Справа № 155/1141/16-а
Суддя: Адамчук Г. М.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Пр.№2а/155/43/2016
Справа № 155/1141/2016-а
Постанова

іменем України

8 грудня 2016 року Горохівський районний суд

Волинської області

в складі:

головуючого - Адамчук Г.М.,

з участю секретаря - Ревуцькій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Горохові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просить скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС у справі №3177/20918/16 про накладення штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.469 МК України, стягнути в його користь з відповідача понесені судові витрати.

Мотивує свій позов тим, що він 29.07.16 о 20 год. 33 хв. прямував автомобілем з р.н.з. НОМЕР_1 з України до Республіки Польща. В ході митного контролю було встановлено, що даний автомобіль в митному режимі транзит було ввезено його батьком ОСОБА_3 20.07.16. На думку відповідача, позивач порушив вимоги ст.ст. 57, 104, 321, 325 МК України, тобто здійснив користування товаром митне оформлення якого не закінчено та який перебуває під митним контролем без дозволу митного органу. Вважає, що він вимог Митного кодексу України не порушував, постійно зареєстровані транспортні засоби особистого користування при в'їзді на територію України не є товарами, а класифікуються як окрема категорія - транспортний засіб особистого користування, відповівідальність за порушеня яким правил транзиту чинним МК України не передбачено. Враховуючи вищенаведене, просить поданий позов задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, в письмовому запереченні представник Львівської митниці ДФС просить в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що згідно норм ст.104 МК України, переміщуваний ОСОБА_1 автомобіль марки «VW PASSAT», кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на 29.07.2016 року, перебуває під митним контролем і має статусу товару, митне оформлення якого не було завершено. ОСОБА_1 вчинив користування товаром - вказаним вище автомобілем, митне оформлення якого не закінчено та який перебуває під митним контролем без дозволу митного органу. Однак, подане представником відповідача заперечення підписане не було.

Дослідивши зібрані матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що адміністративний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно з протоколом про порушення митних правил №3177/20918/16 від 29 липня 2016 року, ОСОБА_1 вчинив користування товаром-автомобілем марки «VW PASSAT», кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, митне оформлення якого не закінчено та який перебуває під митним контролем без дозволу митного органу. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.469 Митного кодексу України (а.с.6-8).

Постановою у справі про порушення митних правил №3177/20918/16 від 12 серпня 2016 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні вказаного вище правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 гривень (а.с.10,11).

У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контрою та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 466 Митного кодексу України, адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України. Митне оформлення, згідно ч. 4 ст. 255 Митного кодексу України вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму.

Згідно ч.2 ст.469 МК України, зміна стану товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі, користування та розпорядження ними без дозволу органу доходів і зборів, а так само невжиття передбачених ч.4 ст. 204 цього Кодексу заходів щодо товарів, строк тимчасового зберігання яких під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі закінчився, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абзацу 1 ч. 4 ст. 380 Митного кодексу України (далі - МКУ) тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Транспортні засоби особистого користування, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення (абз. 2 ч. 4 ст. 380 МКУ).

Відповідно до п.60 ч.1 ст.4 МК України, транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Згідно п. «б» ст.7 Додатку «С» Конвенції про тимчасове ввезення від 26.06.1990 року, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України від 24.03.2004 року №1661-ІV «Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення» (далі - Конвенція), транспортні засоби приватного використання можуть використовуватися третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення; кожна Договірна Сторона може дозволити таке використання особою, яка постійно проживає на її території, зокрема якщо вона використовує його (транспортний засіб) від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення.

Пункт «с» ст.1 Додатку «С» Конвенції визначає, що «приватне використання» означає перевезення особою виключно для особистих потреб, за винятком будь-якого комерційного використання.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2.2 Правил дорожнього руху, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право користування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

З позовної заяви вбачається, що автомобіль, який перебував у його користуванні є транспортним засобом особистого користування.

Відповідно до листа Державної митної служби України від 03.09.2012 року «Про кваліфікацію дій за ст. 469 Митного кодексу України» тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно тими громадянами, які ввезли їх в Україну, для їх особистих потреб строком до одного року, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, а також відчужені чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 31.03.2015 року №1-рп/2015 по справі №1-4/2015 за конституційним зверненням ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 469 Митного кодексу України, користування або розпорядження транспортними засобами особистого користування, які поміщені в митний режим тимчасового ввезення на митну територію України, не є адміністративним правопорушенням, передбаченим у частині другій статті 469 Митного кодексу України.

В той же час відповідно до абзацу 2 пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право користування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Виходячи з вищевикладеного, особою, яка може бути притягнута до відповідальності за ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України є особа (громадянин - нерезидент), яка тимчасово ввезла на митну територію України транспортний засіб особистого користування і порушила митні правила шляхом передачі його в користування іншій особі, тому позивача не можна розглядати як суб'єкта адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.469 МК України.

В судовому засідання встановлено та доведено матеріалами справи, що постановою від 12.08.2016 року притягнута інша особа - позивач ОСОБА_1, який не ввозив вказаний вище автомобіль на митну територію України і не є власником автомобіля, на якого покладається дотримання вимог Митного кодексу України, тобто вона не є суб»єктом правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України. Власник даного автомобіля ОСОБА_4 згідно з довідкою Горохівської центральної районної лікарні від 08.12.2016 року №1374 за станом здоров'я знаходився на лікуванні з 07.16.2016 року по 03.08.2016 рік.

Враховуючи вищевказане, беручи до уваги те, що позивач не є суб'єктом, якого слід притягувати до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України, суд вважає, що відповідачем не надано суду достатніх доказів на підтвердження правомірності свого рішення, подане заперечення представником відповідача не підписане, сам представник відповідача в судове засідання не з'явився, а тому слід скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС у справі №3177/20918/16 про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 8500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.469 МК України, стягнути в його користь з відповідача понесені судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 11, 18, 71, 86, 158, 163, 186 КАС Україн, ст.19 Конституції України, ст.ст. 33, 254, 258, 280, 283, 284, 288, 289, 293 КУпАП, ст.ст. 69, 458, 489, 531 МК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС у справі №3177/20918/16 про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 8500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.469 МК України.

Стягнути з Львівської митниці ДФС в користь ОСОБА_1 551 гривню 20 копійок сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.

Голова Горохівського районного суду Г.М. Адамчук