Справа № 126/3118/16-а
Суддя: Гуцол В. І.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

Справа № 126/3118/16-а

Провадження № 2-а/126/76/2016

"07" грудня 2016 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Гримальською С.В.

за участі позивача ОСОБА_1, представника відповідача Балан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністраціїі про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача управління праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністраціїі про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії з тих підстав, що як стверджує він є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 29.07.2015 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій. Згідно із вимогами ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасникам бойових дій повинна щорічно, до 5 травня, виплачуватися разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Статтею 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня у розмірах, передбачених ст. ст. 12 - 16 з цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку, або через установи банків: пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Частиною 1 ст. 28 Закону України "Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" визначено, що у 2016 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.05.2016 року становить 1130 грн. Таким чином він повинен був отримати у 2016 році 5650 грн. Згідно листа-відповіді управління праці та соціального захисту населення № П-536 від 15.11.2016 року йому було перераховано та виплачено 920 грн. Недоплата склала за 2016 рік 4730 грн. Відповідач спростовує наявність недоплаченої суми та стверджує, що виплати проведені відповідно до вимог діючого законодавства в розмірі 920 грн. Посилання відповідача на те, що при виплаті одноразової грошової допомоги він керувався постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 "Про розмір разової грошової допомоги", що виплачується в 2016 році відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", не може бути взято до уваги, так як норми даної постанови звужують обсяг встановлених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" прав та пільг учасників бойових дій, а Закони України мають вищу юридичну силу, як акти органу законодавчої влади, ніж акти Кабінету Міністрів України, як органу виконавчої влади. Позивач вказує, що його право на отримання щорічної одноразової грошової допомоги, як учаснику бойових дій, не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань, і разом з тим потребує фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України. Позивач зазначив, що щорічну разову грошову допомогу, як учаснику бойових дій, йому сплачено у розмірі меншому, ніж це передбачено нормами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а тому існує необхідність поновлення його порушеного права на отримання цієї допомоги у встановленому Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" розмірі. З урахуванням викладеного, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати бездіяльність відповідача - управління праці та соціального захисту населення Бершадської державної адміністрації Вінницької області щодо перерахунку йому щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2016 рік - протиправною та зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Бершадської державної адміністрації Вінницької області здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на момент проведених виплат, з врахуванням раніше виплачених сум.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив задовольнити вимоги, вказані у позові, оскільки це відповідає вимогам чинного законодавства з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача - управління праці та соціального захисту населення Бершадської РДА Балан Н.В. позов не визнала, просить відмовити у задоволенні позовних вимог та закрити провадження у справі за відсутності протиправних дій з боку управління праці та соціального захисту населення. Згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня встановлено в розмірах передбачених статтями 12 - 16 цього Закону. Відповідно до ст. 12 вищевказаного закону, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Згідно постанови КМУ № 141 від 02.03.2016 року "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань": учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків - 920 грн. В 2016 році ОСОБА_1 було виплачено щорічної разової грошової допомоги до 5 травня через відділення Ощадбанку в сумі 920 грн.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 29.07.2015 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни. Статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасникам бойових дій щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Проте таку редакцію цієї норми, викладену в Законі України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 було визнано такою, що не відповідає Конституції України і вона втратила чинність з дня ухвалення цього рішення.

Таким чином, на час виникнення спірних відносин діяла редакція частини п'ятої статті 12 Закону № 3551-XII, згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Водночас Кабінет Міністрів України у постанові № 141 від 02.03.2016 року установив, що у 2016 році році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: … 2) учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень…,тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено частиною п'ятою статті 12 цього Закону.

Враховуючи те, що позивач є учасником бойових дій, він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. Наділивши учасників бойових дій зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є учасниками бойових дій, тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити соціальний захист ветеранів війни - учасників бойових дій.

Як вбачається з листа Управління праці та соціального захисту населення Бершадської РДА від 15.11.2016 року, ОСОБА_1 в 2016 році було виплачено щорічну разову допомогу до 5 травня через "Вінницьку дтрекцію ЦПЗ № 7" (поштове відділення зв'язку) в сумі 920 грн. у відповідності до вимог Постанови КМУ № 141 від 02.03.2016 р.

Згідно з частинами 1, 2 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щорічна разова грошова допомога для учасників бойових дій є формою соціального забезпечення громадян, які, відповідно до спеціального закону, є учасниками бойових дій. Тобто, фактично ця допомога є формою реалізації конституційного права громадян, які є учасниками, ветеранами чи інвалідами війни, на соціальний захист.

Згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України. За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату грошової допомоги учасникам бойових дій - ветеранам війни це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена пільга. У справі "Кечко проти України" Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Керуючись принципом законності та виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2016 році підлягає застосовуванню не Постанова КМУ № 141, а Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який має вищу юридичну силу, частина п'ята статті 12 якого передбачає виплату цієї допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Такі висновки містяться в Постанові судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України по справі № 21-6508а15 від 10.02.2016 р., яка відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України.

Щодо розрахунку щорічної разової грошової допомоги, то згідно ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії. Положеннями ч.3 ст. 28 зазначеного Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком та зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не має права посилатись на відсутність певного нормативного акту, що визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов'язання взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії, при врегулюванні спірних правовідносин, застосуванню підлягає саме ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

При цьому відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" в сукупності з викладеними вище, розмір мінімальної пенсії за віком, станом на 01.05.2016 року складав 1130 грн., тобто разова грошова допомога до 5 травня повинна була бути виплачена позивачеві у розмірі 5650 грн., однак йому було виплачено лише 920 грн., що суперечить вимогам законодавства.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони України та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Правова визначеність є однією з умов ефективної дії верховенства права, а забезпечення реалізації вимог принципу правової визначеності є запорукою ефективної реалізації та захисту прав людини. Це принцип означає вимогу чіткості підстав, цілей та змісту нормативних приписів, які адресовані безпосередньо громадянам, щоб вони мали можливість упевнено передбачати правові наслідки своєї поведінки. Принцип законних очікувань є наслідком принципу правової визначеності. Він спрямований на те, щоб у випадках, коли фізична особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.

У рішеннях від 11.03.2010 року № 8-рп/2010, від 29.06.2010 року № 17-рп/2010 Конституційний суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права, правова визначеність є універсальним правовим началом, дія якого поширюється на такі важливі сфери правовідносин між державою і особою, як реалізація та забезпечення прав і свобод людини і громадянина, що сприяє стабільності, підтриманню громадського миру, безпеки і злагоди в державі.

Принцип правової визначеності визнається також одним із загальних принципів європейського права.

Тому суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному об'ємі.

На підставі ст.ст. 19, 22, 46, 58 Конституції України, Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, ст.ст. 5, 6, 12, 17, 17 - 1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та керуючись ст. ст. 2, 7, 12, 17, 17-1, 86, 160-163, 167, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Бершадської державної адміністрації Вінницької області щодо перерахунку ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2016 рік.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Бершадської державної адміністрації Вінницької області здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на момент проведених виплат, з врахуванням раніше виплачених сум.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення через суд першої інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В. І. Гуцол