Справа № 815/5707/16
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2016 року 17год. 30хв. м. Одеса Справа № 815/5707/16
Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванова Е.А.

за участю: секретаря Сакара М.М., позивача ОСОБА_1 , представників відповідачів Дьоміної Л.Т., Устинської О.В., Пекарського Я.В., третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України, Військово-лікарської комісії клінічного госпіталю Державної прикордонної служби м. Одеса, за участі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Одеського загону морської охорони Державної прикордонної служби України про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України (ЦВЛК ДПС України), Військово-лікарської комісії клінічного госпіталю Державної прикордонної служби м. Одеса (ВЛККГ ДПС м. Одеса) в якому позивач з урахуванням уточнень просить суд зобов`язати ЦВЛК ДПС України скасувати постанову «обмежено придатний до військової служби» у свідоцтві про хворобу №150/598 від 03.08.2016 року ОСОБА_1 ; направити свідоцтво про хворобу №150/598 від 03.08.2016 року ОСОБА_1 для доопрацювання до ВЛККГ ДПС м. Одеса; зобов`язати ВЛККГ ДПС м. Одеса доопрацювати свідоцтво про хворобу №150/598 від 03.08.2016 року ОСОБА_1 , відповідно до п.1.12 п.11.4 п.11.8 п.13.4 п.13.3 «Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України» затвердженого Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №333 від 06.05.2009 року; стягнути з ВЛККГ ДПС м. Одеса моральну шкоду у розмірі 120000 грн. на користь ОСОБА_1 ..

Позовні вимоги мотивовані тим, що що відповідно до ст. 22 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу граничний вік перебування на військовій службі встановлюється для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - до 45 років. При цьому, позивач вказує, що згідно контракту його прийнято на посаду старшинського складу, а саме рядового, сержантського і старшинського складу. Оскільки він досяг граничного віку та строк дії контракту скінчився, його має бути звільнено від проходження військової служби відповідно до контракту та Закону України Про військовий обов`язок та військову службу. Крім того, Госпітальною військово-лікарською комісією Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України за розпорядженням командира проведено огляд ОСОБА_1 та в результаті виявлених хвороб видано свідоцтво про хворобу №150/598 від 03.08.2016р., згідно якого позивача визнано обмежено придатним до військової служби. Позивач не згодний з таким висновком комісії та вважає, що, оскільки згідно діагнозів військово-лікарської комісії йому необхідний відпочинок, дієта, забороняється піднімати важкі предмети, він є непридатним до військової служби. Відтак, позивач вважає, що відповідач в порушення п. б ч.8 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей відмовляється вносити у свій висновок інше формулювання, тобто, на думку позивача, відповідач у своєму висновку повинен замість обмежено придатний до військової служби зазначити не придатний до військової служби в мирний час та обмежено придатний у воєнний час.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України в судовому засіданні позов не визнав, з підстав викладених у письмових запереченнях на позов.

Представник відповідача Військово-лікарської комісії клінічного госпіталю Державної прикордонної служби м. Одеса в судовому засіданні позов не визнав, з підстав викладених у письмових запереченнях на позов.

Представник третьої особи Одеського загону морської охорони Державної прикордонної служби України в судовому засіданні підтримав пояснення представників відповідачів.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п.1, 3, 9 частини 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Предметом спору в даній справі є постанова занесена у свідоцтво про хворобу №150/598 від 03 серпня 2016 року Госпітальної військово лікарської комісії Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби, якою визначено ОСОБА_1 старшого мічмана за військовою професією старший технік командир плавучої казарми (проекту Р-140) відділення шкіперо технічного забезпечення відділу матеріально технічного забезпечення Обмежено придатний до військової служби, з якою позивач не згодний, у зв`язку із чим оскаржив його до суду.

Так, при вирішенні даного спору, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі згідно Контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України від 31.05.2012 р. у Військовій частині № НОМЕР_1 , загоні морської охорони ДПС України відповідно до Указу Президента Положення про проходження громадянами України військової служби в державній кордонній службі України №1115/2009 від 29.12.2009 р., виконуючи покладені на нього обов`язки, передбаченні законодавством та контрактом, які закріпленні відповідно до його посади старшого мічмана, старшого техніка-командира плавучої казарми (проекту Р -140) відділення шкіперо-технічного забезпечення відділу матеріально-технічного забезпечення Одеського загону морської охорони ДПС України (а.с. 24-25).

03.08.2016р. Госпітальною військово-лікарською комісією Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України за розпорядженням командира Військової частини НОМЕР_1 №44 від 13.07.2016р. за результатами проведеного огляду ОСОБА_1 видано свідоцтво про хворобу №150/598 від 03.08.2016р., в якому щодо придатності до військової служби, служби за військовою спеціальністю зазначено обмежено придатний до військової служби(а.с.121).

Як встановлено судом позивач звертався до Військової частини НОМЕР_2 з рапортом в якому ставилось питання його подальшого перебування на службі від 03.08.2016р. (вх.К-28 від 03.08.2016 року).

За результатами розгляду вказаного рапорту 23.08.2016р. (вих. №33/1334) Одеським загоном морської охорони надано відповідь, з якої вбачається, що відповідно до п. б ч.8 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу під час особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжити військову службу. Водночас зазначено, що з огляду на те, що відповідно до свідоцтва про хворобу №150/598 від 03.08.2016 року Госпітальної військово-лікарської комісії Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України, відсутні підстави для його звільнення з лав Державної прикордонної служби України за станом здоров`я (а.с. 21).

Відповідно до ст.70 Закону України Основи законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 року №2801-ХІІ військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України. В той же час суд наголошує, що позивач не оскаржує ані рішення, ані дії, ані бездіяльність відповідачів.

Повноваження Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України врегульовано Положенням про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №333 від 06.05.2009р. (у редакції наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України 14.06.2012 № 450) (далі Положення №333).

Відповідно до п.п.2.2-2.4 Розділу ІІ вказаного Положення для виконання зазначених у ньому завдань у Держприкордонслужбі створюються штатна військово-лікарська комісія та позаштатні постійно та тимчасово діючі військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), а також позаштатні постійно діючі лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК).

ВЛК та ЛЛК приймають постанови, які оформлюються свідоцтвом про хворобу (додаток 1), довідкою військово-лікарської комісії (додаток 2) (далі - довідка ВЛК), протоколом (додаток 3) засідання ВЛК з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Строк оформлення свідоцтва про хворобу ВЛК становить не більше 5 робочих днів із дня огляду.

Згідно з пп. 1.1, 1.8 п.1 Розділу ІІ Положення №333 штатною ВЛК є Центральна військово-лікарська комісія Державної прикордонної служби України (далі - ЦВЛК). Вона є органом забезпечення Держприкордонслужби, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, інші печатки та штампи. Формування структури та штату ЦВЛК здійснюється відповідно до профілю її діяльності, покладених на неї завдань, кваліфікаційних вимог до персоналу.

ЦВЛК серед іншого має право:

- розглядати, переглядати, затверджувати (не затверджувати), а також контролювати постанови будь-якої ВЛК (ЛЛК) Держприкордонслужби; строк розгляду документів медичного огляду ВЛК становить не більше 5 робочих днів з дня їх отримання ЦВЛК.

Згідно з пп. 2.1 п.2 Розділу ІІ Положення №333 серед основних завдань військово-лікарських комісій Держприкордонслужби є: визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби, причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу у Держприкордонслужбі.

Відповідно до п.п.13.9 п.13 Розділу ІІІ Положення №333 передбачено, що Свідоцтво про хворобу на військовослужбовців та членів їх сімей у мирний час складається та подається до ЦВЛК на розгляд і затвердження у чотирьох примірниках, перший примірник свідоцтва про хворобу (довідки ВЛК) на всі категорії оглянутих зберігається у ЦВЛК протягом п`яти років з подальшим здаванням у Центральний архів Держприкордонслужби.

