Справа № 820/4039/16
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

м. Харків

12.12.2016 р. Справа № 820/4039/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Нуруллаєва І.С.,

при секретарі судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участю представника відповідача - Крайник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа: Шевченківська районна державна адміністрація про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру в Харківській області щодо відмови в поновленні договору оренди земельної ділянки від 20.12.2005 року, зареєстрованого 31.01.2006 року за № 07, викладене в листі від 06.05.2016 р. № Х-7618/0/14-7144/0/21-16; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути лист-повідомлення ОСОБА_2 про поновлення договору оренди земельної ділянки від 20.12.2005 р., зареєстрованого 31 січня 2006 року за № 07.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2016 р. було відкрито провадження по зазначеній справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2016 року залучено у справі в якості третьої особи Шевченківську районну державну адміністрацію.

Зазначену справу відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями 26.09.2016 року передано у провадження судді Нуруллаєва І.С. Достатніх правових підстав для прийняття рішення про відмову у прийнятті адміністративної справи до провадження Харківського окружного адміністративного суду суддею не виявлено.

В обґрунтування позову зазначено, що 20 грудня 2005 року між ОСОБА_2 та Шевченківською районною державною адміністрацією було укладено Договір оренди земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства на території Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області строком на 10 років. Позивач 31.01.2016 року звернулася до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області щодо поновлення договору оренди землі від 20.12.2005, зареєстрованого 31.01.2006 року, проте листом від 01.03.2016 року № Х-2874/0/14-2702/0/21-16 ОСОБА_2 було відмовлено у поновленні вказаного договору оренди в зв'язку з тим, що заява про поновлення строку дії договору повинна була бути направлена мною за 60 днів до закінчення строку дії договору. Також позивачем 19.02.2016 року отримано лист Шевченківської районної державної адміністрації з проектом додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі для підписання та передачі до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, а 14.04.2016 року та 15.04.2016 року позивачем було направлено повторно заяви про поновлення Договору оренди землі від 20.12.2005 з проектами додаткових угод до Шевченківської районної державної адміністрації та Головного управління Держгеокадастру в Харківській області. Проте позивачем вказано, що Шевченківська районна державна адміністрація та Головне управління Держгеокадастру в Харківській області відмовили їй в поновленні договору оренди землі та укладанні додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 20.12.2005 року та внесенні змін до нього, мотивуючи необхідністю звернення з вказаного приводу за 60 днів до закінчення строку дії договору та порушення мною п.7 Договору. Вказані рішення викладені в листах Шевченківської районної державної адміністрації від 19.05.2016 № 02-28/1179 та Головного управління Держгеокадастру в Харківській області від 06.05.2016 № Х-7618/0/14-7144/0/21-16. При цьому позивачем вказано, що рішення Головного управління Держгеокадастру в Харківській області від 06.05.2016 № Х-7618/0/14-7144/0/21-16 є незаконним та протиправним, а отже підлягає скасуванню.

Представник відповідача у наданих до суду письмових запереченнях проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позивачем порушено вимоги договору в частині, що стосується строків поновлення останнього та також вказано, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області відповідно до статті 122 Земельного кодексу України наділене повноваженнями з передачі у власність або в користування для всіх потреб, земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах області. Однак питання стосовно виконання умов договорів, в тому числі й щодо поновлення строку їх дії є питанням врегулювання майнових відносин (цивільних відносин), заснованих на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Отже, відповідачем вказано, що розглядаючи питання стосовно поновлення дії договору оренди землі він не є суб'єктом владних повноважень, оскільки не реалізує при цьому владних управлінських функцій, тож вказаний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Судом під час судового розгляду справи поставлено на обговорення питання щодо закриття провадження.

Представник позивача в судове засідання не прибув, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти закриття провадження не заперечував..

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає за необхідне закрити провадження у справі враховуючи наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до приписів ст. 2 КАС України завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

За змістом частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (дана позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20.05.2013 року).

Суд приходить до висновку, що спірні правовідносини носять приватно-правовий характер, оскільки позивачем фактично ставиться питання про продовження строку дії договору від 20.12.2005 року оренди земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства на території Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, укладеного між ОСОБА_2 та Шевченківською районною державною адміністрацією, шляхом звернення до уповноваженого відповідно до статті 122 Земельного кодексу України на сьогоднішній день органу, тобто Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Тобто по суті позивач доводить своє право на продовження строку дії вказаного договору оренди земельної ділянки, а отже у даному випадку відносини, що склалися між позивачем та відповідачем носять приватно-правовий характер.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи характер спірних правовідносин, який є цивільно-правовим і не має ознак публічно-правового спору в розумінні КАС України, суд приходить до висновку, що даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Також необхідно зазначити, що уразі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок в оренду, у власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 14.06.2016 року у справі №21-41а16.

Відповідно до приписів ч.1 ст.244-2 КАС України (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII від 12.02.2015 року) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З врахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа: Шевченківська районна державна адміністрація про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має бути розглянута за правилами ЦПК.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.157, 159, 160, 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа: Шевченківська районна державна адміністрація про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Роз'яснити позивачу, що для захисту своїх прав та законних інтересів він має право звернутись до відповідного суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії ухвали, у разі постановлення ухвали у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст ухвали виготовлено 15 грудня 2016 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.