Справа № 820/5012/16
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2016 р.Справа № 820/5012/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2016р. по справі № 820/5012/16

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області , Атестаційної комісії №7 Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

19.09.2016 р. позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо проведення атестації ОСОБА_1.

- визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) атестаційної комісії № 7 Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо невідповідності ОСОБА_1 Мико лайовича займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність, оформлене протоколом ОП№ 15.00006915.0033514 від 30.06.2016 року.

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 14.07.2016 року № 229 о/с "По особовому складу", підписаний т.в.о. на чальника, генерал поліції третього рангу ОСОБА_2, в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 /М-092788/, начальника сектору реагування патрульної поліції Первомайського відділу поліції ГУНП в Харківській області з 14.07.2016 зі служби в поліції за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції Первомайського відділу поліції ГУНП в Харківській області з 14.07.2016р.

- стягнути із Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.07.2016 до моменту поновлення на попередній посаді.

- звернути до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції Первомайського відділу поліції ГУНП в Харківській області та в частині стягнення із Головного управління Національної поліції в Харківській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

До позовної заяви позивачем додано клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до суд із даним позовом поважними та поновлення даного строку, вмотивоване тим, що у період з 1 серпня по 15 вересня 2016 року, тобто майже увесь строк звернення до суду, хворів та перебував на лікуванні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2016р. адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 залишено без розгляду.

ОСОБА_1, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, вважає, що ухвала суду прийнята з порушення судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, висновки суду не відповідають обставинам справи та суперечать один одному. Просить суд апеляційної інстанції ухвалу скасувати , справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Приймаючи оскаржувану ухвалу та залишаючи без розгляду позов на підставі ст. 100 КАС України, суд першої інстанції виходив з того , що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом , а поважні підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо залишення без розгляду позову , виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Після закінчення цього часу особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, але така позовна заява може бути залишена без розгляду на тій підставі, що пропущено строк звернення.

Пунктом 1 ст. 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 3 ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Матеріали справи свідчать , що наказом № 229 о/с ГУНП в Харківській області від 14.07.2016 звільнений зі служби в поліції згідно з Законом України від 02.07.2015 № 580- VII «Про Національну поліцію» (далі-Закон) у запас Збройних сил за п.5 ч.І ст.77 ( через службову є відповідність) з 14.07.2016, наказ оформлено на підставі проведеної атестації, за результатами якої 30.06.2016 складено атестаційний лист.

Про прийняте рішення щодо звільнення зі служби в поліції дізнався 27.07.2016 р.

Однак, до суду звернувся з даним позовом лише 19.09.2016р., тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

В обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду з даним позовом ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та в клопотання про поновлення пропущеного строку посилається на те , що в період з 01.08.2016р. по 15.09.2016р. він знаходився на амбулаторному лікуванні в Первомайській центральній районній лікарні, про що свідчить відповідна довідка лікарні (а.с. 30).

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення особою відповідних дій.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що строки впливають на права та обов'язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов'язків. Строки - засіб впорядкування суспільних відносин, без якого неможливо уявити діяльність публічної адміністрації, нормативного акта, якою б юридичною силою він не був наділений.

Дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обов'язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

В той же час, поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Частиною 1 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України).

У справі Bellet v. Fгаnсе суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. У справі Delcourt v. Belgium Європейський суд відзначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позивачем строку на звернення до суду із даними вимогами, суд враховує принцип верховенства права та судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справа "Ілхан проти Туреччини" (№ 22277/93 від 27.06.2000 року § 59).

Матеріали справи свідчать , що період знаходження позивача на амбулаторному лікуванні в період з 01.08.2016р. по 15.09.2016р. стосується саме періоду з 28.07.2016р. по 28.08.2016р., в якій він мав право своєчасно звернутися з позовом до суду .

За вирахуванням часу хвороби позивача, станом на момент закінчення лікарняного у позивача фактично не сплив місячний строк звернення до суду з даним позовом, оскільки час перебування позивача на лікарняному є часом з якого позивач саме з поважних причин не звернувся з даним позовом до суду.

Наведене не враховано судом першої інстанції , що призвело до неправильного вирішення питань, зазначених у ст. 100 та ст. 102 КАС України.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

У звязку з цим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а справу слід направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2016р. по справі № 820/5012/16 скасувати.

Справу за позовом направити до суду 1 інстанції для продовження її розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в силу ч. 2 ст. 211 КАС України, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 19.12.2016 р.