Справа № 826/16211/16
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 грудня 2016 року № 826/16211/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Шулежка В.П., суддів Іщука І.О. та Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Гуд Нат»
до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
Державної фіскальної служби України
про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про результати розгляду скарги,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гуд Нат» (далі-позивач або ТОВ «Гуд Нат») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі-відповідач-1 або ГУ ДФС у м. Києві) та Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-2 або ДФС України), в якому, враховуючи прийняту судом заяву про зміну позовних вимог (вх. від 10.11.2016р.), просить суд:

визнати протиправними дії ГУ ДФС у м. Києві щодо неповідомлення ТОВ «Гуд Нат», в строки встановлені законодавством, про час та місце розгляду заперечень на акт перевірки;

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.07.2016р. №, №, № та від 13.10.2016р. №;

визнати протиправним та скасувати рішення ДФС України про результати розгляду скарги за №19994/6/99-99-11-01-01-25 від 14.09.2016р.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що висновки ГУ ДФС у м. Києві, які викладені в акті перевірки та стали підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, ґрунтуються на оцінці взаємовідносин позивача з СФГ «Любава-І», зокрема, податковий орган дійшов до висновку про нездійснення спірних операцій та, відповідно, про відсутність підстав для формування податкових вигод. Між тим, як зазначає позивач, операції з поставки товарів (горіху волоського) фактично проведені та документально підтверджені, а тому позивач вважає правомірним формування спірних сум податкових вигод, у зв'язку з чим не вбачає підстав для прийняття оскаржуваних рішень та просить їх скасувати.

Окрім того, позивач наголошує, що після складання акту перевірки ним було подано заперечення на акт перевірки, які розглянуті відповідачем-1 з порушенням п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме не повідомлено завчасно про місце і час проведення такого розгляду, чим порушено право позивача на участь у розгляді його заперечень до акта перевірки, дії щодо чого позивач вважає протиправними.

У судове засідання 18.11.2016р. представник позивача не прибув, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, та здійснення розгляду справи без участі представника позивача.

Представники відповідачів у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі, з підстав, викладених у Акті перевірки та у поданих ними письмових запереченнях, просили відмовити у задоволенні позову.

Виходячи з положень ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), у судовому засіданні 18.11.2016р. судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників відповідачів, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Гуд Нат» () з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинам із СФГ «Любава-І» (), ТОВ «Істерн беверідж трейдінг» (), ПАТ «Молнія» (код ЄДРПОУ 5407746), ДП «Пілснер Україна» (), ПАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» () за період з листопада 2015 року по лютий 2016 року, про що складено акт перевірки від 23.06.2016р. №147/26-15-14-04-04 (далі - Акт перевірки).

Вказаною перевіркою встановлені порушення ТОВ "Гуд Нат", зокрема, вимог: п.44.1 ст.44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, п.137.1 ст. 137, п. 198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість по взаємовідносинам із СФГ "Любава-І" на суму 22 333 671 грн. та завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на загальну суму 216 328 грн., а також заниження податку на прибуток на загальну суму 20 295 000 грн., у т.ч. за 2015 рік на суму 9 225 000 грн. та за 1 квартал 2016 року на суму 11 070 000 грн.

На підставі зазначених висновків Акту перевірки ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 12.07.2016р.:

№, відповідно до якого позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» на 22 333 671 грн. за основним платежем та на 5 583 417,75 грн. за штрафними санкціями;

№, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» на 20 295 000 грн. за основним платежем та на 2 767 500 грн. за штрафними санкціями;

№, відповідно до якого позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 216 328 грн.

Також, на підставі рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 14.09.2016р. №19994/6/99-99-11-01-01-25 ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.10.2016р. №, відповідно до якого позивачу визначено зменшену суму грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» у розмірі 15 795 000 грн. за основним платежем та 2 767 500 грн. за штрафними санкціями.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд при вирішенні справи по суті виходить з наступного.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій ГУ ДФС у м. Києві щодо неповідомлення позивача про час та місце розгляду заперечень на акт перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями п. 86.7. ст.86 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

При цьому абзацом 3 пункту 6 Розділу V Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженому наказом Мінфіна №727 від 20.08.2015р., передбачено, що платник податку (його законний представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про бажання платника податку взяти участь у розгляді заперечень робиться позначка у запереченнях. У разі якщо платник податку виявив бажання взяти участь у розгляді його заперечень до акта (довідки) документальної перевірки, контролюючий орган зобов'язаний повідомити такого платника податку про місце і час проведення розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків у порядку, встановленому статтею 42 глави 1 розділу II Податкового кодексу, не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень, але не пізніше ніж за 2 робочих дні до дня їх розгляду.

З матеріалів справи вбачається та визнається ГУ ДФС у м. Києві, що 01.07.2016р. директором ТОВ "Гуд Нат" подано до ГУ ДФС у м. Києві заперечення від 30.06.2016р. №3006/15/ДФС (вх. №26831/10 від 01.07.2016 року) на акт перевірки від 23.06.2016р. №147/26-15-14-04-04, у якому посадові особи ТОВ "Гуд Нат" зазначили про бажання взяти участь у розгляді заперечення та просили повідомили контролюючий орган про місце і час проведення розгляду.

У той же час, ГУ ДФС у м. Києві листом від 05.07.2016р. №15064/10/26-15-14-04-04 було запрошено на 12 годину 06.07.2016р. посадових осіб ТОВ "Гуд Нат" для розгляду заперечень на Акт перевірки, який отримано позивачем лише 07.07.2016р., тобто запрошення відповідачем-1 було направлено не своєчасно, що спричинило його отримання після сплину часу, на який запрошувався позивач.

