Справа № 609/692/16
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року Справа № 876/5244/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції на постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 30 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати незаконною і скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 10 червня 2016 року серії ПС2 № 382829.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що жодного правопорушення не вчиняв, інспектором неналежним чином з'ясовані обставини справи, не наведено будь - яких доказів щодо вчинення ним правопорушення, оскільки він не порушив вимоги п.15.9 «и» ПДР України.

Постановою Шумського районного суду Тернопільської області від 30 червня 2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано незаконною та скасовано постанову від 10 червня 2016 року серії ПС2 № 382829, прийняту інспектором роти 4 батальйону УПП у м. Тернополі ДПП Юркевичем В.В. відносно ОСОБА_1.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що доказів, які б обґрунтовували правомірність винесення спірної постанови, не було надано, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад зазначеного адміністративного правопорушення.

Не погодившись з прийнятою постановою, Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржувану постанову.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема зазначає, що позиція суду першої інстанції про неправомірність винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення без попереднього складання протоколу є безпідставною та не відповідає нормам чинного законодавства. Також, факт скоєння позивачем інкримінованого йому правопорушення підтверджується відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського, який наявний в матеріалах справи.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та слідує з постанови у справі про адміністративне правопорушення від 10 червня 2016 року серії ПС2 № 382829, ОСОБА_1 10 червня 2016 року о 13 год. 50 хв. в м. Тернополі по вул. Січових Стрільців здійснив зупинку ближче 10 метрів виїзду з прилеглої території автомобілем НОМЕР_1, чим порушив вимоги п.15.9 «и» Правил Дорожнього Руху України(а.с.5).

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно із п.15.9 "и" ПДР України зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Частиною 1 статті 122 КУпАП визначено, що порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, зупинки, стоянки тощо, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення від 10 червня 2016 року серії ПС2 № 382829 слідує, що ОСОБА_1 10 червня 2016 року о 13 год. 50 хв. в м. Тернополі по вул. Січових Стрільців здійснив зупинку ближче 10 метрів виїзду з прилеглої території автомобілем НОМЕР_1.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач в якості доказів на підтвердження доведення факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та обґрунтованості винесення постанови інспектором поліції до матеріалів справи надав копію схеми організації дорожнього руху вул. Січових Стрільців м. Тернополя та компакт-диск з відеоматеріалами.

Як слідує з відеоматеріалів, позивач даний факт не заперечив, однак зазначає, що в його діях немає складу адміністративного правопорушення, оскільки відстань до виїзду з прилеглої території була більше, ніж 10 м.

Відповідно до частини 2 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги Управлінням патрульної поліції у місті Тернополі Департаменту патрульної поліції надано компакт-диск з відеозаписом з нагрудного відео реєстратора поліцейського, копію схеми організації дорожнього руху по вул. Січових Стрільців м. Тернополя.

Дослідивши вказані докази, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач під час розгляду справи довів правомірність свого рішення, надавши докази, передбачені ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, позивач не надав, а судом таких обставин не встановлено, що спростовує доводи позивача в цій частині.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч.1 ст.122 КУпАП, постанова складена на місці, що стверджується з оглянутих відеоматеріалів долучених сторонами до матеріалів справи, крім того, інспектор патрульної поліції при винесенні постанови діяв на підставі закону та в межах наданих йому повноважень.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена належними доказами, тому оскаржена постанова по справі про адміністративне правопорушення є законною.

Щодо висновків суду першої інстанції про неправомірність винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення без попереднього складання протоколу, то колегія суддів вважає такі помилковими, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198(при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Згідно із ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.160, ст. 195, ст. 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції задовольнити повністю.

Постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 30 червня 2016 року у справі № 609/692/16-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В. Ніколін

Повний текст постанови

виготовлений та підписаний

19 грудня 2016 року