Справа № 389/4147/15-а (2-а/389/90/15)
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" грудня 2016 р. м. Київ К/800/11374/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Рецебуринського Ю.Й.,

Стародуба О.П.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Знам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Знам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, в якому (з урахуванням уточнення) просила визнати протиправною відмову відповідача у проведенні їй розрахунку щомісячного довічного грошового утримання з 12.01.2015р. по 01.09.2015р., як судді у відставці; зобов'язати відповідача здійснити їй розрахунок щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90%, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з 12.01.2015р. по 01.09.2015р. та виплатити різницю як заборгованість; зобов'язати відповідача здійснити розрахунок щомісячного грошового утримання з 01.09.2015р. і по день фактичного виконання рішення й виплатити різницю як заборгованість, а в подальшому при зміні заробітної плати працюючого судді Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області здійснювати розрахунок щомісячного довічного грошового утримання і виплачувати їй як судді у відставці щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% від суми заробітної плати працюючого судді.

Постановою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.02.2016р. визнано протиправною відмову Знам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_4, виходячи з його розміру 90% від суми грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді; зобов'язано Знам'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок ОСОБА_4 щомісячного грошового утримання судді у відставці, виходячи з його розміру 90% від суми грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 12.01.2015р., без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, виплативши різницю з урахуванням фактично сплаченого за цей період часу щомісячного довічного грошового утримання, в тому числі здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із його розміру 90% від суми грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання з 01.11.2015р. у зв'язку із підвищенням заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді з виплатою різниці з урахуванням фактично сплаченого за цей період часу щомісячного довічного грошового утримання.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2016р. постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивачка звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просила рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення першої інстанції залишити в силі.

Відповідач в запереченнях на касаційну скаргу просив залишити останню без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки воно, на його думку, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суди встановили, що 22.12.1986р. ОСОБА_4 обрано народним суддею Знам'янського районного народного суду.

Станом на 25.12.2014р. загальний трудовий стаж позивача складає 45 років 07 місяців, стаж роботи на посадах судді - 28 років 00 місяців 3 дні.

13.01.2014р. Вищою радою юстиції отримано заяву позивача від 30.12.2013р. про внесення подання про звільнення її з посади судді Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області у зв'язку з поданням заяви про відставку й 11.02.2014р. Вища рада юстиції ухвалила рішення про внесення до Верховної Ради України такого подання.

Постановою Верховної Ради України №59-VШ від 25.12.2014р. позивача звільнено з посади судді Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області відповідно до п.9 ч.5 ст.126 Конституції України у зв'язку з поданням заяви про відставку й наказом в.о.голови Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області №63-К від 25.12.2014р. ОСОБА_4 відраховано зі штату суду.

Також позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Знам'янці та Знам'янському районі та з 05.05.2010р. до 11.01.2015р. отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а з 12.01.2015р. на підставі поданої заяви отримує щомісячне довічне грошове утримання, призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», розраховане відповідачем, виходячи з редакції Закону станом на 01.01.2015р., тобто, в розмірі 60% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, з урахуванням обмеження максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

В жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до відповідача з проханням роз'яснити їй порядок призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання.

Отримавши відповідні роз'яснення, викладені в листі №115 від 16.10.2015р., позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру, у відповідності з положеннями ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який визнаний неконституційним), проте листом №135 від 17.11.2015р. Управління Пенсійного фонду України в м.Знам'янці та Знам'янському районі повідомило ОСОБА_4 про відсутність підстав для перерахунку призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання, оскільки розмір останнього розрахований у відповідності до ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції Закону з 01.01.2015р.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неправомірно застосував при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції з 01.01.2015р., оскільки розмір щомісячного довічного утримання судді повинен бути визначений виходячи з законодавчо визначеного розміру, який існував на час виникнення у позивача права на його отримання, тобто з 30.12.2013р. - дати звернення позивача з заявою про звільнення з посади судді у відставку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд вказав про законність дій відповідача по визначенню щомісячного грошового утримання позивача станом на дату звернення до органу Пенсійного фонду України (12.01.2015р.) й у розмірі 60% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, з урахуванням обмеження максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до п.8 ч.4 ст.47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Частиною 4 статті 126 Конституції України та ст.100 Закону "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суддя суду загальної юрисдикції звільняється з посади органом, який його обрав або призначив на посаду, в тому числі у разі подання суддею заяви про відставку.

Суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення (ч.4 ст.109 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

За змістом ч.1 ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу" або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно з п.1.2 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008р. №3-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008р. за №200/14891, щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної Ради України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення.

Отже, за змістом наведених норм, право на матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень пов'язано з набуттям особою статусу судді у відставці; призначення ж щомісячного довічного утримання відбувається з наступного дня після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі відповідного акта Верховної Ради України (в разі звернення за призначенням такого утримання не пізніше трьох місяців з дня відрахування).

Проте, суди попередніх інстанцій наведеного не врахували та, як наслідок, дійшли передчасних висновків по суті спору.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилами ч.2 та ч.4 ст.227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що допущені судами порушення норм процесуального права не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати обставини, рішення судів першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, якому слід дослідити усі обставини і прийняти обґрунтоване і законне судове рішення, врахувавши, зокрема, при цьому, й приписи ст.73 Закону України «Про Конституційний Суд України», згідно з якими у разі якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, та ту обставину, що Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016р. №4-рп/2016 у справі (№1-8/2016) за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010р. №2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. №213-VIII; абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010р. №2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. №213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015р. №911-VIII; пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. №213-VIII в частині скасування з 01.06.2015р. норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Керуючись ст.ст.210, 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2016 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2016 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.