Справа № 303/7624/16-а
Суддя: Котубей І. І.
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/7624/16-а
Провадження № 2-а/303/458/16
Ряд. стат. звіту № 13
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 грудня 2016 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Котубей І.І.,

при секретарі Батьо Г.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

перекладача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево адміністративний позов Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління державної прикордонної служби України до громадянина Бангладешу ОСОБА_2 про примусове видворення,

ВСТАНОВИВ:

Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з позовом до громадянина Бангладешу ОСОБА_2 про примусове видворення.

Одночасно, Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з клопотанням про затримання іноземця або особи без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземнців та осіб без громаднства, які незаконно перебувають в Україні, а саме громадянина Бангладешу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, для забезпечення примусового видворення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що громадянин Бангладешу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 15 грудня 2016 року на пункті пропуску «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону, під час проведення прикордонно-представницької зустрічі, був переданий представниками прикордонної поліції Угорщини на територію України та в подальшому затриманий за незаконне перетинання кордону з України в Угорщину, без документів, що посвідчують особу, у складі групи осіб. Встановлено, що перетинання кордону відбулося 14 грудня 2016 року в районі прикордонних знаків №187-188 на території Астейської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, ділянка відповідальності відділу прикордонної служби «Лужанка».

У подальшому ОСОБА_2, відповідно до вимог статті 263 Кодексу України про адміністративні правопорушення, було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з'ясування обставин правопорушення.

В ході встановлення обставин правопорушення з'ясовано, що відповідач постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 23.12.2015 року був затриманий та поміщений в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України на термін, необхідний для виконання рішення суду про примусове видворення, а саме до шести місяців та 19.06.2016 року був звільнений у зв'язку з закінченням зазначеного терміну, державу Україну використовував, виключно, як країну транзиту, тому наміру залишитись в Україні для польшого життя не мав, до центрального органу виконавчої влади, що реалізовує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, не звертався, а 14 грудня 2016 року з метою потрапити до країн Європейського Союзу незаконно перетнув державний кордон з України в Угорщину. Однак, у набутті статусу біженця в Угорщині йому було відмовлено та повернуто його на територію України в порядку реадмісії.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги та клопотання про затримання особи для забезпечення примусового видворення.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що в його країні для нього перебування є небезпечним через сімейні проблеми. Він не знав, що може звернутися за захистом, тому цього не зробив. Перебуває в Україні біля одного року, але оскільки тут також небезпечно, тому вирішив їхати до Угорщини.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За правилами частини шостої статті 6 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України.

Частиною 4 статті 50 КАС України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 183-7 КАС України.

Судом встановлено, що 15 грудня 2016 року відповідач - громадянин Бангладешу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України у встановленому угодою порядку за незаконний перетин державного кордону.

Представлені позивачем докази свідчать про те, що громадянин Бангладешу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реалізуючи свої права та свободи, міг встановленим порядком іммігрувати в Україну або іншу європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Але знаючи про можливість легально виїхати до європейських країн, відповідач вибрав більш легкий та незаконний спосіб, знаючи, що для досягнення своєї мети він неодноразово буде порушувати та ігнорувати законодавство країн на своєму шляху, він умисно пішов на вчинення правопорушення.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Положенням частини 1 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Частинами 1,2 статті 16 цього ж Закону визначено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Відповідно вимог частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Згідно Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Судом не встановлено жодних обставин, які свідчили б про те, що виконання рішення про примусове видворення до держави належності буде становити для відповідача реальну загрозу її життю, свободі або здоров'ю чи призведе до інших негативних наслідків, які згідно ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», є підставами для заборони щодо примусового повернення чи примусового видворення відповідача з території України в країну його походження.

Законні підстави для знаходження на території України у відповідача відсутні, залишати територію України відповідач наміру не має, а тому підлягає примусовому видворенню з України. Крім того, статті 4 вищевказаного Закону визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, однак, суду, при розгляді даної справи, жодних підстав, які визначені в наведеній статті, відповідачем не надано.

Не підлягає видворенню особа, якщо така підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Приймаючи до уваги відсутність заборон щодо примусового повернення чи примусового видворення або видачі чи передачі іноземця та особи без громадянства, передбачених статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд приходить до висновку, що позовні вимоги про видворення громадянина Бангладешу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України в примусовому порядку та клопотання про затримання для забезпечення примусового видворення підлягають задоволенню.

Згідно роз'яснень, викладених у пункті 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25 червня 2009 року № 1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", статтею 13 Закону України "Про імміграцію". Примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

Відповідно до частини 1 статті32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які відповідно до рішення суду підлягають примусовому видворенню за межі України, відшкодовують витрати, пов'язані з видворенням, в установленому законом порядку. Якщо зазначені іноземці та особи без громадянства не мають коштів для відшкодування витрат, пов'язаних із видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок державного бюджету.

На підставі наведеного, керуючись ст.11,17,18,71,94,160-163,183-7,186 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Примусово видворити громадянина Республіки Баншгладеш ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні громадянина Республіки Баншгладеш ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на термін, необхідний для виконання постанови суду про примусове видворення, але не більше шести місяців.

Постанову в частині затримання громадянина Баншгладеш ОСОБА_2 та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мукачівський міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий І.І.Котубей