Однак, в даному випадку, заперечення на акт перевірки все ж були розглянуті податковим органом та надіслано позивачу відповідь про розгляд заперечень. Акт перевірки реалізований контролюючим органом та його висновки стали підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень, які оскаржуються позивачем у судовому порядку та є предметом розгляду даної справи, а тому, відповідно, оскарження дій податкового органу щодо неналежного повідомлення позивача про час та місце розгляду заперечень на акт перевірки не є належним способом захисту прав платника податків в даному випадку, оскільки ці дії не є такими, що порушують права, свободи та інтереси позивача, а отже підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає.

Щодо правомірності прийняття спірних податкових повідомлень-рішень суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач скористався досудовим порядком вирішення спору та звернувся зі скаргою до ДФС України про оскарження вищенаведених податкових повідомлень-рішень.

Так, рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 14.09.2016р. №19994/6/99-99-11-01-01-25 скаргу ТОВ "Гуд Нат" задоволено частково, залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 12.07.2016р. № та №, однак скасовано податкове повідомлення-рішення від 12.07.2016р. № в частині визначення грошового зобов'язання по операціям за період 2015-2016 років, щодо яких підтверджено здійснення оплати скаржником на користь СФГ "Любава-І", в іншій частині це рішення залишено без змін.

На підставі вказаного рішення ДФС України про результати розгляду скарги ГУ ДФС у м. Києві прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 13.10.2016р. №, відповідно до якого позивачу визначено зменшену суму грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» у розмірі 15 795 000 грн. за основним платежем та 2 767 500 грн. за штрафними санкціями.

У взаємозв'язку з наведеним суд зазначає, що відповідно до пп. 60.1.3 п. 60.1 ст.60 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення. Згідно з п. 60.4 ст.60 ПК України у випадках, визначених, зокрема, п/п. 60.1.3 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення, які містять зменшену суму грошового зобов'язання.

Оскільки в даному випадку внаслідок часткового скасування первинного податкового повідомлення-рішення від 12.07.2016р. № суму грошового зобов'язання позивача з податку на прибуток було зменшено та замість цього первинного рішення прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 13.10.2016р. №, яке оскаржується позивачем у судовому порядку та є предметом розгляду даної справи, то в силу положень пп.60.1.3. та п.60.4 ПК України вищезгадане первинне податкове повідомлення-рішення від 12.07.2016р. № вважається відкликаним, що визнається ГУ ДФС у м. Києві, та, відповідно, це рішення не створює для позивача обов'язків із сплати податків та не породжує для позивача інших негативних наслідків, а відтак і не порушує прав позивача, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що позов у цій частині, а саме щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.07.2016р. №, не підлягає задоволенню.

Разом з тим, щодо ж до висновків ГУ ДФС у м. Києві, які покладені в основу оскаржуваних позивачем податкових повідомлень рішень від 12.07.2016р. №, № та від 13.10.2016р. №, які є чинними та породжують для позивача обов'язок зі сплати визначених у них грошових зобов'язань, в ході проведеної перевірки встановлено наступне.

Так, в Акті перевірки зазначено, що у період, який перевірявся, ТОВ «Гуд Нат» було зареєстровано платником ПДВ з 01.07.2015 року. До основних видів діяльності товариства належить - 46.31 «Оптова торгівля фруктами та овочами»; 10.39 «Інші види перероблення та консервування фруктів і овочів». Кількість працюючих у ТОВ «Гуд Нат» в спірному періоді - 4 особи.

Слід зазначити, що перевіркою по взаємовідносинам з ТОВ «Істерн беверідж трейдінг», ПАТ «Молнія», ДП «Пілснер Україна», ПАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» - порушень не встановлено.

Зазначається, що ТОВ «Гуд Нат» у періоді, який перевіряється, мало фінансово-господарські відносини із СФГ «Любава-І» на підставі договору постачання від 17.11.16р. №17/11, відповідно до умов якого СФГ «Любава-І» (Постачальник) зобов'язувався передати (поставити) ТОВ «Гуд Нат» (Покупцеві) у його власність горіх волоський неочищений, а Покупець зобов'язується прийняти його і оплатити його вартість.

До перевірки надано акт про прийняття товару (горіху волоського у кількості 750 тонн) на зберігання на загальну суму з ПДВ 30000000 грн. Місце зберігання: Одеська обл., Біляївський район, с. Великий Дальник, Маякський провулок, буд. 2.

Надано акти прийняття-передачі до договору поставки всього на 1625,9 тонн, видаткові накладні на 1650 тонн та рахунок на оплату горіху волоського у кількості 750 тонн на загальну суму з ПДВ 30000000 грн., у т.ч. ПДВ 5000000,0 грн.

Однак, як зазначено в Акті перевірки, до перевірки не надано жодних документів, що підтверджують якість, безпеку товарів, а саме: паспорти якості, висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи, сертифікати, видані Міністерством охорони здоров'я України, довідки Держспоживстандарту України, сертифікати відповідності, документи про якість, тощо. Втім, не зазначено, про що наведене свідчить.

Надалі наводяться обставини щодо укладення ТОВ «Гуд Нат» договорів відповідального зберігання та переробки сировини (горіху волоського) із такими особами: СФГ «Любава-І» (договір зберігання №0110-15/З від 01.10.2015р.); ТОВ «Міцний горішок 2000» (договір зберігання №0510/3 від 05.10.2015р. та договір на переробку сировини №1/09 від 29.09.2015р.); ТОВ «ВС Екофуд» (договір зберігання №1801/3 від 18.01.2016р. та договір на переробку сировини №18/п від 18.01.2016р.); ТОВ «Торгівельно-виробнича компанія «Терра Нова» (договір зберігання №05-01 від 05.01.2016р. та договір на переробку сировини №28-01 від 28.01.2016р.); ТОВ «Олфлортек» (договір зберігання №10-02 від 10.02.2016р.). Аналізуються акти приймання-передачі товару, повернення майна, оформленні на виконання цих договорів.

