Справа № 201/15401/16-а
Суддя: Демидова С. О.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/201/1130/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Демидова С.О., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії відповідача щодо відмови у виплаті за період з 01 квітня 2015 року по 24 лютого 2016 року пенсії за віком протиправним; зобов'язати відповідача виплатити пенсію за віком, призначеної відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01 квітня 2015 року по 24 лютого 2016 року. В своєму позові позивач посилається на те, що вона перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Дніпропетровська та отримує пенсію відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 01 квітня 2015 року позивачу виплату пенсії припинено з посиланням на вимоги ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», оскільки вона працювала на посаді судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська. 24 лютого 2016 року у зв'язку з досягненням 65-річного віку позивача звільнено з посади судді у відставку за віком і з цього часу їй виплачується довічне грошове утримання. 29 вересня 2016 року позивач звернулася з заявою про поновлення пенсії за віком з 01 квітня 2015 року по 24 лютого 2016 року. Листом від 07 жовтня 2016 року відповідач відмовив у виплаті за вказаний період пенсії. Таку відмову позивач вважає безпідставною та незаконною. Окрім того представником позивача надано до суду заяву про визнання причин пропуску на звернення до суду поважними.

Представник відповідача у наданий судом строк надав письмові заперечення, відповідно до яких виплата пенсії позивачу була припинена у період з 01 квітня 2015 року по 24 лютого 2016 року, оскільки вона працювала на посаді судді. До того ж ч.1 ст. 47 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року, на час розгляду справи є чинною і не визнана неконституційною, а тому підлягає застосуванню всіма юридичними та фізичними особами. Окрім того позивачем пропущено строк для звернення до адміністративного суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, з 19 квітня 2010 року позивачу була призначена пенсія за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», виплата якої була тимчасово призупинена з 01 квітня 2015 року по 24 лютого 2016 року.

29 вересня 2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату пенсії за вказаний період. Листом від 07жовтня 2016 року управління повідомило позивача про відсутність підстав для виплати пенсії.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.2 ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження зміста та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до ч.1 ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України.

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» в редакції Закону № 213, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року та з 01 січня 2016 року по теперішній час особам на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», «Про прокуратуру» пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не виплачуються.

У п.2 розділу 111 Закону № 213 вказано, що порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам встановлений цим законом поширюється на пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсій.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень у тому числі органів державної влади.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ч.1 ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України, що виступає основоположними принципами здійснення правосуддя в Україні. Зазначений конституційний принцип знайшов відображення в положеннях Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд».

Відповідно до п. 8, 11 ч.4 ст.48 цього Закону зазначено, що незалежність судді, у тому числі, забезпечується його належним матеріальним і соціальним забезпеченням та правом на відставку. Частиною шостою статті вказаної норми права закріплено той самий принцип, що і у статті 22 Конституції України та вказано, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

Конституційним Судом України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень п.5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) 08 червня 2016 року ухвалено рішення №4-рп/2016, відповідно до резолютивної частини якого вирішено: визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: частини третьої ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 - VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII; абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII. Закону України «Про внесення

змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII; пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 01 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; Положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII та положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIIІ визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення;3) Припинено конституційне провадження у справі за конституційним поданням Верховного суду України від 22 січня 2016 року щодо відповідності Конституції України (конституційності) третього речення абзацу шостого частини п'ятої ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI з наступними змінами на підставі пункту 2 статті 45 Закону України «Про Конституційний Суд України» - не відповідність конституційного подання вимогам, передбаченим цим законом; 4) керуючись частиною другою статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення:

- частина третя ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 245З-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VШ, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя ст.141 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-УІ до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі заміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання»; абзаци перший, другий, третій, четвертий та перше, друге речення абзацу шостого частини п'ятої ст.141 Закону кураїни «про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911- VIII, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення частини п'ятої ст.141 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-УІ у редакції ЗУ «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII, а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку»; не підлягає застосуванню положення пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 01 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Статтею 74 Закону України «Про Конституційний Суд України» визначено, що Конституційний Суд України може вказати на преюдиціальність свого рішення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта.

Пунктом 5 рішення Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08 червня 2016 року встановлено, що воно має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Відповідно до ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

З огляду на вказане вважаю, що з 01 квітня 2015 року виплата пенсії позивачу за віком, призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підлягає виплаті зв'язку із відсутністю у абзаці 2 ч. 1 ст.47 вказаного Закону підстав для її невиплати.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

За результатами розгляду справи, перевіривши матеріали справи, що надійшли до суду, суд вважає, що є достатньо підстав для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Факти, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини підтверджуються наявними доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,6,19,21,22,46,55,57,58,68 Конституції України, ст.43 Закону України «Про статус суддів», ст.ст.6-11, 71,99, КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2015 року по 24 лютого 2016 року пенсії за віком протиправним.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком, призначеної відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01 квітня 2015 року по 24 лютого 2016 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.О.Демидова