Справа № 2а-10827/11/1370
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Справа № 876/7912/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Бруновської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській обл. на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.09.2016р. в адміністративній справі за позовом Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській обл. до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській обл., про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, -

В С Т А Н О В И Л А:

04.10.2011р. позивач Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м.Львова (правонаступником якої є Личаківська об'єднана державна податкова інспекція /ОДПІ/ Головного управління /ГУ/ ДФС у Львівській обл. - а.с.203-204) звернулася до суду із адміністративним позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в загальному розмірі 32060 грн. (а.с.2 і на звороті).

Справа розглядалася судами різних інстанцій неодноразово (а.с.76-77, 109-112, 131-134).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28.09.2016р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.220-222).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржила відповідач Личаківська ОДПІ ГУ ДФС у Львівській обл., яка покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким заявлений позов задоволити (а.с.225-227, 242-243).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що за відповідачем зареєстровано один транспортний засіб, при цьому остання не сплатила у встановленому розмірі податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. Факт реєстрації автомобіля не є доказом сплати спірного податку і не може вважатися підставою для звільнення від сплати такого.

Також відповідачем не оспорювалась проведена державна реєстрація транспортного засобу.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, 05.12.2009р. за відповідачем проведено першу реєстрацію одного транспортного засобу (автомобіль марки «MAN», 2001р.в., д.н.з. НОМЕР_1); відповідно до наданого податковим органом розрахунку сума податку з власників транспортних засобів під час здійснення цієї реєстрації склала 32060 грн. (а.с.4, 6).

Також вказана сума податку в дохід місцевого бюджету не поступала, що підтверджується наданою позивачем довідкою № 19442/17-010 від 08.08.2011р. про заборгованість перед бюджетом (а.с.3 і на звороті).

Окрім цього, постановою слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Львівської обл. від 06.12.2011 відповідача визнано потерпілою у кримінальній справі № 181-0311, порушеній щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській обл. за фактом зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень, за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.1 ст.365 Кримінального кодексу /КК/ України, та за фактом підроблення документів та використання невстановленими особами підроблених документів, за ознаками злочинів, передбачених ч.ч.1, 3 ст.358 КК України.

У вказаній постанові, зокрема, зазначено, що службові особи Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській обл., зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби провели первинну реєстрацію транспортного засобу за відповідачем (а.с.35-36).

Розглядувані відносини на час їх виникнення регулювалися приписами Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», відповідно до ст.1 якого платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до ст.2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно з ст.5 цього Закону податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується, зокрема, фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.50 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податки, збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими в доход державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету.

З урахуванням наведеного, оскільки сума податку з власників транспортних засобів не надходила до бюджету в повному обсязі, тому обов'язок щодо сплати цього податку не виконаний, через що останній належить стягнути в дохід бюджету.

Разом з тим, в частині покладення цього обов'язку на відповідача колегія суддів враховує сукупність обставин, які вказують на безпідставність та помилковість стягнення цього податку саме з відповідача.

Зокрема, відповідач ОСОБА_2 заперечила факт придбання та реєстрації спірного транспортного засобу, пояснивши, що вона не подавала заяви про реєстрацію спірного автомобіля (а.с.143-144).

Згідно висновків ухвали ВАС України від 24.02.2016р. у справі № К/800/25126/15 у разі встановлення відсутності акта приватної волі у ОСОБА_2 щодо проведення реєстрації транспортного засобу, тобто реєстрації спірного автомобіля на відповідача без її відома, юридичний факт реєстрації, з яким закон пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку, є таким, що не настав; у такому разі покладення на платника податкового тягаря є неприпустимим.

Втім у даному випадку, зі змісту постанови слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Львівської обл. від 06.12.2011р. не вбачаються обставини, які виключають обов'язок відповідача зі сплати розглядуваного податку. Адже у вказаній постанові йдеться про реєстрацію службовими особами Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській обл. транспортного засобу на ОСОБА_2 без сплати податку з власників транспортних засобів, однак не встановлено обставин, які підтверджують проведення відповідної реєстрації без волевиявлення (без відома) ОСОБА_2

Втім, у постанові від 06.12.2011р. завданою відповідачеві шкодою визнано подання податковим органом даного позову про стягнення з ОСОБА_2 спірної суми податку; тобто за відсутності відповідного стягнення відсутня й відповідна шкода.

Власне ж самі по собі заперечення ОСОБА_2 щодо здійснення нею реєстрації спірного автомобіля не є беззаперечним доказом непричетності відповідача до такої реєстрації, позаяк відповідні пояснення можуть бути надані відповідачем з метою уникнення відповідальності за можливі порушення податкового законодавства.

Також у вироку від 13.11.2013р. у кримінальній справі № 1/463/51/13 відповідач ОСОБА_2 взагалі не фігурує учасником кримінального процесу в цій справі; зі змісту оскаржуваних судових рішень не вбачається зв'язок між обставинами, установленими у цьому вироку, з обставинами даного спору (як-от, факт реєстрації транспортного засобу на ОСОБА_2 ОСОБА_4, засудженим за вказаним вироком). До того ж, власне недбалість службової особи Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській обл., яка полягає у неналежній перевірці факту сплати податку при першій реєстрації транспортного засобу, не може розглядатися як обставина, що виключає податковий обов'язок платника.

Водночас, судом касаційної інстанції зазначено про те, що для правильного вирішення цього спору судам слід було безпосередньо встановити обставини щодо реєстрації транспортного засобу на ОСОБА_2, як-от: хто саме подавав документи для реєстрації цього автомобіля, хто здійснював безпосередню реєстрацію, хто фактично використовував цей автомобіль (здійснював його відчуження), із викликом у судове засідання та допитом як свідків відповідних осіб, витребуванням та дослідженням необхідних документів тощо (а.с.131-134).

На виконання вказівок ВАС України суд першої інстанції витребував від Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській обл. належним чином засвідчені копії реєстраційної справи щодо реєстрації транспортного засобу «MAN», 2001р.в., д.н.з. НОМЕР_1, на ім'я ОСОБА_2, проте Регіональний сервісний центр МВС у Львівській обл. листом № 31/13-46411511 від 01.06.2016р. повідомив про те, що документи, які стали підставою для реєстрації вказаного транспортного засобу, знищені у зв'язку із закінченням терміну зберігання,

В ході судового розгляду справи сторонами не подані, а судом не здобуті відомості про осіб, які подавали документи для реєстрації автомобіля, які безпосередньо здійснювали реєстрацію, а також, які фактично використовували автомобіль (здійснювали його відчуження), а тому відсутня процесуальна можливість провести допит таких осіб в якості свідків.

Додатково колегія суддів враховує, що під час судового розгляду справи не встановлено, що державна реєстрація транспортного засобу проведена на підставі особисто поданої заяви власника-відповідача, і документів, що посвідчують її особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, оцінку їх вартості згідно Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затв. постановою КМ України № 1388 від 07.09.1998р.

Також позивачем не доведено, що здійснення першої реєстрації транспортного засобу відповідним державним реєстраційним органом проведено без належної сплати податку з власників транспортних засобів, тобто, здійсненою з порушенням посадових обов'язків особою, яка здійснила таку реєстрацію.

Такі твердження узгоджуються з висновками, які наведені в ухвалі ВАС України від 24.02.2016р. у справі № К/800/25126/15.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, колегія суддів приходить до переконання про помилковість покладення на відповідача обов'язку по сплаті податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, оскільки факт проведення нею державної реєстрації транспортного засобу викликає обґрунтований сумнів.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому не підлягає до задоволення.

При цьому висновок про безпідставність заявлених вимог зроблено судом першої інстанції з дотриманням вимог КАС України, оскільки він, вживши заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, всебічно, повно та об'єктивно оцінив наявні у справі докази і постановив законне й обґрунтоване рішення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській обл. на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.09.2016р. в адміністративній справі № 2а-10827/11/1370 залишити без задоволення, а згадану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: В.З.Улицький

Н.В.Бруновська