Поряд з цим в Акті перевірки зазначається, що з метою вжиття заходів щодо обстеження складів та опитування матеріально - відповідальних осіб (працівників), що працюють на цих складах, встановлення фактичної наявності ТМЦ та технічні можливостей для переробки «горіха волоського неочищеного» в «горіх волоський очищений від шкарлупи» ГУ ДФС у м. Києві направлено відповідні листи до Уманської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області та Ірпінського відділення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області (за місцезнаходженням складів), однак станом на дату складання акту перевірки відповідей від вказаних ОДПІ не отримано.

Також, в Акті перевірки вказується, що від оперативного управління ГУ ДФС у м. Києві від 13.04.16 №1089/26-15-21-07 отримано податкову інформацію, згідно якої «…встановлено противоправну схему формування податкового кредиту (насамперед за рахунок використання статусу виробника сільськогосподарської продукції) наступними підприємствами: СФГ «Любава-І» (декларується, як виробник горіхів неочищених, фактичне походження горіхів волоських не відоме), ТОВ «Гуд Нат» (декларується як покупець горіхів нечищених у СФГ "Любава-1" та переробник куплених горіхів), СФГ "Любава-І" (декларується як покупець горіхів чищених від ТОВ «Гуд Нат»). При цьому сформовано податковий кредит з ПДВ в сумі 26300000 грн. та не сплачено ПДФО (у разі заготівлі горіха у населення) у сумі близько 18000000 грн.

В ході відпрацювання вказаної схеми встановлено, що СФГ "Любава - 1" знаходиться на податковому обліку у Березівській ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області. Остання податкова перевірка - камеральна - 27.11.15. Середня кількість працюючих у 2015 році - 11 осіб.

ВМД за 2014-2016 роки не зареєстровано. Декларує (як виробник) реалізацію на внутрішньому ринку: насіння соняшника на зерно, олії соняшникової, шроту, жмиху та горіхів волоських. Згідно з податковою звітністю за 2015 рік СФГ «Любава-І» задекларовано у 2015 році земельні ділянки - 8504,2785 га, з яких: 8134,2005 - рілля; 91,0035 га - сіножаті; 49,0745 га - пасовища; 230 га - багаторічні насадження ("відомості про наявність земельних ділянок", подана до ДПІ за місцем реєстрації - 25.11.15).

У ході перевірки встановлено, що задекларовані підприємством дані не відповідають дійсності як в частині кількості землі, що використовувалась підприємством, так і в частині вирощування ним сільськогосподарської продукції та її урожайності.

Багаторічні насадження, які задекларувало підприємство, мають площу 230 га. Згідно з податковими та видатковими накладними СФГ «Любава-І» задекларовано реалізацію горіха власного виробництва у кількості 3490 тонн на адресу: 3400 тонн - ТОВ "Гуд Нат" (м, Київ) та 90 тонн ТОВ "Сонячний берег" (м. Київ).

Відповідно до проведених досліджень Українським науково-дослідним інститутом лісового господарства і агролісомеліорації ім. Г.М. Висоцького, мінімальна середня врожайність з одного дерева горіха становить 30-35 кг, а максимальна - 125 кг (неочищених плодів). Якщо врахувати максимальну врожайність одного дерева 125 кг, то при розмірах саду 230 га кількість дерев складає 23 000 (з розрахунку 100 дерев на 1 га); максимальний обсяг врожаю - 2 875 тонн (23 000 х 125); середній обсяг врожаю - 1 840 тонн (23000 х 80).

Виїздом до Одеської області за місцем розташування земельних ділянок (багаторічні насадження, рілля), що використовуються з СФГ «Любава-І» отримано документи та письмові свідчення директора ДП "Сільськогосподарське підприємство ІТІВЦ УДПтСУ в Одеській області (№111)" ОСОБА_1 з питань надання в оренду земельних ділянок СФГ "Любава-1".

ОСОБА_1 надала свідчення та завірені копії документів про те, що ДП "Сільськогосподарське підприємство ІПВЦ УДПтСУ в Одеській області (№111)" уклало з СФГ "Любава-1" два договори:

- договір підряду від 08.05.15 № Г-63 "вирощування кормових культур, багаторічних трав та заготівля сіна". За вказаним договором підрядник (СФГ "Любава-1") отримано від ДП "Сільськогосподарське підприємство ШВЦ УДПтСУ в Одеській області (№111)" земельну ділішку (пасовище) площею 1318 га в с. Орджонікідзе, Ширяєвського району. Одеської області та за свої кошти вирощує та збирає кормові культури та сіно;

- договір підряду від 08,05.16 №Г-64 "очищення лісових земель та лісовідновлення". За вказаним договором підрядник (СФГ "Любава-1") отримано від ДП "Сільськогосподарське підприємство ШВЦ УДПтСУ в Одеській області (№111)" земельну ділянку (лісові землі) площею 230 га (задекларовані СФГ "Любава-1" як багаторічні насадження) в с. Орджонікідзе, Ширяєвського району Одеської області та за свої кошти і своїми силами здійснює очищення лісосмуг від сміття та вивіз його до спеціалізованих місць зберігання або утилізації, санітарні вирубки та вирубки догляду, а також лісовідведення, заготівлю декоративних плодів, горіхів, грибів, ягід. Вказані лісосмуги згідно з актом на землю мають площу 230 га та розташовані по периметру полів господарства. При виробництві сільськогосподарської продукції вони не використовуються та мають виключно захисні функції.