Судом встановлено, що свідоцтво про хворобу позивача №150/598 від 03.08.2016р. було затверджене ЦВЛК та направлене до Центрального клінічного госпіталю Держприкордонслужби України.

Позивач направлявся на ВЛК в зв`язку із незадовільним станом здоров`я та у зв`язку з наявністю захворювання, що зумовлює обмежену придатність до військової служи, для визначення придатності до військової служби (т. 1, а.с. 151).

З 14.07.2016 року по 03.08.2016 року позивач перебував на стаціонарному обстеженні в кардіологічному відділенні клініки терапії КГ ДПСУ м Одеса.

Згідно виписного епікризу №1678, позивачу поставлений діагноз: ІХС. Стабільна стенокардія. І ФК. Атеросклероз аорти. Атеросклеротичний кардіосклероз. Синдром вкороченого інтервалу PQ. СН 0 ст. Виразкова хвороба цибулини ДПК у фазі ремісії. Незначна рубцева деформація цибулини ДПК без порушень функцій. Ковзна грижа стравохідного отвору діафрагми І ступеня без порушення функцій. Повна вторинна адентія верхньої щелепи, замінена повним знімним протезом. Часткова вторинна адентія нижньої щелепи, відсутні 31, 32, 41, 42 зуби. Запротезований незнімним мостовим протезом 34, 33, 32, 31, 41, 42, 43 зубів. Вузловий зоб І ступеня без порушень функцій. Поширений між хребцевий остеохондроз хребта, правобічний сколіоз І ступеня грудного (2-0) та поперекового (4-0) відділів хребта без порушення функцій. Хронічна вертеброгенна цервікотораколюмбалгія у фазі ремісії без порушення функцій. Віддалені наслідки перелому остистого відростка С-2 із зміщенням уламка остистого відростка С-2 у вигляді незрощеного перелому. Віддалені наслідки закритого перелому правої променевої кістки у вигляді консолідації перелому, кутової деформації верхньої третини променевої кістки та посттравматичного артрозу правого ліктьового суглобу без порушення функцій. Пресбіопія ст.2,0 Д на обидва ока (т. 1. а.с. 119-120).

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про хворобу від 03 серпня 2016 року №150/598 позивачу було поставлено діагноз: ІХС. Стабільна стенокардія. І ФК. Атеросклероз аорти. Атеросклеротичний кардіосклероз. Синдром вкороченого інтервалу PQ. СН 0 ст. Виразкова хвороба цибулини ДПК у фазі ремісії. Незначна рубцева деформація цибулини ДПК без порушень функцій. Ковзна грижа стравохідного отвору діафрагми І ступеня без порушення функцій. Повна вторинна адентія верхньої щелепи, замінена повним знімним протезом. Часткова вторинна адентія нижньої щелепи, відсутні 31, 32, 41, 42 зуби. Запротезований незнімним мостовим протезом 34, 33, 32, 31, 41, 42, 43 зубів. Вузловий зоб І ступеня без порушень функцій. Поширений між хребцевий остеохондроз хребта, правобічний сколіоз І ступеня грудного (2-0) та поперекового (4-0) відділів хребта без порушення функцій. Хронічна вертеброгенна цервікотораколюмбалгія у фазі ремісії без порушення функцій. Віддалені наслідки перелому остистого відростка С-2 із зміщенням уламка остистого відростка С-2 у вигляді незрощеного перелому. Віддалені наслідки закритого перелому правої променевої кістки у вигляді консолідації перелому, кутової деформації верхньої третини променевої кістки та посттравматичного артрозу правого ліктьового суглобу без порушення функцій. Пресбіопія ст.2,0 Д на обидва ока (т. 1. а.с. 121).

