Справа № 826/12612/13-а
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року м. Київ К/800/22282/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Горбатюка С.А., Мороз Л.Л.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Київської митниці Міндоходів на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЛЬРАВЕН» до Київської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАЛЬРАВЕН» (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київської митниці Міндоходів (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення щодо коригування митної вартості товару від 05 липня 2013 року № 125000004/2013/110850/2; скасувати картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05 липня 2013 року № 125130000/2013/00592; зобов'язати визначити митну вартість товару за ціною договору (контракту) товарів, які імпортуються (вартість операції), щодо товарів відповідно до декларації митної вартості від 06 липня 2013 року № 125130000/2013/216167.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2014 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Київська митниця Міндоходів просить оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач у своїх запереченнях на касаційну скаргу зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними, прийнятими з дотриманням норм матеріального та процесуального права, вважає касаційну скаргу необґрунтованою, а тому просить залишити її без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» замість Київської митниці Міністерства доходів і зборів утворено Київську митницю Державної фіскальної служби.

На підставі статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України судом касаційної інстанції у справі здійснюється процесуальне правонаступництво шляхом заміни відповідача - Київської митниці Міністерства доходів і зборів на Київську митницю Державної фіскальної служби.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між позивачем та компанією «J.vanWalraven Bv.» укладено зовнішньоекономічний контракт від 29 березня 2008 року №2/2008.

На виконання умов зазначеного зовнішньоекономічного контракту, 02 липня 2013 року позивачем подано до Київської митниці Міндоходів декларацію митної вартості №125130000/2013/215834 та документи з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару «профілі з вуглецевої сталі, оцинковані, без подальшого оброблення, крім деформування або оброблення у холодному стані, вироблені з плоского прокату, С-подібні: арт. 6505000 BIS RapidRail профіль WM0 2м 27Х18мм - 5000м, арт. 6505001 BIS RapidRail профіль WM1 2м 30Х15мм - 1440м, арт. 6505002 BIS RapidRail профіль WM2 2м 30Х30мм - 5000м, арт. 6505015 BIS RapidRail профіль WM15 2м 30Х20мм - 3360м, арт. 6505245 BIS RapidStrut профіль 2м 41Х41X2,5мм - 216м, арт. 6505302 BIS RapidRail профіль WM2 3м 30Х30мм - 1200м, арт. 6505345 BIS RapidStrut профіль 3м 41Х41X2,5мм - 588 м, арт. 6505602 BIS RapidRail профіль WM2 6м 30Х30мм - 300м, арт. 6505615 BIS RapidRail профіль WM15 6м 30Х20мм - 300м, арт. 6505635 BIS RapidRail профіль WM35 6м 38Х40мм - 300м, арт. 6505645 BIS RapidStrut профіль 6м 41Х41Х2,5мм - 600м, арт. 6505315 BIS RapidRail профіль WM15 3м 30Х20мм - 360м, арт. 6505324 BIS RapidStrut профіль 3м 41Х21Х1,5мм - 120м, арт. 6505342 BIS RapidStrut профіль 3м 41Х41Х2мм - 216м. Виробник: «J.VanWalraven B.V.» Торгівельна марка: «Walraven». Країна виробництва: NL. (код товару за УКТ ЗЕД ).

ТОВ «ВАЛЬРАВЕН» визначено митну вартість товарів відповідно за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) з додаванням транспортних витрат.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, яка була визначена за першим методом, декларантом були надані митному органу наступні документи: експертний висновок «Укрпромзовнішекспертизи» від 02 липня 2013 року №2836; прайс-лист виробника, завірений підписом відповідальної особи та печаткою виробника; лист від виробника про термін дії прайс-листа б/н від 27 червня 2013 року на англійській мові з перекладом на російську мову; рахунок-фактуру (інвойс) від виробника від 20 червня 2013 року №13003743 на поставку товару, завірений Торгово-Промисловою Палатою Королівства Нідерландів; виписку Торгово-Промислової Палати Королівства Нідерландів б/н від 02 липня 2013 року про підтвердження повноважень на право підпису документів англійською та голландською мовами з перекладом на російську мову; калькуляцію собівартості виробництва товарів, що поставлялися, з підписом та печаткою виробника товару; пояснення до калькуляції собівартості товару виробника (аналітичний аналіз вартості використаних виробником матеріалів для виробництва товару з вартістю аналогічних матеріалів на Лондонській біржі сталі станом на 20 червня 2013 року), завірене підписом та печаткою позивача; інформацію біржових організацій, наявну у мережі Інтернет у вільному доступі, про вартість сировини, яка використовувалась для виготовлення товарів, що поставлялися: ціни на сталь станом на червень-липень 2013 року, наведені на інтернет-сайті Лондонської біржі металу, та довідкову інформацію: прайс-листи компанії-виробника у країні-експортері на аналогічні товари, наявну у мережі Інтернет у вільному доступі, на голландській мові з перекладом на російську мову; статут ТОВ «ВАЛЬРАВЕН» від 27 травня 2011 року № ; видаткові накладні та довіреності на право отримання товарно-матеріальних цінностей до них на реалізацію товарів, що поставлялися; платіжні доручення на оплату постачальнику вартості раніше поставлених товарів.

Митний орган із визначенням митної вартості товарів у зазначеній вантажній митній декларації не погодився та у зв'язку із сумнівами щодо митної вартості товару, запропоновано декларанту надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: прайс-лист виробника; інформацію біржових організацій про вартість товарів та/або сировини; відповідну бухгалтерську документацію (видаткові накладні); статут підприємства; розрахунок ціни (калькуляцію); довідкову інформацію щодо вартості товарів у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам. Декларанта ознайомлено з вказаним переліком, проведено процедуру консультації, що підтверджується його особистим підписом на декларації митної вартості.

За результатами розгляду зазначеної декларації відповідачем прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 05 липня 2013 року № 125000004/2013/110850/2 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05 липня 2013 року № 125130000/2013/00592, а позивачеві було запропоновано подати нову митну декларацію згідно рішення про коригування митної вартості товарів, у зв'язку з чим митний орган підвищив зобов'язання позивача по сплаті податку на додану вартість на суму 21 497,35 грн.

06 липня 2013 року позивач звернувся до Київської митниці з новою декларацією №125130000/2013/216167 щодо митного оформлення товару та заявою щодо випуску товарів, що декларуються у вільний обіг на умовах фінансової гарантії шляхом сплати різниці між сумою митних платежів, обчислених згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчислених згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.

Листом від 11 липня 2013 року №18/2013 позивач додатково подав відповідачу документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів з обґрунтованими поясненнями щодо поданих документів та вимогою надати чіткий перелік документів для підтвердження митної вартості товарів, а також обґрунтувати числове значення митної вартості товарів, скориговане відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування.

17 липня 2013 року митний орган, листом №6.1-45/2/12-1282, повідомив позивача про те, що подані додаткові документи не стали підставою для підтвердження заявленої позивачем митної вартості, а також вказав на факт взаємозалежності позивача та продавця.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в статті 58 Митного кодексу України.

За приписами частини четвертої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до частини п'ятої статті 58 Митного кодексу України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Частиною першою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, згідно частини другої цієї статті, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинами п'ятою і шостою статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За приписами частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з частиною другою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що витребування документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, не є обов'язковим, та повинно бути конкретизованим вказівкою на документи в загальному переліку, які є дійсно необхідними. В свою чергу автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Як встановлено судами, митний орган не вказав, які саме подані декларантом документи, викликали сумнів, яка саме інформація вплинула на числове значення складових митної вартості товарів та дає підстави для обґрунтованого сумніву у достовірності відомостей про митну вартість товарів.

Крім того, відповідачем не обґрунтовано існування яких-небудь обмежень для визначення митної вартості задекларованих позивачем товарів за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Та обставина, що в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що товар, який задекларовано однією особою, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не дає підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає обґрунтованим висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що визначення відповідачем митної вартості за резервним методом, при наявній можливості застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) є протиправним.

Згідно частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, викладених у касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Київської митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: