Справа № 813/2830/16
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

30 листопада 2016 року № 813/2830/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.

секретар судового засідання Іванес Х.О.

за участю : позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Управління державної реєстрації Львівської міської ради, державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися в Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області, державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії.

В судовому засіданні 30.11.2016 р. суд поставив на обговорення питання щодо закриття провадження у справі у зв'язку із тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні щодо закриття провадження у справі не заперечили.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі просять суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 від 11.04.2016 року №29187982 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень;

- зобовязати державного реєстратора державної реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області зареєструвати за співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_5 право власності на 25/100 частини у будинку №14 по вул. Шеремети у м.Львові.

З огляду на наведене, даний спір носить приватно-правовий характер, оскільки позивачами фактично ставиться питання про визнання за ними права власності на 25/100 частини у будинку №14 по вул. Шеремети у м. Львові

Таким чином, під час вирішення такого спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у зв'язку з чим зазначені вимоги є приватноправовими та втрачають ознаки публічно-правового спору, оскільки по суті позивачі доводять своє право на нерухоме майно та вимагають усунути обставини, що перешкоджають реалізації права власності на спірне майно.

Отже, в даному випадку має місце спір про право, який підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "ОСОБА_7 v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАСУ юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи характер спірних правовідносин, який є цивільно-правовим і не має ознак публічно-правового спору в розумінні КАС України, суд приходить до висновку, що даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

За таких обставин, провадження у справі, що розглядається, підлягає закриттю.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 14.06.2016р. у справі №21-41а16.

З приписів ч.2 ст.161 КАС України вбачається, що при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із ч. 3 ст. 157 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що даний спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, суд приходить до висновку про закриття провадження у даній справі.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Управління державної реєстрації Львівської міської ради, державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії - закрити.

Роз'яснити позивачам, що з означеними позовними вимогами вони можуть звернутися в порядку цивільного судочинства.

Повторне звернення цих ж осіб до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження у справі не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку і строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Суддя Гулкевич І.З.