Справа № 824/879/16-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/879/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача - Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області Гроссу Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, атестаційної комісії №9 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними і скасування рішень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області (відповідач №1), атестаційної комісії №9 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області (відповідач №2) про визнання протиправними і скасування рішень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії та рішення відповідачів щодо проведення атестації старшого сержанта поліції ОСОБА_1 - поліцейського-водія відділення забезпечення автотранспортом при Головному управлінні Національної поліції в Чернівецькій області;

- визнати протиправним та скасувати рішення атестаційної комісії №9 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, оформлене протоколом ОП№15.00033907.0068780 від 09 вересня 2016 року за результатами атестування (співбесіди) поліцейського-водія відділення забезпечення автотранспортом при Головному управлінні Національної поліції в Чернівецькій області сержанта поліції ОСОБА_1;

- визнати протиправним та скасувати наказ по особовому складу №162 о/с Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 06 жовтня 2016 року в частині звільнення зі служби старшого сержанта поліції ОСОБА_1 - поліцейського-водія відділення забезпечення автотранспортом при Головному управлінні Національної поліції в Чернівецькій області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського-водія відділення забезпечення автотранспортом при Головному управлінні Національної поліції в Чернівецькій області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 06 жовтня 2016 року і до моменту фактичного поновлення на публічній службі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що згідно протоколу атестаційної комісії №9 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області ОП№15.00033907.0068780 від 09 вересня 2016 року було прийнято рішення про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Позивач вважає дії відповідачів щодо його атестування протиправними, вчиненими без законних підстав та з порушенням чинного законодавства щодо порядку і правил проходження служби в поліції та порядку проведення атестування. В свою чергу, з висновком атестаційної комісії №9 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області позивач не погоджується, посилаючись на його протиправність, необґрунтованість, а також те, що він не ґрунтується на перевірених та встановлених фактах, а отже, підлягає скасуванню.

За наявністю порушень, що були вчинені керівництвом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області та атестаційною комісією №9 при прийнятті рішення про проведення атестації позивача, складання вказаного негативного атестаційного висновку щодо нього, в зв'язку з необґрунтованістю оскаржуваного висновку атестаційної комісії, позивач зазначав і про протиправність рішення про звільнення позивача із займаної посади.

Вказував, що пропрацював на займаній посаді менше одного року, а тому в силу положень Закону України «Про професійний розвиток працівників» не підлягав атестації.

Крім того, позивач звернув увагу на те, що наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №854 «Про затвердження персонального складу атестаційних комісій ГУНП в Чернівецькій області» не погоджений із Національною поліцією України, а голови комісії та секретарі, визначені керівником органу поліції, не погоджені із Головою Національної поліції України.

Також повідомив, що голова комісії полковник Крилюк Т.Т., будучи прямим керівником позивача, 25 липня 2016 року склав в атестаційному листі останнього висновок: «займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. При цьому Крилюк Т.Т. не заявив собі самовідвід щодо участі в процесі прозорої та об'єктивної оцінки службової діяльності позивача, а поставив на обговорення питання, зміст якого вже виклав в атестаційному листі.

На підставі вказаного, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач №1 стверджував, що атестування позивача проведене атестаційною комісією у межах наданих повноважень та у спосіб, який передбачений Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, а оскаржуваний висновок є обґрунтованим та відповідає положенням пункту 15 Розділу IV вказаної Інструкції.

Зазначав, що якість поставлених питань та наданих позивачем відповідей свідчать про низький рівень знань чинного законодавства у позивача. Окрім того, у складі комісії були відсутні особи, які могли упереджено прийняти рішення, позивач не скористався своїм правом перед співбесідою заявити відвід голові та членам комісії у зв'язку із наявністю обставин, що викликають сумнів у їх безсторонності.

В обґрунтування законності наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 06 жовтня 2016 року №162 о/с про звільнення ОСОБА_1 вказував, що отримавши результати атестування, відповідач №1 зобов'язаний був забезпечити неухильне виконання рішення атестаційної комісії.