До п. 13 Свідоцтва про хворобу було внесено постанову ВЛК - на підставі ст. 38-в, 49-а, 40-в, 53-в, 55-б графи ІІ Розкладу хвороб, станів, фізичних вад та пояснення щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 5 до Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби №333 від 06.05.2009 в редакції наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України №450 від 14.09.2012) "Обмежено придатний до військової служби".

Відповідно до п. п. 11.1, 11.2 Положення Постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК незалежні та у своїй роботі керуються законодавством України. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються та переглядаються ЦВЛК. За рішенням ЦВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.

Згідно п.п.11.3 п.11 Розділу ІІІ Положення №333 при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту: «придатний», «непридатний», «потребує», «обмежено придатний до військової служби», «тимчасово непридатний».

Згідно п.п. 11.4 п.11 Розділу ІІІ Положення №333 за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку непридатності до військової служби або обмежену придатність осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: "Непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час"; "Обмежено придатний до військової служби"

Відповідно до п.п. 11.5 п.11 Розділу ІІІ Положення №333 за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, IV, ВЛК приймає одну з таких постанов: "Обмежено придатний до військової служби"; "Придатний до військової служби".

В судовому засіданні встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач направлявся на ВЛК у зв`язку наявністю захворювання, що зумовлює обмежену придатність до військової служби, для визначення придатності до військової служби. На підставі ст. 38-в, 49-а, 40-в, 53-в, 55-б графи ІІ Розкладу хвороб, станів, фізичних вад та пояснення щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 5 до Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби №333 від 06.05.2009 в редакції наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України №450 від 14.09.2012) була прийнята постанова госпітальної ВЛК №150 від 03 серпня 2016 року "Обмежено придатний до військової служби".

Згідно розкладу хвороб станів, фізичних вад та пояснення щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби, він поділяється на чотири графи, а саме:

Графа I - кандидати на військову службу (навчання) курсантів у вищому військовому навчальному закладі Держприкордонслужби, військовослужбовці строкової служби.

Графа II - громадяни призовного віку, військовозобов`язані та жінки, військовослужбовці, яких відбирають на військову службу за контрактом, та військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом осіб рядового, сержантського та старшинського складу, курсанти 1 - 3 курсів вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби; військовослужбовці рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, до якої відноситься позивач.

Графа III - громадяни призовного віку, військовозобов`язані та жінки, військовослужбовці, яких відбирають на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу, та особи офіцерського складу Держприкордонслужби; військовослужбовці офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, курсанти випускного курсу.

Графа IV - громадяни призовного віку, військовозобов`язані та жінки, військовослужбовці, яких відбирають на військову службу за контрактом у плавскладі, та військовослужбовці, які відбираються та проходять службу у плавскладі Держприкордонслужби, в тому числі які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Судом встановлено, що позивач відноситься до ІІ Графи.

У розділі хвороб використовуються такі скорочення категорій придатності до військової служби:

НВВО - непридатні до військової служби з виключенням з військового обліку;

НМОВ - непридатні до військової служби в мирний час, обмежено придатні у воєнний час;

НОВІ - непридатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально;

ПОВІ - придатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально;

П - придатні;

Н - непридатні;

ІО - індивідуальна оцінка;

ТН - тимчасово непридатні;

ПВЗ - потребують відпустки або звільнення;

КН - кандидати на військову службу за контрактом, на навчання непридатні;

КПВІ - кандидати на військову службу за контрактом, на навчання, придатність яких визначається індивідуально;

ПЛ - потребують лікування.

Згідно ст. 38 додатку 5 до Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України «некоронарогенні хвороби серця (перикарда, міокарда, ендокарда, клапанного апарату), легеневе серце і порушення легеневого кровообігу (легенева емболія, усі форми легенево-серцевої недостатності, хвороби легеневих судин), усі форми кардіоміопатії, порушення серцевого ритму та провідності, дегенерація (дистрофія) міокарда, пролапс мітрального клапана та інші ураження клапанів серця, наслідки хірургічних втручань з приводу вроджених або набутих вад серця I00 - I09, I26 - I52, що супроводжуються серцевою недостатністю», де навпроти пункту «В» - із серцевою недостатністю І стадії стоїть категорія придатності ПОВІ - придатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально.

