Справа № 818/1455/16
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 р. Справа №818/1455/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гелета С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Мороз Т.М.,

позивача ОСОБА_1, представника відповідача Петрак Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, стягнення шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі - відповідач, ГУ НП в Сумській області), в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо позбавлення його премії за липень 2016 року, зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому премію за липень 2016 року та стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 4934,38 грн. та 12000,00 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 працює на посаді начальника центру обслуговування підрозділів, підпорядкованого ГУ НП в Сумській області. Згідно п. 7 протоколу наради керівництва відділу логістики та матеріально-технічного забезпечення від 21.07.2016 року до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення премії на 1 місяць за неналежну роботу за фактами підготовки фінансових документів без проведення моніторингу цін та не вжиття заходів із економії бюджетних коштів, а також неналежної виконавської дисципліни. ОСОБА_1 не погоджується із таким рішенням, оскільки із наказом про застосування дисциплінарного стягнення його не ознайомлено. Роботодавець в односторонньому порядку прийняв рішення про зміну умов праці в бік погіршення та не погодив факт застосування дисциплінарного стягнення із профспілковим органом. Безпідставне, на думку позивача, позбавлення премії призвело до погіршення його здоров'я, в зв'язку з чим він був змушений лікуватися та зазнав моральних страждань. Витрати на лікування склали 4934,38 грн., які позивач просить стягнути з ГУ НП в Сумській області. Крім того, позивач оцінює моральну шкоду, завдану йому протиправними діями відповідача, в розмірі 12000,00 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд частково задовольняє позовні вимоги, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що наказом УМВС України в Сумській області від 10.10.2013 року № 215 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду начальника центру обслуговування підрозділів УМВС, підпорядкованого УМЗ УМВС (а.с.11).

Наказом ГУ НП в Сумській області від 07.11.2015 року № 28 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду начальника центру обслуговування підрозділів, підпорядкованого ГУ НП в Сумській області (а.с.67-68).

Листом від 27.09.2016 року позивач звернувся до ГУ НП в Сумській області для надання йому роз'яснень та підтверджуючих документів щодо невиплати йому за липень 2016 року премія (а.с.34).

24.10.2016 року ГУ НП в Сумській області надало позивачу витяг із наказу № 195о/с від 25.07.2016 року "Про встановлення додаткових видів заробітної плати і грошового забезпечення" та письмово проінформовано про підстави невиплати премії листом від 21.10.2016 року № 301/117/05-2016 (а.с.35).

Так, позивача повідомлено, що пунктом 4 протоколу № 7 наради керівництва відділу логістики та матеріально-технічного забезпечення від 21.07.2016 року позивача позбавлено 100 % премії на 1 місяць за неналежну роботу за фактами підготовки фінансових документів, без проведення моніторингу цін та не вжиття заходів із економії бюджетних коштів, а також неналежної виконавської дисципліни (а.с.37).

При цьому, 25.07.2016 року ГУ НП в Сумській області видано наказ № 195 о/с "Про встановлення додаткових видів заробітної плати і грошового забезпечення" (а.с.95). Пунктом 216 додатку 2 до вказаного наказу ОСОБА_1 встановлена премія в розмірі 0% (а.с.36 зворот. стор.).

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що позивача із наказом № 195о/с від 25.07.2016 року "Про встановлення додаткових видів заробітної плати і грошового забезпечення", яким встановлено 0% премії ознайомлено не було.

Не погодившись із таким діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом порушених прав на отримання належного розміру заробітної плати.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Стаття 2 вказаного Закону визначає структуру заробітної плати, а саме: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Тобто премія є частиною заробітної плати.

Згідно з ч. 15 ст. 15 Закону України "Про оплату праці" форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.

Відповідно до ст. 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

При цьому суд зазначає, що притягнення особи до відповідальності може мати місце в разі невиконання або неналежного виконання посадових обов'язків, які працівник повинен був виконувати, в даному випадку, згідно посадових обов'язків, визначених в посадовій інструкції.

Крім того, дисциплінарне стягнення будь-якого виду може бути застосоване до працівника в разі порушення або не виконання ним конкретного, визначеного обов'язку.

Наказом № 71 від 31.12.2015 року (а.с.88) затверджено Положення про преміювання цивільного персоналу Національної поліції України (далі - Положення) (а.с.89-99). Дія даного Положення поширюється на позивача, який відноситься за посадою до цивільного персоналу Національної поліції України, що не заперечувалося сторонами.

Так, розмір премії відповідно до п. 2 Положення визначається за результатами роботи за місяць за такими показниками: своєчасність та якість виконання заходів, передбачених планами роботи відповідного органу, підрозділу, закладу чи установи Національної поліції України, виконавська дисципліна, трудова дисципліна.

Згідно протоколу від 21.07.2016 року № 7, позивача позбавлено премії в розмірі 100% за неналежну роботу за фактами підготовки фінансових документів, без проведення моніторингу цін та не вжиття заходів із економії бюджетних коштів, а також неналежної виконавської дисципліни.

В свою чергу, обов'язки ОСОБА_1 визначені пунктом 2 посадової інструкції (а.с.12). Однак слід зазначити, що підготовка фінансових документів, проведення моніторингу цін та економія бюджетних коштів не відносяться до обов'язків ОСОБА_1 як начальника центру обслуговування. Крім того, зазначені обов'язки також відсутні в переліку функцій Центру обслуговування (пункт 2) та обов'язках та правах начальника центру (пункт 4), закріплених в Положенні про Центр обслуговування підрозділів УМВС, підпорядкованого УМЗ УМВС України в Сумській області (а.с.92).

При цьому поняття "неналежної виконавської дисципліни", яке ставиться у вину позивачу, взагалі не конкретизовано. Представник відповідача в судовому засіданні не зміг визначити та підтвердити належними доказами, обов'язок позивача додержуватись "виконавської дисципліни" і що саме було порушено позивачем. При розгляді справи представником відповідача також не обґрунтовано та не підтверджено належними та допустимими доказами факти, які стали підставою для позбавлення премії позивача в розмірі 100%.

Разом із тим, в позовній заяві позивач просить визнати протиправними дії ГУ НП в Сумській області щодо позбавлення його премії за липень 2016 року. При цьому саме по собі визнання протиправними дій не матиме наслідком відновлення порушеного права позивача, в зв'язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати пункт 216 додатку 2 до наказу ГУ НП України в Сумській області від 25.07.2016 року № 195 о/с в частині визначення ОСОБА_1 премії в розмірі 0 %, а також задовольнити позовні вимоги в частині зобов'язання Головне управління Національної поліції України в Сумській області нарахувати та виплатити позивачу суму премії за липень 2016 р. в розмірі 100%

Щодо стягнення 4934,38 грн. майнової та 12000,00 грн. моральної шкоди суд зазначає, наступне.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Разом з тим, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Позивач вказує на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача у нього погіршився стан здоров'я. Проте, у матеріалах справи відсутні докази того, що між неправомірними діями відповідача і погіршенням стану здоров'я позивача існує причинний зв'язок, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Так, матеріалами справи не підтверджується, що з вини відповідача йому завдано матеріальну та моральну шкоду, та що внаслідок таких дій у нього погіршився стан здоров'я.

Згідно матеріалів справи, позивач перебував на лікуванні в період з 12.09.2016 року по 23.09.2016 року (а.с.30), з 26.09.2016 року по 07.10.2016 року (а.с.31), з 10.10.2016 року по 13.10.2016 року (а.с.73), з 24.10.2016 року по 04.11.2016 року (а.с.69).

Разом із тим, в судовому засіданні позивач зазначив, що лікарняний з 12.09.2016 року ним було оформлено після знаходження у щорічній відпустці у серпні 2016 року і вже після отримання заробітної плати як за липень 2016 року, так і отриманих коштів за час відпустки у серпні 2016 року.

Крім цього, слід зазначити, що в судовому засіданні позивач зазначив, що про заробітну плату за липень 2016 року та за дні відпустки у серпні 2016 року він отримав в липні 2016 року, а про факт та підстави не нарахування йому премії за липень 2016 року дізнався лише після отримання листа 24.10.2016 року, таким чином посилання на лікарняний, оформлений 12.09.2016 року, дні народження дітей, оплата у вересні 2016 року за навчання дітей не мають причинного зв'язку із отриманими коштами у липні 2016 року.

Так, суд звертає увагу на те, що згідно виписки із історії хвороби №1503 лікарем при закритті лікарняного не зазначено, що позивач продовжує хворіти, зазначає, що до роботи позивач має стати 24.09.2016 року (а.с.71). Згідно виписки із історії хвороби згідно медичної картки хворого № 5938 (а.с.72), лікар в анамнезі позивача зазначає, що ОСОБА_1 вважає себе хворим біля двох років. Таким чином документи, що стосуються лікування позивача в подальшому не підтверджують причинний зв'язок із премією за липень 2016 року.

Таким чином, позивачем не доведено зв'язок захворювань, на підтвердження яких ним надано лікарняні листки та виписки із історії хвороб, із фактом невиплати йому премії за липень 2016 року.

Судом визнається безпідставним посилання позивача на те, що відповідачем порушено немайнові права, а саме таємницю про стан здоров'я, зокрема, розголошення відомості про стан здоров'я суду та відповідачу, право на особисту недоторканість - вплив дії відповідача на стан здоров'я, право на повагу честі та гідності - участь у судовому розгляді справи, право на свободу пересування, недоторканість ділової репутації, враховуючи те, що дані обставини позивач повинен обґрунтувати належними та допустимим доказами в разі заявлення вимог, і кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що передбачено ст. 11 КАС України.

Позивач не надав належних та допустимих доказів, що з вини відповідача йому завдано моральну шкоду, та що внаслідок таких дій у нього погіршився стан здоров'я. При цьому судом не встановлено причинного зв'язку між захворюванням позивача та фактом позбавлення його премії, а сума моральної шкоди, зазначена ним, не обґрунтована щодо її розміру, в зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, стягнення шкоди - задовольнити частково.

Скасувати п. 216 додатку 2 до наказу Головного управління Національної поліції України в Сумській області №195о/с від 25.07.2016р. в частині визначення ОСОБА_1 премію в розмірі 0%.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції України в Сумській області (м. Суми, вул.. Г.Кондратьєва,23) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (Сумський район, с. Червоне, вул..Жовтнева, 56) суму премії за липень 2016 р. в розмірі 100%.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду в десятиденний строк з дня отримання постанови в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження, набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження, закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 19.12.2016 року.

Суддя С.М. Гелета