Крім цього, стверджував про пропуск позивачем місячного строку звернення до суду в частині позовних вимог щодо оскаржуваного рішення (висновку) відповідача №2.

Просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач №2 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак в судове засідання не з'явися (не забезпечив явку свого представника). Про причини неявки суд не повідомив. Клопотань від атестаційної комісії №9 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області до суду не надходило. Свою позицію відносно даного спору відповідач №2 не повідомив.

Згідно частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами те, що ОСОБА_1 з 15 липня 2010 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07 листопада 2015 року - в органах поліції на посаді поліцейського-водія відділення забезпечення автотранспортом при Головному управлінні Національної поліції в Чернівецькій області з присвоєнням в порядку переатестування спеціального звання старший сержант поліції відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 07 листопада 2015 року № 36 о/с.

Згідно вимог статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року №1465, з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри, Головним управлінням Національної поліції в Чернівецькій області видано накази від 11 лютого 2016 року №117 «Про організацію проведення атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області» та від 10 серпня 2016 року №854 «Про затвердження персонального складу атестаційних комісій Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області».

При цьому на підставі наказу №117 від 11 лютого 2016 року створені атестаційні комісії Головного управління юстиції в Чернівецькій області №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, а на підставі наказу №854 від 10 серпня 2016 року затверджено персональний склад атестаційних комісій з атестації поліцейських Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №8, №9, №10, №11, №12.

В подальшому наказом від 02 вересня 2016 року №917 «Про внесення змін до наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 10 серпня 2016 року №854» внесено зміни до складу атестаційних комісій, в тому числі, комісії №9.

На підставі вказаних наказів відповідачами проведено атестування позивача.

Так, позивач 26 серпня 2016 року склав загальне тестування, а 09 вересня 2016 року атестаційною комісією №9 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області проведено з ним співбесіду.

У розділі ІІІ атестаційного листа «Результати тестування» зазначено « 24/21».

У розділі IV атестаційного листа «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» вказано, що позивач «займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність».

Згідно протоколу від 09 вересня 2016 року ОП№ 15.00033907.0068780 засідання атестаційної комісії №9 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області були присутні голова комісії, секретар та 1 член комісії.

Комісією під час проведення атестації позивача досліджено атестаційний лист, декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», інформацію з відкритих джерел.

В протоколі також зазначено, що членами атестаційної комісії №9 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області особі, яка проходить атестування, були поставлені питання, що стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи щодо подальшого проходження служби в Національній поліції та інше.

За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення головою атестаційної комісії поставлено на голосування рішення, а саме: «займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність». За результатами голосування «за» - « 3», «проти» - « 0».

На підставі указаного рішення (висновку) атестаційної комісії №9 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 09 вересня 2016 року, наказом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 06 жовтня 2016 року №162 о/с «По особовому складу» відповідно до статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої (через службову невідповідність) старшого сержанта поліції ОСОБА_1 з посади поліцейського-водія відділення забезпечення автотранспортом при Головному управлінні Національної поліції в Чернівецькій області з 10 жовтня 2016 року.

Не погоджуючись із рішенням (висновком) атестаційної комісії, оформленим протоколом від 09 вересня 2016 року, та прийнятим на його підставі наказом про звільнення від 06 жовтня 2016 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх трудових прав.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 2 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтями 1 та 2 Закону №580-VIII передбачено, що Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом. Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону №580-VIII призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Статтею 47 Закону №580-VIII встановлено, що призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Пунктом 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Згідно пункту 10 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Таким чином, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або шляхом проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Судом встановлено, що на підставі особистої заяви ОСОБА_1 від 07 листопада 2015 року наказом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 07 листопада 2015 року №36 о/с позивача без проведення конкурсу призначено на посаду поліцейського-водія відділення автотранспортом при Головному управлінні Національної поліції в Чернівецькій області з присвоєнням в порядку переатестування спеціального звання старший сержант поліції.

