Справа № 754/731/16-а
Суддя: Арапіна Н. Є.
Дата ухвалення: 2016-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду міста Києва адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гришка Ігора Олександровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження по адміністративній справі,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся з адміністративним позовом до інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гришка Ігора Олександровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження по адміністративній справі. Свої вимоги мотивував тим, що 08 січня 2016 року постановою інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гришко І.О. на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 510,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП України. З даною постановою позивач не згоден. Просив постанову про адміністративне правопорушення від 08 січня 2016 року скасувати.

Позивач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач інспектор роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гришко І.О. в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив.

Суд, перевіривши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

08 січня 2016 року інспектором роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гришко І.О. винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с.3).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно ст.104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3 статті 122, статті 126 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 статті 258 КУпАП).

Відповідно до ч. 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 Інструкції).

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 08 січня 2016 року о 02 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Волкова, 14 здійснив поворот ліворуч та при цьому перетнув подвійну суцільну лінію горизонтальної розмітки, що поділяє транспортні потоки в протилежних напрямках, чим порушив пункти 1.3 д.2 Правил дорожнього руху України, за що адміністративна відповідальність встановлена ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно додатку 2 до Правил дорожнього руху передбачено дорожню розмітку, зокрема, горизонтальну розмітку.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Відповідно до статті 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням роз'яснення п.п. 4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачено адміністративну відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку та обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, строк оскарження постанови якщо оскаржувалася до вищестоящого органу обчисляється з наступного дня після прийняття цим органом рішення за скаргою.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Так, частинами 4 та 5 зазначеної статті на суд покладається обов'язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи; зобов'язує суд запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Відповідно до приписів статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до вимог ст.71 КАС України обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п. 1.3 д.2 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що проїзна частина дороги була вкрита суцільним шаром снігу приблизно 10-15см, тому не було видно горизонтальних розміток. На підтвердження цієї обставини позивачем надано письмові відповіді Комунальної бюджетної установи "Контактний центр міста Києва" (а.с.31), Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них" Деснянського району м.Києва комунальної корпорації "Київавтодор" на його звернення 08 січня 2016 року стосовно очищення снігу на проїжджій частині вул.Мілютенка (а.с.32,33).

Отже суд приходить до висновку, що, не склавши при таких обставинах протокол про адміністративне правопорушення, інспектор роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гришко І.О. порушив вимоги ч.3 ст. 258 КУпАП

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідачем, всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАС України, факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надано. Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить посилань на будь-які докази скоєння адміністративного правопорушення.

Проте, всупереч наведеній нормі, відповідач не довів порушення позивачем Правил дорожнього руху, а отже не довів фактів, з якими закон пов'язує можливість прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП є не доведеним.

Отже, суд приходить висновку про протиправність оскаржуваної постанови.

Крім того, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не відповідає бланку постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі відповідно Додатку 6 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Так, на зворотньому боці постанови про адміністративне правопорушення відсутні права та обов"язки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені Конституцією України та КУпАП.

Позивач просив про скасування постанови про адміністративне правопорушення .

Пункт 1 частини 2 ст. 162 КАС України встановлює способи захисту від протиправного рішення суб'єкта владних повноважень. Тому передусім суд повинен зробити висновок про протиправність такого рішення, яка полягає у незаконності чи невідповідності іншому правовому акту з вищою юридичною силою.

Тобто застосування одного із встановлених законом засобів захисту порушеного права позивача - скасування рішення - можливо у разі задоволення вимог про визнання протиправним рішення суб»єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та більш конкретніше сформулювати резолютивну частину постанови з метою повного захисту прав та інтересів позивача, а саме, визнати дії інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гришка Ігора Олександровича щодо складання 08 січня 2016 року у відношенні ОСОБА_1 постанови про адміністративне правопорушення протиправними.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що постанова № 822210 серія ПС2 від 08 січня 2016 року інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гришка Ігора Олександровича про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 є протиправною та підлягає скасуванню.

Позивачем також заявлені позовні вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до глави 16 Розділу ІІІ КУпАП до органів уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, належать органи внутрішніх справ (міліція), які, згідно зі статтею 122 КУпАП, розглядають,зокрема, справи про адміністративні правопорушення, пов"язані з порушенням Правил дорожнього руху та вирішують питання про притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності і накладання адміністративних стягнень.

З системного аналізу наведених норм слідує, що адміністративні суди не розглядають публічно-правові справи про адміністративні правопорушення, оскільки їх розглядають визначені главою 16 Розділу ІІІ КУпАП органи, які приймають за результатами розгляду відповідні постанови.

Тому адміністративний суд не вирішує питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряє законність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень у таких справах.

Таким чином, заявлені позовні вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гришка Ігора Олександровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження по адміністративній справі підлягають задоволенню частково: визнати дії інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гришка Ігора Олександровича щодо складання 08 січня 2016 року у відношенні ОСОБА_1 постанови про адміністративне правопорушення протиправними. Постанову № 822210 серія ПС2 від 08 січня 2016 року інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гришка Ігора Олександровича про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 скасувати. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Керуючись ч.3 ст.122,ст.ст.245,251,258,268,278,283,284,293 КУпАП,п.п. 4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" ст. ст. 2, 99, 100, 158, 159, 160, 161, 162, 163,222 КАС України,

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гришка Ігора Олександровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження по адміністративній справі задовольнити частково.

Визнати дії інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гришка Ігора Олександровича щодо складання 08 січня 2016 року у відношенні ОСОБА_1 постанови про адміністративне правопорушення протиправними.

Постанову № 822210 серія ПС2 від 08 січня 2016 року інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гришка Ігора Олександровича про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 скасувати.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст постанови виготовлений 14 грудня 2016 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення постанови, а в разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.Є.Арапіна