Справа № 826/8655/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 грудня 2016 року № 826/8655/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Іщука І.О., суддів Погрібніченка І.М., Шулежка В.П. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПриватного підприємства «Стопкран ХХІ»

до Державної фіскальної служби України Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м.Києві
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Стопкран ХХІ» звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної фіскальної служби України, Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м.Києві, в якому просить:

1) визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м.Києві щодо відмови у прийнятті поданих Приватним підприємством «Стопкран ХХІ» податкової декларації з ПДВ за березень 2015 р., розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за березень 2015 року від 20.04.2015 р.;

2) зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м.Києві прийняти подані підприємством «Стопкран ХХІ» податкову декларацію з ПДВ за березень 2015 р., розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за березень 2015 р. від 20.04.2015 р.;

3) зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м.Києві виконувати умови договору № 10022015 від 12.02.2015 р. про визнання електронних документів, укладеного з Приватним підприємством «Стопкран ХХІ» до моменту його припинення;

4) визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України () щодо неприйняття для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних № 6 від 08.04.2015 р. та № 40 від 13.04.2015 р. Приватного підприємства «Стопкран ХХІ» ();

5) зобов'язати Державну фіскальну службу України (, адреса: 04655, м.Київ, Львівська площа, 8) зареєструвати та враховувати прийнятими та зареєстрованими в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 6 від 08.04.2015 р. та № 40 від 16.04.2015 р. Приватного підприємства «Стопкран ХХІ» () станом на дату їх фактичного подання до реєстрації, а саме: 16.04.2015 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у прийнятті податкових накладних та податкової декларації у зв'язку із відсутністю чинного договору про визнання електронних документів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх повністю з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в запереченні на позов.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомив. Заперечень по суті заявлених позовних вимог не надав.

Зважаючи на неявку в судове засідання представника відповідача 2, суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив наступне.

Приватне підприємство «Стопкран ХХІ» зареєстровано 06.11.2014 р. за № 1 019484 Відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві, взято на облік у ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві та зареєстровано платником податку на додану вартість.

Між ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві та ПП «Стопкран ХХІ» укладено договір № 10022015 про визнання електронних документів від 12.02.2015 р. Предметом договору є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з ПДВ та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до ДПІ засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу. Квитанція № 2 підтверджує, що договір податковим органом було прийнято.

У відповідності до вимог чинного законодавства ПП «Стопкран-ХХІ» засобами електронного зв'язку було подано до ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м.Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 р. від 20.04.2015 р., розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за березень 2015 р. від 20.04.2015 р., розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) за березень 2015 р. та реєстри виданих та отриманих податкових накладних № 6 від 08.04.2015 р. та № 40 від 13.04.2015 р., що було доставлено до ДПС України 16.04.2015 р.

Разом з тим, отримані від Державної фіскальної служби України квитанції № 1 свідчать про те, що документи прийнято не було. Підставою для відмови в прийнятті податкових накладних та декларації з розшифровками стало те, що: «для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті, оскільки можливо відсутній Договір з ДФСУ».

ПП «Стопкран-ХХІ», вважаючи дії Державної фіскальної служби України протиправними і такими, що порушують його права та інтереси, звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Пунктом 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України); ї) номер та дата митної декларації, за якою було здійснено митне оформлення товару, ввезеного на митну територію України.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно п. 201.1 ст. 201 та/або п. 192.1 ст. 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Відповідно до пп. 14.1.60 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї (далі - податкова накладна та/або розрахунок коригування), до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр) платників податку на додану вартість - продавців товарів (послуг), звіряння даних, що містяться у виданих платникам такого податку - покупцям товарів (послуг) податковій накладній та розрахунку коригування з відомостями, які містяться у Реєстрі, визначає Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (далі - Порядок № 1246).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1246 внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до Реєстру (далі - реєстрація) здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі Державній податковій службі з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру. Операційний день триває з 0 до 23-ї години.

Після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі до державної податкової служби здійснюється їх розшифрування, перевіряється електронний цифровий підпис, визначається відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою, та проводиться їх реєстрація (п.7 Порядку № 1246).