Отже, позивач був прийнятий на службу до поліції на умовах, визначених пунктом 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII шляхом видання наказу про призначення за його згодою.

Указаний вище наказ не містить умов про проведення конкурсу та тимчасовість призначення на посаду.

Статтею 58 Закону №580-VIII передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Наявність тимчасового штату органу не виключає прийняття на службу безстроково, як і наявність затвердженого постійного штату органу не виключає прийняття на службу тимчасово.

Наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 07 листопада 2015 року № 36 о/с відносно позивача про прийняття його на службу в поліцію та призначення на посаду не містить жодних застережень про тимчасовість призначення на посаду.

За таких обставин судом встановлено, що позивач з 07 листопада 2015 року проходить служу на посаді в органах Національної поліції у відповідності до статті 58 Закону України №580-VІІІ безстроково.

Відтак, не можна погодитись з твердженням відповідача № 1 щодо призначення позивача на посаду згідно з тимчасовим штатним розкладом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, затвердженим наказом Національної поліції України від 06 листопада 2015 року №3.

Щодо посилань у наказі від 07 листопада 2015 року №36 о/с про призначення позивача на посаду в порядку переатестування, то суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

Вказаний пункт Закону №580-VIII не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді як під час прийняття, так і після такого прийняття під час подальшого проходження служби в поліції.

Водночас мету та підстави атестування поліцейських визначено статтею 57 Закону №580-VIII.

Відповідно до частини першої статті 57 Закону №580-VIII атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Тобто, указаною частиною статті 57 Закону №580-VIII визначено мету атестування поліцейських.

Згідно частини другої статті 57 Закону №580-VIII атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Тобто, указаною частиною статті 57 Закону №580-VIII визначено вичерпні підстави атестування поліцейських.

Суд зазначає, що метою проведення атестування із будь-яких зазначених вище підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Кожна з зазначених трьох підстав для проведення атестування повинна бути зв'язана з певними передумовами, зокрема, атестування яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

Відповідно до частини четвертої статті 57 Закону №580-VIII рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

В ході судового розгляду справи представником Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області було зазначено, що проведення атестації позивача було здійснено у зв'язку із прийняттям наказів Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 11 лютого 2016 року №117 «Про організацію проведення атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області» та від 10 серпня 2016 року №854 «Про затвердження персонального складу атестаційних комісій Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області». При цьому інший письмовий наказ про проведення атестації позивача не видавався.

Указані накази не містять посилань на підстави для атестування поліцейських, передбачені частиною другою статті 57 Закону №580-VIII, що не заперечувалось сторонами.

В них вказано лише про мету проведення атестування.

На підставі наявних у справі матеріалів та пояснень сторін судом встановлено, що позивач пропрацював на займаній до звільнення посаді менше одного року, питання щодо призначення його на вищу посаду або переведення на нижчу посаду, притягнення його до відповідальності в межах дисциплінарного проступку відповідачами не вирішувалось; обставин, які б свідчили про невідповідність позивача займаній посаді, зокрема, в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби не було.

Водночас встановлено, що атестування позивача проведено у порядку атестації усіх поліцейських Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області та підпорядкованих підрозділів з метою оцінки їх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри, що відповідає положенням частини першої статті 57 Закону №580-VIII.

У зв'язку з викладеним, суд вважає, що мета атестування, визначена у частині першій статті 57 Закону №580-VIII, не утворює самостійну підставу для проведення атестування і перебуває у системному взаємозв'язку з вичерпними підставами, визначеними у частині другій статті 57 Закону №580-VIII.

Цей Закон не передбачає проведення атестування без настання обставин, визначених частиною другою статті 57 Закону №580-VIII.

Закріплену у частині першій статті 57 Закону №580-VIII мету атестування відповідач №1 необґрунтовано розцінює як самостійну і достатню підставу для проведення атестування поліцейських, серед яких був і позивач, з ціллю визначення можливості їх звільнення через службову невідповідність, хоча наявності конкретних передумов (порушення порядку і правил несення служби тощо) для призначення атестування у такому контексті відповідач не довів.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що позивача протиправно включено до списку поліцейських, які підлягають атестуванню. Правових підстав для проведення атестації позивача не було.

