574631 від 22 серпня 2008 року - арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер В11-8644314, виданої 22 серпня 2008 року МВ ДВС Ужгородського МРУЮ;

запис № 5790304 від 26 травня 2014 року - арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 9-43091705/14, виданої 22 травня 2014 року МВ ДВС Ужгородського МРУЮ;

запис № 4574228 від 24 травня 2005 року - заборона на нерухоме майно - договір іпотеки серія та номер: 1998 від 24 травня 2005 року, приватний нотаріус Балаж М.В.

запис № 4574294 від 05 лютого 2014 року - іпотека - договір іпотеки серія та номер: 1998 від 24 травня 2005 року, приватний нотаріус Балаж М.В.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що у зв'язку з визнанням за позивачем судовим рішенням, яке набрало законної сили, права власності на 3/4 частки зазначеного житлового будинку, відповідач, як орган державної влади який наділений функцією державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, зобов'язаний виконати судове рішення шляхом проведення державної реєстрації права власності, яке визнано судовим рішенням.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із правомірності відмови в державній реєстрації права власності з огляду на наявність зареєстрованих обтяжень щодо відповідного об'єкта нерухомого майна.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею

220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

За приписами статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

В силу положень частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Статтею 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з частиною четвертою статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону.

У свою чергу, згідно з частиною дев'ятою статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Частина друга статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» закріплює, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

За приписами пунктів 94 та 95 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) під час проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна для цілей справляння державного мита та/або перенесення відомостей із зазначених реєстрів до Державного реєстру прав.

Державний реєстратор у разі відсутності відомостей у Державному реєстрі прав та Реєстрі прав власності на нерухоме майно використовує реєстраційні дані, які містяться на паперовому носії інформації (реєстрові книги та реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), - у разі їх наявності в органі державної реєстрації прав.

Державний реєстратор встановлює наявність (відсутність) записів про: державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно - під час проведення вперше державної реєстрації права власності на нерухоме майно у Державному реєстрі прав; обтяження нерухомого майна іпотекою в Державному реєстрі іпотек - під час проведення вперше державної реєстрації права власності на нерухоме майно або іпотеки у Державному реєстрі прав; обтяження речових прав на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - під час проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; обтяження податковою заставою речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, порядок доступу до якого встановлює Мін'юст, - під час проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

Оскільки наявність зареєстрованих в установленому законом порядку обтяжень майна є безумовною перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про правомірність оскаржуваного рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та, відповідно, про відсутність підстав для задоволення позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року у справі № 21-357а14.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судом апеляційної інстанції надана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення не допущено.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: