Справа № П/811/1091/16
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2016 рокусправа № П/811/1091/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю:

вільного слухача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.09.2016 року у справі № П/811/1091/16 за позовом Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Олександрійська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області звернулась до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 146195.35 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.09.2016 року адміністративний позов було задоволено. Стягнуто з Відповідача на користь Державного бюджету України податковий борг у сумі 146195.35 грн.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_2 перебуває на податковому обліку в Олександрійській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

Згідно карток облікових рахунків платника податків, які ведуться податковим органом, станом на 26.07.2016 року у Відповідача існує податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 146195.35 грн., який виник внаслідок наступних обставин.

Так, посадовими особами Олександрівського відділення Знам'янської ОДПІ була проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за період з 01.07.2010 року по 31.12.2011 року, за результатом якої був складений акт №79/17-10/НОМЕР_1.

За результатом вказаної перевірки податковим органом було встановлено порушення Відповідачем п.185.1 ст.185, п.п.а п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями в результаті чого підприємством завищено суму податкового кредиту на загальну суму 128989.19 грн.

На підставі зазначеного рішення, податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 22.08.2012 року, яким Відповідачу було донараховано податкове зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 146236.15 грн., з яких за основним платежем 128989.19 грн. та 17246.96 грн. за штрафними санкціями.

Однак, вказані суми грошових зобов'язань Відповідачем сплачені не були.

Також, 17.06.2014 року Відповідачем було подано до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2014 року, в якій було задекларовано суму податкового зобов'язання у розмірі 167.00 грн. та яка сплачена не була.

Окрім того, у зв'язку з несвоєчасною сплатою податкових зобов'язань, за Відповідачем обліковується заборгованість зі сплати пені у розмірі 3.65 грн.

На думку податкового органу, вказані несплачені суми грошових зобов'язань з податку на додану вартість у загальному розмірі 146195.35 грн., які отримали статус податкового боргу, підлягають стягненню у примусовому порядку.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення податкового боргу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Приписами п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Положеннями ст.54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України, у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Згідно з п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

При цьому, положеннями п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що податковий борг є несплаченою своєчасно сумою узгодженого грошового зобов'язання з урахуванням штрафних санкцій та пені. При цьому, якщо сума грошового зобов'язання визначається податковим органом шляхом винесення податкового повідомлення-рішення, то вона вважається узгодженою через 10 днів з дня отримання такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, податкове повідомлення-рішення від № від 22.08.2012 року, на підставі якого Відповідачу було донараховано податкове зобов'язання з податку на додану вартість було оскаржено Відповідачем у судовому порядку.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.06.2013 року у справі №811/128/13-а, залишеної без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2014 року в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в задоволенні адміністративного позову було відмолено.

Відповідно до ч.5 ст.254 КАС України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Положеннями ст.255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Отже, податкове повідомлення-рішення № від 22.08.2012 року не було визнано протиправним та скасовано у судовому порядку, що свідчить про належність нарахованих ним податкових зобов'язань та їх узгодженість з моменту набрання законної сили рішенням суду.

Також, як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем не було сплачено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 167.00 грн., визначену ним в декларації за травень 2014 року.

Окрім того, на підставі приписів п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України, відповідачу була нарахована пеня за несвоєчасно сплачені податкові зобов'язання у розмірі 3.65 грн.

При цьому, в апеляційній скарзі Відповідач зазначає, що в нього відсутній податковий борг з податку на додану вартість з огляду на анулювання його реєстрації як платника податку на додану вартість, що підтверджується рішенням Олександрійського відділення Знам'янської ОДПІ №1/17-01 від 30.03.2016 року.

Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п.184.8 ст.184 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податку, реєстрація якого анулюється, має податкові зобов'язання за результатами останнього податкового періоду, така сума податку враховується в суму зменшення бюджетного відшкодування, а в разі його відсутності у строки, визначені цим Кодексом, платник зобов'язаний погасити суму податкових зобов'язань або податкового боргу з цього податку, що виникли до такого анулювання, за їх наявності, незалежно від того, залишатиметься така особа зареєстрованою як платник цього податку на день сплати такої суми податку чи ні.

В даному випадку, як було встановлено судом, грошові зобов'язання, які увійшли до суми податкового боргу, виникли до прийняття податковим органом рішення про анулювання реєстрації Відповідача як платника податку на додану вартість, що виходячи з приписів чинного законодавства зумовлює наявність в нього обов'язку по сплаті такого грошового зобов'язання не залежно від того, буде він залишатись платником податку чи ні.

Отже, з зазначеного вбачається, що заявлені податковим органом до стягнення грошові зобов'язання з податку на додану вартість отримали статус податкового боргу та підлягали сплаті Відповідачем.

В свою чергу, пунктом 59.1. ст.59 Податкового Кодексу України визначено, що разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

У відповідності з п. 95.1. ст.95 Податкового Кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Отже, якщо платник, не сплатив узгодженні податкові зобов'язання, то органи ДПС надсилають податкову вимогу у якій зазначається сума податкового зобов'язання, яка має бути сплачена боржником протягом 60 днів, з дня її отримання. У випадку несплати такого податкового зобов'язання, податковий борг погашається зокрема шляхом стягнення в примусовому порядку.

Як свідчать встановлені обставини справи, податковим органом було сформовано та направлено на адресу Відповідача податкову вимогу від 19.06.2014 року №5369-11, факт отримання якої підтверджується наявною в матеріалах справи копією повідомлення про вручення поштового відправлення.

Також, як вбачається з матеріалів справи, вказана податкова вимога була оскаржена Відповідачем у судовому порядку.

Так, постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.01.2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.05.2015 року в задоволені адміністративного позову було відмовлено.

Отже, податковим органом в даному випадку була дотримана процедура формування та надіслання податкової вимоги на сплату податкового боргу, правомірність прийняття якої також було підтверджено в судовому порядку.

Проте, сума заборгованості, визначена зазначеною податковою вимогою в шести десятиденний строк сплачена не була, що в свою чергу свідчить про обґрунтованість її стягнення у судовому порядку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості стягнення податкового боргу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.09.2016 року є обґрунтованою та законною, а підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ч.3 ст.160, ст. 195, ст. 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.09.2016 року у справі № П/811/1091/16- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко