Справа № 808/2947/16
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року 10 год.15 хв. Справа № 808/2947/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя, треті особи - Головне управління Державної казначейської служби у Запорізькій області, Управління Державної казначейської служби у м.Запоріжжя Запорізької області про стягнення безпідставно сплаченого збору,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду (далі іменується - суд) надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м.Запоріжжя (далі іменується - відповідач), Головне управління Державної казначейської служби у Запорізькій області, Управління Державної казначейської служби у м.Запоріжжя Запорізької області (далі іменується - треті особи), в якому позивач просить суд зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя повернути позивачу, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, суму безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 1483 (одна тисяча чотириста вісімдесят три )гривні 94 копійки під час нотаріального оформлення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, єдиний номер платника податків НОМЕР_1, шляхом формування, та направлення до управління Державної казначейської служби у м. Запоріжжі Запорізької області подання про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов'язкове державне соціальне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1483 (одна тисяча чотириста вісімдесят три ) гривні 94 копійки.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що при укладенні договору купівлі-продажу квартири від 27.07.2016 ним сплачено збір на обов'язкове пенсійне страхування з операції придбання нерухомого майна в розмірі 1% вартості від придбаної квартири. Позивач вказує, що придбав житло вперше, тому він не є платником збору на обов'язкове пенсійне страхування відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування». У зв'язку з викладеним, 14.09.2016 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про повернення йому сплаченого збору. Відповідач листом від 27.09.2016 відмовив позивачу у поверненні безпідставно сплаченого збору. Вважаючи зазначену відмову протиправною ОСОБА_1 просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання позивач не прибув, 17.11.2016 надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив. У письмових запереченнях від 18.10.2016 вх. № 29842 вказує, що на сьогоднішній день в Україні не існує єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та органу, компетентного видавати довідки на підтвердження обставин первинного придбання житла. Відповідач зауважує, що надані позивачем на підтвердження придбання житла вперше документи є неналежними та недопустимими доказами. Зокрема, позивачем до УПФУ разом із заявою про повернення збору на обов'язкове державне пенсійне страхування подано лише договір купівлі-продажу квартири, копію паспорту та ідентифікаційного коду, але дані документи не свідчать про наявність факту придбання житла вперше. Також ПФУ вказує, що кошти від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування не включаються до бюджету ПФУ і, відповідно, ПФУ не має права ними розпоряджатися. Враховуючи викладене, просить суд у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання 21.11.2016 представник відповідача не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Треті особи проти позову також заперечили, у письмових запереченнях, що містяться в матеріалах справи вказують, що оскільки відповідно до квитанції від 27.07.2016 № ПН14423 грошові кошти у розмірі 1 483,94 грн. позивачем сплачено на рахунок державного бюджету м. Запоріжжя, обслуговування якого здійснює Управління державної казначейської служби України у м. Запоріжжі, то до Управління має бути подано відповідне подання контролюючого органу, яким в даному випадку є управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, щодо повернення вищевказаних коштів. Оскільки таке подання до УДКСУ у м. Запоріжжі не надходило, треті особи вважають, що вони не є належними учасниками адміністративного процесу за даним позовом. Також Головне управління Державної казначейської служби у Запорізькій області та Управління Державної казначейської служби у м. Запоріжжя Запорізької області, справу просять розглянути за відсутності їх уповноважених представників.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи на підставі наявних у справі матеріалів в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Краснопільським РВ ГУМВС України в Сумській області від 25.03.2014 року, придбав у власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 27.07.2016 року, який зареєстрований в реєстрі під реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна № 01, та посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кушніренко Оленою Георгіївною.

При укладенні зазначеного договору позивач сплатив збір на обов'язкове пенсійне страхування з операції придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна в розмірі 1 % вартості від придбаної квартири, а саме 1483,94 (одна тисяча чотириста вісімдесят три)гривні 94 копійки.

14.09.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя (далі УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя) з заявою про повернення йому збору на обов'язкове пенсійне страхування у розмірі 1483,94 (одна тисяча чотириста вісімдесят три)гривні 94 копійки., зазначивши при цьому, що придбав житло вперше,оскільки до 27.07.2016 року відсутні відповідні записи про внесення відомостей до Реєстру про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження за позивачем.

УПФУ у Вознесенівському районі 27.09.2016 року № 270/к-9 відмовило у поверненні коштів, у зв'язку з відсутністю правового механізму повернення безпідставно сплаченого збору.

Не погодившись із відмовоюУПФУ у Вознесенівському районі, ОСОБА_1 звернувся із даним позовом до суду.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування регулюється Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.07.1997 № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР).

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону № 400/97-ВР платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Статтею 2 Закону № 400/97-ВР визначено, що об'єктом оподаткування є: для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» визначені Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року № 1740 (далі - Порядок).

За змістом пункту 15-1 Порядку збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Тобто, вказаними нормами Закону та Порядку визначено, що із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки - громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 15-3 Порядку передбачено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Як встановлено судом факт придбання позивачем зазначеної квартири підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 27.07.2016 року, який зареєстрований в реєстрі під реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна № 01, та посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кушніренко Оленою Георгіївною.

Перерахування збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 1 483,94 грн. підтверджується долученою до справи копією квитанції № ПН14423 від 27.07.2016.

Задля з'ясування питання щодо придбання позивачем житла вперше, ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.10.2016 витребувано від від Краснопільської Районної ради, Роменського МБТІ, Великобобрицької сільської ради, Сумського КП МБТІ інформацію щодо оформлення права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Листом від 10.11.2016 вих. № 464 Великобобрицька сільська рада Краснопільського району Сумської області повідомила суд, що на території Великобобрицької сільської ради ОСОБА_1, 1958 р.н. має у власності житловий будинок та присадибну земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2.

Крім того, безпосередньо самим позивачем подано до суду разом із заявою про розгляд справи за його відсутності від 17.11.2016 копію Свідоцтва про право власності на житловий будинок.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, в АДРЕСА_2 житловий будинок зареєстрований за гр. ОСОБА_1 про що в реєстровій книзі №1 за реєстровим № 351 від 09.11.1988 зроблений відповідний запис.

Таким чином, судом з'ясовано, що позивач вже має у власності нерухоме майно, а саме житловий будинок, який зі слів ОСОБА_1 набутий безоплатно.

Слід зазначити, що законодавчого визначення терміну «придбання житла вперше» в Україні не має.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23.03.2000 у справі № 2-30/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за поданням Голови правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення пункту 9 частини першої статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» на підставі пунктів 1, 3 статті 45 Закону України «Про Конституційний Суд України» - відсутність у Голови правління Пенсійного фонду України встановленого Конституцією України, Законом України «Про Конституційний Суд України» права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

У зв'язку із цим, суд виходить з системного аналізу положень п. 9 ст. 1 Закону № 400/97-ВР, що виключає з числа платників збору громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Тобто, на думку суду, законодавець мав на меті надати пільги зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування тим громадянам, які взагалі до цього не мали житла, а тому придбавають його вперше.

Крім того, п. 15-2 Порядку збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо: б) право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Враховуючи те, що Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482-XII прийнятий лише 19 червня 1992 року, то суд доходить висновку, що право власності позивача на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_2 набуте ще у 1988 році, виникло не за вказаним Законом.

Оскільки позивач, як встановлено судом під час розгляду справи по суті, вже має у власності житловий будинок, який не набутий в результаті його приватизації, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», то ОСОБА_1 не підпадає під категорію осіб що «придбавають житло вперше».

У зв'язку із цим, сплата позивачем збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 1 483,94 грн. є цілком законною та обґрунтованою. Підстави для його повернення, як помилково чи надміру сплаченого - відсутні.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко