Справа № 360/1438/16-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Міланіч А.М. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року Справа № 360/1438/16-а

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Ірпінь Київської області на постанову Бородянського районного суду Київської області від 15 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Ірпінь Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Ірпінь Київської області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу в призначенні та виплаті одноразової допомоги у зв'язку зі смертю батька ОСОБА_3;

- зобов'язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову допомогу у зв'язку зі смертю батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р. внаслідок нещасного випадку на виробництві, у розмірі 179986,99 грн., що дорівнює його п'ятирічній заробітній платі.

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 15 листопада 2016 року позов було задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової допомоги у зв'язку зі смертю батька та зобов'язано відповідача призначити та виплатити позивачу зазначену допомогу у розмірі рятирічної заробітної плати потерпілого.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову суду та ухвалити нову про відмову в задоволенні позову, так як, на думку апелянта, судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, батько позивача ОСОБА_3 працював фахівцем господарського підрозділу по теплопостачанню у відокремленому підрозділі Національного університету біоресурсів і природокористування України «Немішаївський агротехнічний коледж».

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_3 загинув під час дорожньо-транспортної пригоди.

Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5 та актом про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, форми Н-1, затвердженими 20.08.2015 р., зафіксовано, що нещасний випадок, який стався ІНФОРМАЦІЯ_1 р. зі ОСОБА_3, пов'язаний з виробництвом.

Позивач звернулася до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Ірпінь Київської області із заявою про виплату їй одноразової допомоги в зв'язку зі смертю батька.

16.06.2016 р. листом № 24-244 позивачу було відмолвено в задоволенні її вимог з тих підстав, що вона не є членом сім'ї ОСОБА_3, оскільки нею не підтверджено факт спільного проживання з батьком однією сім'єю.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.

Судова колегія в встановила, що вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Однак, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України), Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 р. № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV).

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У п. 1, 7, 9 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.1, п. 1 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

У ч. 1, 2 ст. 4 Закону № 1105-XIV визначено, що Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Пунктом 1 частини 1 статті 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Отже, з викладених законодавчих норм вбачається, що до юрисдикції адміністративних судів належать публічно-правові спори, в яких хоча б однією зі сторін є суб'єктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції та наділений владно-розпорядчою компетенцією.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що відповідач у даній справі - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Ірпінь Київської області є некомерційною самоврядною організацією, що виконує завдання страховка та не наділена владно-розпорядчою компетенцією і не здійснює управлінські функції, а отже, й не є суб'єктом владних повноважень у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.07.2015 р. по справі № 2а-296/11.

Більш того, даний спір стосується встановлення факту спільного проживання позивача разом з батьком однією сім'єю та призначення страхових виплат, що у сукупності з вищевикладеним надає підстави вважати, що він не підсудний судам адміністративної юрисдикції і підлягає вирішенню в поряду цивільного судочинства, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, є правовою підставою для закриття провадження у справі, однак, помилково не було встановлено судом першої інстанції.

При цьому, колегією суддів враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, який в рішенні від 12 жовтня 1978 року по справі «Zand v. Austria» зазначив, що не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування оскаржуваної постанови суду і закриття провадження у цій справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Отже, апеляційна скарга відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Ірпінь Київської області підлягає задоволенню частково, постанова Бородянського районного суду Київської області від 15 листопада 2016 року - скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Ірпінь Київської області - задовольнити частково.

Постанову Бородянського районного суду Київської області від 15 листопада 2016 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Ірпінь Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 21 грудня 2016 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.