Крім того, зі слів ОСОБА_1 та документів підприємства: за даними господарства у попередні роки з цієї площі (230 га лісосмуг) збиралось горіху волоського у 2011 році - 695 кг, у 2013 році 128 кг; у 2015 році за причини тривалої засухи плодові дерева (у т.ч. горіхи волоські) на території земель ДП "Сільськогосподарське підприємство ШВЦ УДПтСУ в Одеській області (№111)" фактично не плодоносили. Горіхового саду (горіхи волоські) у кількості 230 га в ДП "Сільськогосподарське підприємство ШВЦ УДПтСУ в Одеській області (№111)" ніколи не було і, відповідно, горіхові сади СФГ ''Любава-1" не передавались (у зв'язку з їх відсутністю) ні по яких договорах. Єдине, що використовує СФГ "Любава-1", це лісосмуги (лісові землі та землевідведення) у кількості 230 га.

Голова Орджонікідзевської сільської ради, Ширяївського району, Одеської області ОСОБА_2 надав письмові свідчення про те, що ДП "Сільськогосподарське підприємство ШВЦ УДПтСУ в Одеській області (№111)" використовує земельні ділянки в кількості 5676 га, з яких 3985 га рілля, решта пасовища. Згідно з наданими ним свідченнями встановлено: лісосмуги у кількості 240 га (за даними сільради), які рахуються за ДП "Сільськогосподарське підприємство ШВЦ УДПтСУ в Одеській області (№111)", мають змішаний характер (чагарники, дуби, акації і т.д.) і горіхів волоських в них не більше 10-15 га. Вказані лісосмуги ніколи не оброблялись як сади та використовувались для закриття полів; СФГ "Любава-1" у 2015 році нічого не вирощувало на землях Орджонікідзевської сільської ради; СФГ "Любава-1" у 2015 році фактично не виконувало робіт в лісосмугах. Всі роботи зведено до "до винищування невеликої ділянки близько 1,5 га дерев шляхом їх спилювання, ніяких інших робіт на цих ділянках не проводилось, ніяких заготівель грибів, ягід, горіхів волоських не здійснювалось. Роботи з фактичної вирубки та знищення лісосмуги було припинено вказаним підприємством у зв'язку з масовими протестами місцевих жителів".

Виїздом на місце розташування лісосмуг встановлено, що вони представляють собою насадження дерев та чагарників шириною від 8 до 12 метрів і довжиною (з перервами для польових доріг) близько 230 км, фактично розділяють поля та "огороджують" їх зі всіх боків. Ці лісосмуги складаються з дерев різних сортів (акація, дуб, чагарники і т.д.). В окремих лісосмугах є дерева, горіхи волоські (дерева не оброблені, частково це сухостій). В загальному обсязі дерев (з 230 га), обсяг дерев (горіхів волоських) складає не більше 5% (разом з сухостоєм). Таким чином, згідно з отриманими даними, СФГ "Любава-1" у 2015 році не мало горіхових садів і, відповідно, не мало можливості вирощувати (та збирати) горіхи волоські.

Крім того, ДП "Сільськогосподарське підприємство ШВЦ УДПтСУ в Одеській області (№111)" взагалі не підтверджує надання у 2015 році в оренду СФГ "Любава-1" 3000 га ріллі та вирощування на ділянці 1318 га сільськогосподарських культур (крім сіна та кормових культур). Вказане також підтверджується письмовою відповіддю підприємства від 28.01.16 на адресу СУ ФР ГУ ДФС у Кіровоградській області та свідченнями голови Орджонікідзевської сільської ради, Ширяївського району. Одеської області ОСОБА_2, який письмово заперечує вирощування сільськогосподарської продукції СФГ "Любава-1" на території сільради у 2015 році.

Оперативним шляхом встановлено, що між ДП "Сільськогосподарське підприємство ШВЦ УДПтСУ в Одеській області (№111)" та СФГ "Любава-1" укладений договір на оренду земельної ділянки 3000 га у 2014 році (договір від 03.03 14 №02/2014, однак термін його дії закінчився 30.10.14 і його пролонгацію не підтверджено).

Згідно зі звітністю "Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку", яка надавалась СФГ "Любава-1" за 2-й, 3-й та 4-й квартали 2015 року до ДПІ за місцем реєстрації, кількість працівників складала 10-11 осіб за квартал. При цьому ніяких доходів, виплачених фізичним особам за придбані у них товари (роботи, послуги), не декларувалось. Вказане свідчить про відсутність закупівлі підприємством горіха волоського у населення.

В подальшому отримано копію статистичного звіту СФГ "Любава-1" (з АСМО "Інспектор") про "Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду на 01.12.15'' за ф. №29-СГ, який підприємство подало до органів статистики. У вказаному звіті СФГ "Любава-1'' декларує: посівну площу 9865 га та одержання врожаю "соняшника на зерно" 4754,93 тонн; горіхоплідні насадження - 230 га та збір врожаю 3800 тонн. При цьому, згідно з зареєстрованими податковими накладними СФГ "Любава-1" тільки на адресу ТОВ "Фалькон - Україна" реалізовано насіння соняшника врожаю 2015 року у кількості 12229 тонн.

З метою додаткової перевірки фактичної наявності земельних площ у СФГ "Любава-1" здійснено виїзд до Черняхівського району Житомирської області де (згідно з даними задекларованих до ДПІ за місцем реєстрації СФГ "Любава-1") знаходиться решта сільськогосподарських земель.