Крім цього, необхідно зазначити таке.

Частинами третьою-п'ятою статті 57 Закону №580-VIII передбачено, що атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року №1465, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 листопада 2015 року за №1445/27890, затверджено Інструкцію про порядок проведення атестування поліцейських (далі - Інструкція №1465 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктами 4 та 5 Розділу І Інструкції №1465 передбачено, що рішення про проведення атестування та про строки, у які проводиться атестування, приймає Голова Національної поліції України, керівники органів поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими актами законодавства України призначаються на посади їх наказами.

Атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

В силу підпункту 2 пункту 2 Розділу ІІ Інструкції №1465 у Національній поліції України створюються атестаційні комісії органів поліції, персональний склад яких затверджується наказом керівника відповідного органу за погодженням із Національною поліцією України.

Підпунктом 2 пункту 3 Розділу ІІ Інструкції №1465 визначено, що до складу атестаційних комісій органів поліції входять: голова комісії та секретар комісії, які визначаються керівником органу поліції за погодженням із Головою Національної поліції України.

До зазначених вище атестаційних комісій можуть бути включені працівники підрозділів кадрового забезпечення, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, практичної психології та інші працівники апарату Національної поліції України чи органу поліції, а також за згодою народні депутати України, працівники МВС, громадських, правозахисних організацій, представники проектів міжнародної технічної допомоги, громадськості та засобів масової інформації. Кандидати з числа народних депутатів України, працівників МВС, громадських, правозахисних організацій, проектів міжнародної технічної допомоги, громадськості та засобів масової інформації включаються до складу атестаційних комісій за пропозиціями, які були отримані після розміщення відповідних оголошень на офіційних сайтах МВС чи органів поліції, та за наявності їхньої згоди (пункт 4 Розділу ІІ Інструкції №1465).

Приписами пункту 1 Розділу ІV Інструкції 1465 визначено, що організаційні заходи з підготовки та проведення атестування оголошуються наказами відповідних керівників і передбачають:

1) створення атестаційних комісій;

2) складання списків поліцейських, які підлягають атестуванню;

3) визначення дати, часу і місця проведення засідання комісії;

4) розміщення на офіційному веб-сайті МВС, Національної поліції України чи відповідних органів поліції оголошень про набір до атестаційної комісії;

5) доведення до поліцейських інформації про проведення атестування, у тому числі шляхом розміщення на офіційному веб-сайті МВС, Національної поліції України чи відповідного органу поліції інформації про час та місце проведення атестування.

Зазначені положення Закону України «Про Національну поліцію» в системному зв'язку з приписами Інструкції № 1465 дають підстави вважати, що проведення атестування позивача мало бути здійснено за рішенням керівника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, затвердженого Національною поліцією України, на підставі якого створено атестаційну комісію, що проводила атестування позивача та затвердження її персонального складу.

Між тим, відповідачами не було надано суду доказів створення атестаційної комісії Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №9. В наказі від 11 лютого 2016 року №117 про таку не зазначається.

Таким чином, відповідачами не доведено, що атестування позивача проводилося з дотриманням встановленого підпунктом 2 пункту 2 Розділу ІІ та пункту 1 Розділу ІV Інструкції № 1465, зокрема, в частині створення атестаційної комісії органу поліції, персональний склад якої затверджений наказом керівника відповідного органу за погодженням із Національною поліцією України.

Вирішуючи спір, суд також бере до уваги те, що правові та організаційні засади процедури оцінки професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам і посадовим обов'язкам, проведення оцінки їх професійного рівня (атестації) врегульовано Законом України «Про професійний розвиток працівників».

За визначенням частини першої статті 1 цього Закону атестація працівників - процедура оцінки професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам і посадовим обов'язкам, проведення оцінки їх професійного рівня.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про професійний розвиток працівників» атестації не підлягають працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

Положення статті 12 Закону України «Про професійний розвиток працівників» є загальними (базовими) щодо регулювання відносин із атестування працівників, не суперечать положенням Закону України «Про Національну поліцію», а тому поширюються на відносини з атестування поліцейських.

З матеріалів справи вбачається, що позивача призначено на посаду водія-поліцейського відділення забезпечення автотранспортом при Головному управлінні Національної поліції в Чернівецькій області згідно із наказом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №36 о/с від 07 листопада 2015 року, тоді як атестування проведено 09 вересня 2016 року.

Відтак, суд погоджується з доводами позивача про те, що проведення його атестації суперечить статті 12 Закону України «Про професійний розвиток працівників», а тому є протиправним.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що дії та рішення відповідачів щодо проведення атестування позивача є протиправними та не ґрунтуються на законі, тому адміністративний позов в цій частині підлягає задоволенню.

Указане також свідчить про протиправність прийнятого за результатом проведення атестації рішення (висновку) атестаційної комісії №9 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність, оформлене протоколом від 09 вересня 2016 року. Тому такий підлягає скасуванню.

Крім цього, оскаржуване позивачем рішення (висновок) атестаційної комісії є протиправним, виходячи з наступного.

Пунктом 2 розділу І Інструкції №1465 встановлено, що керівники всіх рівнів зобов'язані забезпечити атестування на високому організаційному та правовому рівні з додержанням принципу відкритості (крім випадків, установлених законом) та об'єктивності в оцінці службової діяльності поліцейських, які атестуються.

Розділом ІV Інструкції №1465 визначений порядок організації, підготовки, проведення атестування.

Згідно з пунктом 11 Розділу IV Інструкції №1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Інструкції №1465 атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники.

За змістом пунктів 7-9 Розділу ІV Інструкції №1465 керівники, які складають атестаційний лист, зобов'язані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

В атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації.

Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Відповідно до пункту 10 Розділу ІV Інструкції №1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийнятті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Згідно з пунктом 11 Розділу ІV Інструкції №1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Пунктом 12 Розділу ІV Інструкції №1465 встановлено, що за рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність (пункт 15 Розділу ІV Інструкції № 1465).

При цьому відповідно до пункту 16 Розділу ІV Інструкції № 1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, зокрема, про те, що атестування поліцейських фактично включає два етапи: тестування та співбесіду. Тестування передбачає професійний тест (тест на знання законодавчої бази) та тест на загальні здібності та навички. Інструкція №1465 не містить конкретного порядку проведення співбесіди, у той же час, виходячи з її змісту та мети під час співбесіди, атестаційна комісія повинна розглянути атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського; оцінити ділові, професійні, особисті якості поліцейського, його освітній та кваліфікаційний рівень, а також з'ясувати відповідність особи поліцейського критеріям, визначеним пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465, для чого поліцейському, який проходить атестування, можуть ставитись питання.

Згідно з пунктами 20-23 Розділу ІV Інструкції №1465 усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу. Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії.

Судом встановлено, що атестаційною комісією №9 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області проведено тестування позивача та проведено з ним співбесіду, що оформлено протоколом від 09 вересня 2016 року.

Як вбачається зі змісту вказаного протоколу, членами атестаційної комісії №9 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області під час проведення атестування позивача було досліджено атестаційний лист, декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», інформацію з відкритих джерел.

Відповідно до названого протоколу членами атестаційної комісії позивачу були поставлені питання, які стосувались його професійної діяльності на займаній посаді, питання щодо знання законодавства України та інше.

Розглянувши вказані матеріали, заслухавши відповіді на поставлені питання та врахувавши результати тестування, атестаційна комісія №9 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області прийняла рішення, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Як зазначено в протоколі від 09 вересня 2016 року, до такого висновку відповідач №2 прийшов, виходячи з того, що у позивача недостатній рівень знань законодавства та професійних навичок.

Членами атестаційної комісії №9 Головного управління поліції в Чернівецькій області в ході співбесіди з ОСОБА_1 поставлені наступні запитання та отримані такі відповіді: види поліцейських заходів - «відповіді не надав»; стаття 32 Закону України «Про Національну поліцію», що визначає випадки перевірки поліцейським документів особи, - «відповіді не надав»; стаття 10 Закону України «Про Національну поліцію», змістом якої є політична нейтральність, - «відповіді не надав».

Між тим, позивач до звільнення з поліції займав посаду водія-поліцейського у відділенні забезпечення автотранспортом при Головному управлінні поліції в Чернівецькій області.

За таких обставин, суд погоджується з доводами позивача про те, що задані йому в ході співбесіди запитання не відповідають його посаді та професійним навичкам.

Відтак, висновок про невідповідність позивача займаній посаді, який ґрунтується на підставах про недостатній рівень знань законодавства та професійних навичок, є необ'єктивним.

Із змісту послужного списку та атестаційного листа вбачається, що за період служби в органах внутрішніх справ позивач до дисциплінарних стягнень притягувався один раз, діючих дисциплінарних стягнень не має, за час служби в поліції до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочувався 5 разів.

Натомість, незважаючи на вказане, відповідачем №2 із передбаченого пунктом 9 Розділу ІV Інструкції №1465 переліку можливих висновків обрав крайній захід - звільнення.

Мотивів не врахування зазначеного, а також того, чому результат тестування та відповіді на запитання, що не відповідають його посаді та професійним навикам, має перевагу над іншими критеріями, які мають враховуватись, в протоколі від 09 вересня 2016 року не відображено.

Частиною першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд наголошує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип обов'язковості суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність оскаржуваних бездіяльності, дій чи рішень.

Однак відповідач №2 не надав суду жодних доводів на підтвердження обґрунтованості та правомірності оскаржуваного позивачем рішення (висновку).

Крім цього, як відповідачем №1, так і відповідачем №2 не було надано обґрунтованих доводів щодо неможливості прийняття відносно позивача іншого, ніж передбаченого підпунктом 4 пункту 15 Розділу ІV Інструкції №1465, висновку (займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність).

Зміст протоколу від 09 вересня 2016 року не дає підстав вважати, що атестаційною комісією рішення про службову невідповідність позивача приймалось на підставі повного, всебічного розгляду та дослідження всіх матеріалів, що були надані до атестування, і що за результатами розгляду цих матеріалів були встановлені обставини, які свідчать про невідповідність особи позивача критеріям, визначеним пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465.

Щодо посилань відповідача №1 на незадовільні результати тестування як на обставину, що свідчить про службову невідповідність позивача, то суд оцінює їх критично, оскільки згідно положень Інструкції №1465 результати тестування обов'язково враховуються атестаційною комісією, однак вони не мають вирішального значення та мають оцінюватись разом з іншими матеріалами, що були подані до атестування.

Відповідачами не було надано належних та допустимих доказів, які підтверджують те, що отримані позивачем під час тестування бали, свідчать про професійну невідповідність позивача.

Оскільки негативне рішення атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт), повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення (висновку), оформленого протоколом від 09 вересня 2016 року, відповідач №2 діяв необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття; недобросовісно й нерозсудливо, що, у свою чергу, свідчить про протиправність такого рішення.

Відтак, заявлені позивачем вимоги про визнання протиправним та скасування рішення (висновку) атестаційної комісії №9 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність, оформлене протоколом від 09 вересня 2016 року, - обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 06 жовтня 2016 року №162 о/с «По особовому складу», поновлення на посаді, то такі також підлягають задоволенню, оскільки фактично є похідними від позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення (висновку) атестаційної комісії, які суд визнав обґрунтованими.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що згідно пункту 24 Розділу ІV Інструкції №1465 за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Відповідно до пункту 28 Розділу ІV Інструкції №1465 керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Отже, атестаційний лист, у якому міститься висновок атестаційної комісії про невідповідність особи поліцейського займаній посаді, підлягає обов'язковому виконанню шляхом видання наказу про звільнення з підстав, визначених пунктом 5 частини першої статті 77 Закону №580-VIII (через службову невідповідність).

Враховуючи те, що єдиною підставою прийняття відповідачем №1 оскаржуваного наказу є оскаржуване і, згідно викладеного вище, протиправне рішення (висновок) відповідача №2, то суд вважає про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу від 06 жовтня 2016 року №162 о/с «По особовому складу», а також для поновлення позивача на службі в поліції на займаній до звільнення посаді, що є належним захистом порушених трудових прав позивача.

Відповідно до частини третьої статті 77 Закону №580-VIII день звільнення вважається останнім днем служби.

Оскільки позивача згідно оскаржуваного наказу звільнено з 10 жовтня 2016 року, тобто останнім днем служби є 10 жовтня 2016 року, то він підлягає поновленню на ній з 11 жовтня 2016 року.

Щодо позовних вимог про стягнення з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, то такі також підлягають задоволенню.

Так, відповідно до пункту 6 Розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за №669/28799, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Крім цього, виплату незаконно звільненому працівнику заробітної плати за час вимушеного прогулу передбачено і положеннями загального трудового законодавства, зокрема, відповідно до змісту частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно наданої відповідачем №1 довідки про доходи позивача №561 від 14 грудня 2016 року сума одноденного грошового забезпечення на день звільнення ОСОБА_1 становить 88,71 грн, що підтверджувалось позивачем в судовому засіданні.

Враховуючи наведені норми, беручи до уваги довідку про доходи позивача №561 від 14 грудня 2016 року, зважаючи на положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача №1 на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 11 жовтня 2016 року по 14 грудня 2016 року в сумі 4080 грн 66 коп (88,71 грн х 46 робочих днів = 4080,66 грн).

Частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої та другої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено незаконність звільнення зі служби в поліції.

Водночас доводи відповідача №1, з огляду на вищевикладене, є безпідставними й такими, що не свідчать про законність звільнення позивача.

Крім того, суд не погоджується з твердженням відповідача №1 щодо пропуску позивачем місячного строку звернення до суду, встановленого частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, з позовом в частині оскарження висновку відповідача №2, оскільки про порушення своїх трудових справ, за захистом яких позивач звернувся до суду з цим позовом 01 листопада 2016 року, він дізнався безпосередньо при звільненні зі служби в поліції відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 06 жовтня 2016 року №162 о/с.

До того ж, на переконання суду, питання правомірності указаного наказу про звільнення повинно розглядатись в комплексі з підставою його винесення, якою і є оскаржуваний позивачем висновок відповідача №2 від 09 вересня 2016 року.

Відповідач №2 не надав суду жодних доводів в обґрунтування правомірності оскаржуваного рішення.

Вирішуючи спір у межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для їх задоволення повністю.

Відповідно до пунктів 2 та 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Керуючись статтями 2, 8, 69, 70, 71, 86, 158 - 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії та рішення Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, атестаційної комісії №9 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області щодо проведення атестації старшого сержанта поліції ОСОБА_1 - поліцейського-водія відділення забезпечення автотранспортом при Головному управлінні Національної поліції в Чернівецькій області.

Визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) атестаційної комісії №9 Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність, оформлене протоколом №15.00033907.0068780 від 09 вересня 2016 року

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 06 жовтня 2016 року №162 о/с «По особовому складу» щодо звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 зі служи в поліції з посади поліцейського-водія відділення забезпечення автотранспортом при Головному управлінні Національної поліції в Чернівецькій області.

Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського-водія відділення забезпечення автотранспортом при Головному управлінні Національної поліції в Чернівецькій області з 11 жовтня 2016 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 4080 (чотири тисячі вісімдесят) грн 66 коп.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 16 грудня 2016 року.