Відповідно до ст. 40 додатку 5 до Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України «ішемічна хвороба серця I20 - I25 (усі форми стенокардії, гострий та повторний інфаркт міокарда, їх ускладнення); хронічна ішемічна хвороба серця (атеросклеротична хвороба серця, аневризма серця, коронарної артерії, наслідки хірургічних втручань на судинах серця, імплантації штучного водія ритму та інші, що супроводжуються серцевою недостатністю)» де напроти пункту «В» - із серцевою недостатністю І стадії стоїть категорія придатності ПОВІ - придатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально.

Згідно ст. 49 додатку 5 до Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України «хвороби порожнини рота, слинних залоз та щелеп K00 - K14 (порушення розвитку та прорізування зубів, ратиновані та імпактні зуби, карієс зубів, інші хвороби твердих тканин зубів, хвороби пульпи та периапікальних тканин, інші ушкодження зубів та їх опорного апарату; кісти ділянки рота; інші хвороби щелеп; хвороби слинних залоз, стоматит та пов`язані з ним ураження, хвороби губи, слизової оболонки рота та язика). Виключено: гінгівіт та хвороби пародонта K05, інші ураження ясен та беззубого альвеолярного відростка K06 (включено до статті 50), щелепно-лицьові аномалії, включаючи аномалії прикусу K07 (включено до статті 51)» де навпроти пункту «А» - відсутність 10 і більше зубів на одній щелепі або заміна їх знімним протезом, відсутність 8 кутніх зубів на одній щелепі, відсутність 4 кутніх зубів на верхній щелепі з одного боку та 4 кутніх зубів на нижній щелепі з другого боку або заміна їх знімними протезами стоїть категорія придатності ПОВІ - придатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально.

Відповідно до ст. 53 додатку 5 до Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України «виразкова хвороба шлунка та дванадцятипалої кишки К25-К26» де навпроти пункту «В» - з незначним порушенням функцій стоїть категорія придатності ПОВІ - придатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально.

Згідно ст. 55 додатку 5 до Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України «грижа K40 - K46 (пахова, стегнова, пупкова, черевної стінки, діафрагмальна, інші та неуточнені грижі черевної порожнини)» де навпроти пункту «Б» - з помірним та незначними порушеннями функцій стоїть категорія придатності ПОВІ - придатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально.

Таким чином згідно з розкладом хвороб станів, фізичних вад та пояснення щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби наявні у позивача хвороби не є такими, що до яких приймається рішення про «непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у військовий час»

У зв`зку з чим, постанова ВЛК приймалась з урахуванням вимог п.п. 11.3.4 Положення "Обмежено придатний до військової служби". Постанова приймається щодо військовослужбовців. Одночасно з постановою ВЛК в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, у постанові в довільній формі зазначається, які види служби та роботи даній особі протипоказані. Особи, визнані обмежено придатними до військової служби, до служби у плавскладі, льотної роботи, роботи за окремими військово-обліковими спеціальностями згідно з таблицями А, Б, В ТДВ, - непридатні.

Як встановлено судом та вказано у свідоцтві про хворобу позивача, останній був направлений для визначення придатності до військової служби у зв`язку з наявністю хвороби, що зумовлює обмежену придатність до військової служби та погіршенням стану здоров`я.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, слід зазначити, що висновок ВЛК прийнято з урахуванням виявлених у позивача захворювань та на підставі цього остання дійшла висновку про відсутність підстав для винесення постанови з формулюванням Непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у військовий час та відповідно для не затвердження постанови №150 від 03.08.2016р.

В той же час, суд наголошує, що відповідно до п.п.2.2-2.4 Розділу ІІ Положення №333 у прийнятті постанов усі ВЛК та ЛЛК є незалежними. У своїй роботі вони керуються Основами законодавства України про охорону здоров`я, Законами України Про військовий обов`язок і військову службу, Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та цим Положенням.

Відтак, вимоги позивача щодо зобов`язати ЦВЛК ДПС України скасувати постанову «обмежено придатний до військової служби» у свідоцтві про хворобу №150/598 від 03.08.2016 року ОСОБА_1 не ґрунтується на приписах діючого законодавства, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що посилання позивача на порушення відповідачами приписів ст. 22 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, відповідно до яких граничний вік перебування на військовій службі встановлюється для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - до 45 років, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.22 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу для військовозобов`язаних та резервістів, які призиваються на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду граничний вік перебування на військовій службі встановлюється, - до досягнення граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві.

Водночас, статтею 28 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу регламентовано розряди запасу та граничний вік перебування військовозобов`язаних у запасі.

Так, згідно з ч. 2 ст. 28 вказаного Закону граничний вік перебування у запасі для військовозобов`язаних, які мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, - до 60 років (другий розряд за віком).

Крім того, щодо закінчення строку контракту ОСОБА_1 суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.9 ст.23 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої цієї статті та частиною восьмою статті 26 цього Закону.

Щодо позовних вимог позивача про направлення свідоцтва про хворобу №150/598 від 03.08.2016 року ОСОБА_1 для доопрацювання до ВЛККГ ДПС м. Одеса; зобов`язати ВЛККГ ДПС м. Одеса доопрацювати свідоцтво про хворобу №150/598 від 03.08.2016 року ОСОБА_1 , відповідно до п.1.12 п.11.4 п.11.8 п.13.4 п.13.3 «Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України» затвердженого Наказом Адмінітсрації Державної прикордонної служби України №333 від 06.05.2009 року, то суд вважає, що вони також не підлягають задоволенню, оскільки є похідним від першої позовної вимоги.

Щодо позовних вимог про стягнення з військово-лікарської комісії клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України моральної шкоди у розмірі 120000,00 (сто двадцять тисяч) гривень на користь ОСОБА_1 , суд зазначає про їх необґрунтованість та відсутність правових підстав для задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ст.ст. 22, 23 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно статті 1174 ЦК України - шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином, при визначенні наявності шкоди взагалі та обов`язку її відшкодування, необхідно визначити чи були рішення, дії чи бездіяльність незаконними.

Як вбачається зі змісту п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995р. обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому з`ясовується, чим підтверджено факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вважає, що висновки у свідоцтві про хворобу є неповними, а стан його здоров`я не дозволяє йому проходити військову службу, в зв`язку з чим він має право на компенсацію моральної шкоди з військово-лікарської комісії клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України, яку оцінює у розмірі 120000,00 грн.

При цьому, визначивши розмір заподіяної моральної шкоди, позивач не зазначив, яким чином оцінював заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходив.

Водночас, як зазначено вище, в першу чергу, необхідно з`ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому з`ясовується, чим підтверджено факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні.

Як встановлено судом, позивач, не маючи відповідних фахових знань, самостійно оцінює свій стан здоров`я та стверджує, що до нього повинна бути застосована індивідуальна оцінка, що передбачає непридатність або обмежену придатність до військової служби.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв`язку з тим, що у задоволенні позовних вимог позивача суд відмовляє у повному обсязі, вимоги в частині стягнення з відповідача судового збору також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України, Військово-лікарської комісії клінічного госпіталю Державної прикордонної служби м. Одеса про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів після проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений 19.12.2016 року.

Суддя Іванов Е.А.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України, Військово-лікарської комісії клінічного госпіталю Державної прикордонної служби м. Одеса про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

19 грудня 2016 року.