Для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації продавцю видається квитанція в електронній формі у текстовому форматі, у якій зазначаються реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про продавця, дата та час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис Державної податкової служби, підлягає шифруванню та надсилається продавцеві засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в Державній податковій службі (п. 8 Порядку № 1246).

Відповідно до п. 9 Порядку № 1246 причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: 1) наявність помилок; 2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами.

У відповідності до п. 2 розділу ІІ Інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 р. N 233 (надалі - Інструкція N 233), для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати:

спеціалізоване програмне забезпечення для формування податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті);

доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймання електронних повідомлень по електронній пошті;

засіб КЗІ (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС);

чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі.

У відповідності до п. 7 Інструкції N 233 підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є:

його відповідність затвердженому формату (стандарту);

підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов, встановлених в статтею 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис";

чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/ блокований).

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови у прийняті спірної податкової накладної стала помилка, а саме: заборонено прийом звітності по електронній пошті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 615 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз вищенаведених правових норм свідчить про те, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Як вже зазначалось, 18.12.2014 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про визнання електронних документів.

При цьому, пунктом 4 статті 6 договору визначено, що орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації. У разі припинення дії договору надісланий платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається.

Як зазначає відповідач 1, підставою для розірвання договору про визнання електронних документів стала відсутність укладеного договору про визнання електронних документів.

Між тим, про розірвання вказаного договору позивача повідомлено не було.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржив дії ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві до суду.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 09.12.2015 р. по справі № 826/18187/15, яка набрала законної сили, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м.Києві щодо розірвання в односторонньому порядку Договору про визнання електронних документів від 12 лютого 2015 року № 10022015. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судом встановлено, що правові підстави для розірвання договору про визнання електронних документів від 12.02.2015 р. № 10022015 в односторонньому порядку відсутні, а дії ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві є протиправними.

Таким чином, вказане судове рішення у справі № 826/18187/15 має преюдиційне значення для суду, а, отже, договір вважається чинним та не створює для позивача жодних правових наслідків.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» визначено, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (п. 45.2 ст. 45 Податкового кодексу України).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 04.06.2015 р. місцезнаходженням позивача є: 01001, м.Київ, Шевченківський район, вул. Десятинна, буд.7.

Дослідивши наявні в матеріалах справи копії податкових накладних та декларацію з податку на додану вартість, суд встановив, що у графі «Місцезнаходження (податкова адреса) продавця» зазначено наступну адресу: 01001, м.Київ, Шевченківський район, вул. Десятинна, буд.7, що відповідає інформації про місцезнаходження позивача, зазначеній у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Отже, направлені позивачем до податкового органу податкові накладні та податкова декларація з податку на додану вартість із розшифровками до неї складені у відповідності до вимог Податкового кодексу України та Порядку № 1246.

Інших доказів та обґрунтувань на підтвердження наявності підстав для відмови у прийнятті вищезазначених податкових накладних, поданих позивачем, відповідач суду не надав.

У відповідності до пункту 4.1 Тимчасового порядку надходження та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в електронному вигляді до органів ДПС України, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 26.11.2004 № 672 (далі - Тимчасовий порядок), податкова звітність до органів державної податкової служби може бути подана (надіслана) в електронному вигляді до приймального шлюзу органу ДПС України за допомогою програмних засобів та будь-яких засобів телекомунікаційного зв'язку, які гарантують доставку електронного пакета звітних документів платника податків до органу ДПС протягом однієї години.

Пунктом 4.8 Тимчасового порядку встановлено перелік заходів, які здійснюють органи ДПС, для включення платників податків в систему подання податкової звітності в електронному вигляді.

ДПІ районного рівня, зокрема, здійснюють наступні заходи: отримання від органу ДПС, де розташовано приймальний шлюз, перевірених файлів електронної податкової звітності XML-формату з забезпеченням цілісності, автентичності та конфіденційності інформації при передачі електронної податкової звітності (підрозділи автоматизації процесів оподаткування); імпорт отриманих та розшифрованих файлів XML -формату до баз даних податкової звітності з перевіркою їх на наявність арифметичних помилок та повноти заповнення податкових декларацій (розрахунків, звітів, довідок тощо) згідно з алгоритмами контролю (підрозділи автоматизації процесів оподаткування).

Орган ДПС, де розташовано приймальний шлюз, зокрема, здійснює такі заходи: прийом електронної податкової звітності з перевіркою її на наявність арифметичних помилок та повноти заповнення податкових декларацій (розрахунків, звітів, довідок тощо) згідно з алгоритмами контролю (підрозділи автоматизації процесів оподаткування); передача до ДПІ перевірених файлів електронної податкової звітності XML-формату з забезпеченням цілісності, автентичності та конфіденційності інформації (підрозділи автоматизації процесів оподаткування).

Згідно Переліку органів ДПС України, де будуть розміщені приймальні шлюзи податкової звітності в електронному вигляді, який є додатком 2 до наказу Державної податкової адміністрації України від 26.11.2004 № 672 приймальний шлюз податкової звітності в електронному вигляді розміщений в ДПС у м. Києві (зона дії приймального шлюзу - м. Київ), ДПС України (зона дії приймального шлюзу - Україна).

Згідно п. 2 Указу Президента «Про Міністерство доходів і зборів України» від 18.03.2013 р. № 141/2013 Міністерство доходів і зборів України є правонаступником Державної податкової служби України та Державної митної служби України, що реорганізуються.

Єдиний державний реєстр податкових накладних є інформаційним ресурсом Міністерства доходів і зборів України, правонаступником якого є Державна фіскальна служба України. Тому Державна фіскальна служба України є належним відповідачем у справі.

Враховуючи викладене, дії відповідача 1 щодо відмови у прийнятті зазначених податкових накладних, виписаних ПП «Стопкран-ХХІ» є протиправними.

Згідно листа Вищого адміністративного суду України від 24.10.2013 № 1486/12/13-13 резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність неприйняття податкової накладної для реєстрації, з урахуванням вимог п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України повинна містити висновок про визнання протиправним неприйняття податкової накладної для реєстрації, а також зазначення того, що податкову накладну потрібно вважати прийнятою та зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку (із зазначенням дати).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у прийнятті поданих Приватним підприємством «Стопкран ХХІ» податкової декларації з ПДВ за березень 2015 р., розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за березень 2015 року від 20.04.2015 р. та податкових накладних № 6 від 08.04.2015 р. та № 40 від 13.04.2015 р. та вважати їх поданими та зареєстрованими датою подання.

Водночас суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м.Києві виконувати умови договору № 10022015 від 12.02.2015 р. про визнання електронних документів, укладеного з Приватним підприємством «Стопкран ХХІ» до моменту його припинення з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановлено цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси

Відповідно до частини першої ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а тому суд не може здійснювати захист прав та законних інтересів позивача на майбутнє, оскільки немає можливості встановити чи будуть вони порушені в майбутньому.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись положеннями статей 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Приватного підприємства «Стопкран-ХХІ» задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у прийнятті поданих Приватним підприємством «Стопкран ХХІ» податкової декларації з ПДВ за березень 2015 р., розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за березень 2015 року від 20.04.2015 р..

3. Вважати поданими та зареєстрованими, подані підприємством «Стопкран ХХІ» податкову декларацію з ПДВ за березень 2015 р., розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за березень 2015 р. 20.04.2015 р..

4. Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо неприйняття для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних № 6 від 08.04.2015 р. та № 40 від 13.04.2015 р. Приватного підприємства «Стопкран ХХІ» ().

5. Вважати поданими та зареєстрованими в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 6 від 08.04.2015 р. та № 40 від 16.04.2015 р. Приватного підприємства «Стопкран ХХІ» () станом на дату їх фактичного подання до реєстрації, а саме: 16.04.2015 р. та 08.04.2015 р.

6. В іншій частині позовних вимог відмовити.

7. Судові витрати в сумі 58,46 грн. присудити на користь Приватного підприємства «Стопкран-ХХІ» за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.О. Іщук

Судді І.М. Погрібніченко

В.П. Шулежко