Головам селищних рад (Селецької, Пекаршинської, Новопільської, Горбулівської, Клітищенської, Жадьківської, Видиборської, Селянщинської) Черняхівського району вручено відповідні письмові запити. На місці окремі голови сільрад (Селянщинська, Селецька, Пекаршинська, Клітищенська, Горбулівська, Видиборська сільради) дали письмові свідчення про те, що їм взагалі невідомо СФГ "Любава-1" і в сільрадах відсутня інформація про оренду (суборенду) вказаним підприємством ріллі на їх території.

Отримано копію договору від 01.06.15 №01062015 "Суборенди земельної ділянки" між ТОВ "Єврохімпром" (орендар) та СФГ "Любава-1" (суборендар). Вказаний договір задекларований СФГ "Любава-1", як договір оренди в звітних документах, поданих до ДПІ за місцем реєстрації.

Перевіркою наявності у ТОВ "Єврохімпром" земельних ділянок, зданих в оренду СФГ" Любава-1", встановлено, що згідно із самостійно задекларованими ТОВ "Єврохімпром" даними про наявність земель сільськогосподарського призначення згідно з відомістю про наявність земельних ділянок, додаток №1 до податкової декларації з плати за землю за період 2015 року вбачається, що підприємство мало в оренді 1951,5155 га ріллі, 49,0737 га пасовищ та 90,1877 га сіножаті. Згідно з договором "Суборенди земельної ділянки" від 01.06.15 №01062015 ТОВ "Єврохімпром" передало у суборенду СФГ "Любава-1" 3193,5297 га, яких у вказаного підприємства фактично не було. При цьому, згідно з вказаним договором, землі знаходяться як у тих сільрадах, які вказані у звітних документах ТОВ "Єврохімпром' (Селянщинська, Селецька, Пекарщинська, Новопільська, Клітищенська, Жадьківська, Горбулівська, Видиборська сільради), так і в сільрадах, де підприємство їх не мало: Ксаверівська, Очеретянківська, Вільська, Славівська, Крученецька.

Крім того, за 2015 рік ТОВ "Єврохімпром" подало декларації як виробник сільськогосподарської продукції, який самостійно вирощував її на ділянках нібито наданих в оренду СФГ "Любава-1" (задекларована реалізація зернових та технічних культур, а також інших сільськогосподарських товарів (послуг) за 2015 - 2016 роки - 117752425 грн.).

Враховуючи викладене, перевіркою встановлено, що СФГ "Любава-1" у податковій звітності вказано неправдиві відомості про кількість ріллі, що використовувалась у 2015 році, та безпідставно задекларовано вирощування та реалізацію горіха волоського. Практично весь горіх волоський, задекларований СФГ "Любава-І" як вирощений підприємством у 2015 році, задекларований як реалізований у період 09.09.15-22.02.16 на адресу ТОВ "Гуд Нат" у кількості 3400 тонн на суму 157800000 грн., у т.ч. ПДВ 26300000 грн.».

Надалі в Акті зазначається, що ТОВ "Гуд Нат" не надано доказів про перевірку ділової репутації контрагента, не наведено фактів про обставини укладення та виконання договорів. Представлені товариством відомості про підтвердження правового статусу юридичних осіб названого постачальника (свідоцтва про державну реєстрацію та реєстрацію у податкових органах) засвідчують лише факт створення цих підприємств, а не реальні можливості виконати свої зобов'язання.

Як зазначає податковий орган, у процесі перевірки встановлено обставини, які у сукупності свідчать про наявність у первинних документах недостовірних відомостей про учасників поставок, фактичну неможливість виконання цих поставок саме задекларованими контрагентами, спрямованості дій платника на отримання необґрунтованої податкової вигоди у вигляді зменшення бази оподаткування та, як результат, зменшення суми податків, що належать сплаті. Фактично підприємством було створено штучну видимість здійснення господарських операцій з переліченими контрагентами шляхом формального складення первинних документів, які не супроводжувалися дійсним рухом активів у процесі виконання операцій саме з цими контрагентами. У зв'язку з цим платникові має бути відмовлено в одержанні податкової вигоди, на які він претендує.

Саме на підставі вищенаведених висновків перевірки, як вже зазначалось судом, ГУ ДФС у м. Києві прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, відповідно до яких позивачу збільшено суми грошових зобов'язань по податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства.

Вирішуючи спір по суті та проаналізувавши у взаємозв'язку з положеннями ПК України (в редакції, чинній у період спірних операцій), а саме:

- п/п. 14.1.191. (щодо визначення «постачання товарів»), п/п. 14.1.202. (щодо визначення «продаж (реалізація) товарів»), п/п. 14.1.36. ПК України (щодо визначення терміну «господарська діяльність»),

- (щодо оподаткування прибутку підприємств), а саме: п/п. 134.1.1. (щодо об'єкту оподаткування, яким, крім іншого, є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку)); п.135.1 (щодо бази оподаткування, яка є грошовим вираженням об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.); ст. 137 (щодо порядку обчислення та сплати податку на прибуток підприємств); ст.ст.138-140 (щодо різниць, які виникають при нарахуванні амортизації необоротних активів; при формуванні резервів (забезпечень); при здійсненні фінансових операцій); ст.187 (щодо дати виникнення податкових зобов'язань),

- (щодо ПДВ) п/п. 14.1.178 (щодо визначення «податок на додану вартість»), п/п. 14.1.181 (щодо визначення «податковий кредит»), п. 188.1. (щодо бази оподаткування), п. 185.1. (щодо визначення «об'єкт оподаткування»), п. 198.1. ПК України (щодо визначення операцій, при здійсненні яких сплачені/нараховані суми податку відносяться до податкового кредиту, п. 198.2. (щодо дати віднесення сум податку до податкового кредиту), п. 198.3. (щодо порядку визначення сум податкового кредиту), п. 201.1. (щодо обов'язку видачі податкової накладної на дату виникнення податкових зобов'язань та її реквізитів), п. 201.7. (щодо складення п/н на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг), п. 201.8. (щодо осіб, яким надано право нарахування податку та видачі п/н), п. 201.10 (щодо видачі п/н платником податку, обов'язку її реєстрації в ЄРПН та статусу п/н як підстави нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту); п. 198.5 (щодо обов'язку нарахування грошових зобов'язань за товарами/послугами, у разі якщо такі товари/послуги починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку), п. 198.6. (щодо наслідків не підтвердження сум податку),

а також п/п. 16.1.2., 16.1.3., п. 44.1. ПК України (щодо ведення обліку та підтвердження задекларованих відомостей), п. 44.2 (щодо використання даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування для обрахунку об'єкта оподаткування податком прибуток); положення ч. 2. ст. 3. (щодо обов'язковості ведення бухгалтерського обліку), ч. 1 ст. 9 (щодо первинних документів, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій), ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; приписи Положення (стандарту) бухгалтерського обліку, затв. наказом Мінфіна №318 від 31.12.1999р. (щодо складу витрат та їх визнання), суд приходить до наступних висновків.

Так, податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які, для надання їм юридичної значимості (сили), крім іншого, мають бути видані за фактично вчиненою операцією.

У той же час, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця/продавця права на формування сум податкових вигод виникають за наявності сукупності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов'язують можливість формування спірних сум податкових вигод, та які є передумовою їх формування.

Зокрема, такі правові наслідки наступають у разі: (1) фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; (2) документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; (3) придбання товарів/послуг з метою їх використання в господарській діяльності; (4) наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; (5) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); (6) наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам ст. 201 ПК України та підписана уповноваженою особою.

Водночас, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв'язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкових вигод, зокрема, це: не пов'язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій/оформлення «безтоварних» операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником ПДВ та, крім того, відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів, зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних.

У взаємозв'язку з вищенаведеним суд, вирішуючи спір по суті, також зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд також виходить з того, що суб'єкт владних повноважень не має права, обґрунтовуючи правомірність свого рішення, посилатися на підстави, які не враховувалися ним при ухваленні оспорюваного рішення, тобто оскаржувані рішення оцінюються судом виходячи з доведеності з боку податкового органу тих обставин (фактичних підстав) і норм права (юридичних підстав), які наведені податковим органом в Акті перевірки, що забезпечує дотримання принципу правової визначеності при вирішенні спірних взаємовідносин.

В даному випадку, як приходить до висновку суд, податковий орган в порядку виконання обов'язку, визначеного ч. 2 ст. 71 КАС України, та з урахуванням приписів ч. 1 ст. 138 КАС України (щодо предмету доказування), не довів жодними належними та допустимими доказами наявності обставин, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства, наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування спірних сум податкових вигод, а відтак не доведено законності та обґрунтованості оскаржуваних рішень.

Доводи, покладені ГУ ДФС у м. Києві в основу висновків Акту перевірки та оскаржуваних рішень, по суті ґрунтуються на припущеннях та недоведених обставинах, з огляду на що висновки Акту перевірки не можуть бути підставою для висновків про порушення позивачем податкового законодавства за відносинами із зазначеним контрагентом та підставою для прийняття спірних рішень.

Зокрема, висновки податкового органу, покладені в основу Акту перевірки та оскаржуваних рішень, по суті зводяться до того, що задекларовані контрагентом позивача (СФГ "Любава-І") дані не відповідають дійсності, як в частині кількості землі, що використовується підприємством, так і в частині вирощування СФГ "Любава-І" сільськогосподарської продукції та її урожайності, а тому, як вважає відповідач-1, підприємство-контрагент зареєстроване з метою надання послуг по ухиленню від сплати податків реально діючим СПД, в тому числі, для ТОВ «Гуд Нат», шляхом незаконного формування податкового кредиту. При цьому, як вбачається з Акту перевірки, такі висновки контролюючого органу ґрунтуються виключно на обставинах отримання оперативної інформації, а саме: письмових свідчень певних людей щодо обставин оренди та використання СФГ "Любава-І" земельних ділянок та їх використання, врожайності на них; проведених досліджень щодо врожайності; відомостей, отриманих в ході виїзду на місця розташування земельних ділянок; інформації з податкової звітності контрагента.

В контексті наведеного слід зазначити, що відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі у відповідачів витребовувались: - всі матеріали та пояснення, що були або мали бути взяті ними до уваги при прийнятті оскаржуваних рішень.

Однак, в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачами не надано суду жодних документів та доказів, на які податковий орган посилається у Акті перевірки, як-то: письмових свідчень директора ДП "Сільськогосподарське підприємство ІТІВЦ УДПтСУ в Одеській області (№111)" ОСОБА_1, голів сільських рад; актів, складених за результатами виїздів та оглядів місцевості; договорів оренди земельних ділянок, укладених з СФГ "Любава-І"; власне податкової і статистичної звітності СФГ "Любава-І", у т.ч. «Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду на 01.12.15» за ф. №29-СГ, з якої б вбачалося невідповідність задекларованих даних, тощо, не зазначено причин неможливості подання таких доказів, а відтак податковим органом не доведено обґрунтованості своїх посилань на них.

Натомість, сукупність наданих позивачем первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують виконання операцій такого роду, не дають підстав для сумніву щодо фактичного здійснення спірних операцій, підстав для висновку про нездійснення спірних операцій контрагентом позивача та про відсутність у позивача підстав для формування спірних сум податкових вигод.

Так, позивачем до матеріалів справи залучено договір поставки від 17.11.2015р. №17/11, відповідно до умов якого СФГ «Любава-І» (Постачальник) зобов'язувався передати (поставити) ТОВ «Гуд Нат» (Покупцеві) у його власність горіх волоський неочищений, а Покупець зобов'язується прийняти його і оплатити його вартість. Базисні умови поставки - EXW (Інкотермс 2010): Одеська обл., Біляївський район, с. Великий Дальник, Маякський провулок, будинок 2. Поставка здійснюється транспортними засобами та силами Покупця. Датою поставки є дата фактичного отримання товару.

На виконання умов вказаного договору між сторонами складено Акти приймання-передачі товару, видаткові накладні, акти приймання товару на зберігання, копії яких залучено до матеріалів справи.

Транспортування вказаного товару від СФГ «Любава-І» здійснювалася із залученням позивачем перевізника ТОВ «Транс Інжиніринг Груп», що підтверджується доданими до матеріалів справи договором про надання транспортних послуг від 28.09.2015р. №28/09, укладеного між ТОВ «Транс Інжиніринг Груп» та позивачем, первинними документами, складеними між сторонами на виконання цього договору, а також товарно-транспортними накладними, в яких вантажоотримувачем визначено позивача, а вантажовідправником - СФГ «Любава-І», автомобільним перевізником - ТОВ «Транс Інжиніринг Груп». В ТТН зазначено вид та кількість вантажу відповідно до актів приймання-передачі, містяться відмітки водія-експедитора, ідентифіковані транспортні засоби, а також містяться відтиски штампу/печатки та підписи учасників операцій - постачальника, покупця та перевізника.

У зв'язку із наведеним та на підтвердження зв'язку спірних операцій із господарської діяльністю позивача останнім надано до матеріалів справи договори та первинні документи щодо відповідального зберігання, переробки сировини (горіху волоського) та його поставки, укладені між позивачем та такими особами, зокрема: ТОВ «Торгівельно-виробнича компанія «Терра Нова», ТОВ «Міцний горішок 2000», ТОВ «Істерн Беверідж», ТОВ «Пілснер Україна», ПАТ «Молнія», ПАТ «Кондитерська фабрика «Лагода», ТОВ «ВС Екофуд», ТОВ «Олфлортек» тощо. Слід також зазначити, що вид поставленого товару узгоджується із видами діяльності позивача: 46.31 «Оптова торгівля фруктами та овочами»; 10.39 «Інші види перероблення та консервування фруктів і овочів».

Наведені вище документи оформлені належним чином, містять відмітки та підписи уповноважених осіб, відображають суть спірних операцій, а тому вказані документи мають юридичну силу та підтверджують участь контрагентів у виконанні обумовлених ними операцій.

Суд враховує, що податковим органом в акті перевірки та в ході розгляду справи по суті не заперечувалась та не спростована фактична поставка позивачем сировини (горіху волоського) вказаним вище особам на зберігання, переробку та продаж. В Акті перевірки вказується лише на обставини здійснення відповідачем запитів до інших ОДПІ з метою отримання інформації щодо фактичної наявності ТМЦ та технічних можливостей для переробки «горіха волоського неочищеного» в «горіх волоський очищений від шкарлупи» та неотримання такої інформації станом на момент проведення перевірки і складання акту перевірки, тобто по суті доводи податкового органу ґрунтуються на відсутності у нього податкової інформації щодо діяльності вказаних підприємств.

Слід зазначити, що претензії ГУ ДФС у м. Києві щодо реальності операцій із СФГ «Любава-І» стосуються лише одного договору поставки від 17.11.2015р. №17/11, а щодо інших договорів, а саме №23/02-Р від 23.02.2016р. та №3/2-15 від 01.04.2015р., які укладалися між позивачем із СФГ «Любава-І», та операції по яким здійснювалися у інші податкові періоди, відповідачем-1 по суті не заперечується фактична поставка товару та правомірність нарахування позивачем податків за ними. Наведене свідчить про неузгодженість висновків акту перевірки, їх непослідовність та, відповідно, безпідставність.

В контексті ж доводів ГУ ДФС у м. Києві про ненадання до перевірки сертифікатів відповідності або іншої документації на продукцію, що була предметом спірної поставки, суд зазначає що під час розгляду справи з боку податкового органу не надано доказів того, що в ході перевірки витребовувались такі документи, але позивач відмовився їх надати (акту, складеного у відповідності до п.85.6 ст. 85 ПК України). При цьому суд зазначає, що податкове законодавство не ставить право платника на формування податкових вигод у залежність від наявності у платника технічної документації на продукцію, що поставлялася контрагентом, а тому відсутність такої документації само по собі не може свідчити про вчинення позивачем порушення та позбавляти його права відповідних податкових вигод.

У взаємозв'язку із наведеним слід зазначити, що в Акті перевірки вказується на наявність у штаті контрагента позивача 11 працюючих осіб, та податковим органом в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, та з урахуванням сутності операцій не доведено недостатності такої кількості трудових ресурсів для виконання спірних операцій та не доведено обсягів інших ресурсів, які були необхідні контрагенту для виконання спірних операцій, але були відсутні, не доведено факту не залучення контрагентом до виконання спірних операцій інших осіб тощо.

Не надано й відповідних висновків проведених досліджень щодо врожайності горіху волоського, які б давали підстави стверджувати про недостатність у контрагента позивача землі, необхідної для вирощування об'єму горіху, що поставлявся позивачу. Доводи ж Акту перевірки про неможливість вирощування СФГ "Любава-І" сільськогосподарської продукції ґрунтуються виключно на суб'єктивній оцінці ревізором-інспектором, який проводив перевірку, без надання встановлених законодавством доказів, які б підтверджували такі обставини.

Слід додати, що контрагент позивача на момент вчинення господарських операцій, видачі податкових, накладних був зареєстрований платником ПДВ, що не заперечується в Акті перевірки, а отже видача ним податкових накладних є правомірною.

Під час розгляду справи відповідачем не надано вироку суду відносно посадових осіб позивача або контрагента позивача за спірними операціями, яким би встановлювались обставини протиправної діяльності цих осіб та підприємств з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди за спірними операціями.

Слід також зазначити, що під час розгляду справи не надано рішення суду відносно контрагента позивача, яке б набрало законної сили та яке б було прийнято в порядку ст. 55-1 ГК України («Фіктивна діяльність суб'єкта господарювання»). Не надано рішення суду, прийнятого в порядку ст. 234 ЦК України щодо фіктивності правочинів, тобто щодо вчинення правочинів без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Не надано рішення суду про визнання правочинів з контрагентом недійсними з підстав їх суперечності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, як-то передбачено приписами ч. 3 ст. 228 ЦК України. Також не надано рішення суду, яке б було прийнято в порядку ст. 207 ГК України щодо визнання недійсними спірних операцій з підстав невідповідності спірних операцій вимогам закону, або вчинення їх з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, тощо.

Судом під час розгляду справи також не встановлено обставин, які б відповідно до конкретних норм ЦК України свідчили про нікчемність правочинів, укладених між позивачем та його контрагентом.

В Акті перевірки не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов'язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

При цьому суд враховує, що згідно з усталеною судовою практикою вищих судових інстанцій, можливі порушення податкового законодавства з боку контрагента позивача, як-то: недекларування податкових зобов'язань чи недостовірне їх декларування, чого в даному випадку не доведено відповідачем належними та допустимими доказами, за загальним правилом та само по собі не є підставою для висновку про відсутність у покупця права на формування податкових вигод за фактично проведеною операцією та підставою для позбавлення платника податків права на формування податкового кредиту, сформованого за операціями з цим контрагентом.

Відповідачем по суті не надано в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, будь-яких належних та допустимих доказів, не доведено наявності обставин та підстав, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства та наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування спірних сум податкових вигод та які б відповідно до вищезгаданих положень податкового законодавства та законодавства з питань бухгалтерського обліку унеможливлювали формування позивачем спірних сум податкових вигод за вищезгаданими операціями, які б свідчили про нездійснення спірних операцій та про юридичну дефектність первинних документів за спірними операціям, а відтак ГУ ДФС у м. Києві не довело законності та обґрунтованості висновків акту перевірки та оскаржуваного рішення.

Наведені ж в Акті перевірки аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень ст.70 КАС України.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог до ГУ ДФС у м. Києві шляхом визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень від 12.07.2016р. №, № та від 13.10.2016р. №.

Що ж до позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасувати рішення ДФС України про результати розгляду скарги за №19994/6/99-99-11-01-01-25 від 14.09.2016р., суд виходить з наступного.

Так, частиною 2 статті 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція суддів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В свою чергу неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її обов'язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

З правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у його Рішенні від 25 листопада 1997 року №6-зп «Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України», випливає, що підставою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Вказаний принцип також закріплений в частині 1 статті 6 КАС України, який визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Виходячи із положень статті 17 КАС України, предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Згідно підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб).

Виходячи з наведеного, платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Рішення про результати розгляду скарги, прийняте контролюючим органом в процедурі адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення, є таким, що не створює юридичних наслідків. Вказане рішення, прийняте за результатами вирішення спору в доюрисдикційній процедурі, не покладає на платника податків обов'язку щодо сплати податків чи інших зборів. Офіційним письмовим документом, який породжує для платника податків права та обов'язки, покладає обов'язки із сплати податків, є - податкове повідомлення-рішення/податкова вимога.

У взаємозв'язку з вищенаведеним суд звертає увагу на те, що п. 56.19. ст. 56 ПК України, зокрема, передбачено, що у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування рішення ДФС України про результати розгляду скарги за №19994/6/99-99-11-01-01-25 від 14.09.2016р., оскільки така вимога виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Згідно з п.1 ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Разом з тим, частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачем-1 не доведено законності та обґрунтованості податкових повідомлень-рішень від 12.07.2016р. №, № та від 13.10.2016р. №, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. Натомість, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині вимог про оскарження податкового повідомлення-рішення від 12.07.2016р. №, дій щодо несвоєчасного повідомлення позивача про час та місце розгляду заперечень на акт перевірки, а також про визнання протиправним та скасування рішення ДФС України про результати розгляду скарги за №19994/6/99-99-11-01-01-25 від 14.09.2016р., а тому відмовляє у їх задоволенні.

З огляду на те, що за результатами розгляду справи суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні двох вимог немайнового характеру, беручи до уваги те, що ухвалою судді від 28.10.2016р. позивачу було відстрочено сплату судового збору за подання даного позову до прийняття судового рішення у справі, суд зазначає, що відповідно до положень абз. 2 пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.ст. 87, 94 КАС України з позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі двох мінімальних заробітних плат, встановленої законом на 1 січня календарного року (за кожну вимогу), тобто у розмірі 2 756,00 грн.

Керуючись вимогами статей 11, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Гуд Нат» - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12.07.2016р. №, № та від 13.10.2016р. №.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Гуд Нат» () судовий збір у розмірі 2 756,00 грн. на р/р: 4007, отримувач коштів УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя В.П. Шулежко

Суддя І.О. Іщук

Суддя І.М. Погрібніченко