Справа № 826/10037/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 грудня 2016 року № 826/10037/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Восток»
доОфіс великих платників податків Державної фіскальної служби України
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток» (надалі - Позивач) звернувся з позовом до Офісу великих платників податків ДФС (надалі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «С» від 26 квітня 2016 року № .

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що порушення, які зафіксовано за результатом проведеної перевірки щодо не оприбуткування ТОВ «Восток» у книзі обліку доходів і витрат виручки (готівки) за 11 березня 2016 року у розмірі 4195,71 грн. не відповідають дійсності, оскільки в цей день Позивачем було допущено технічну описку у записі в КОРО за 11.03.2016 року, а саме: в графі 1 працівником АЗС було помилково зазначено як дату внесення запису « 10.03.2016».

Представник Відповідача проти позовних вимог заперечив з підстав викладених в запереченнях на позовну заяву.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Співробітниками ГУ ДФС у Львівській області проведена фактична перевірка АЗС з магазином, які розташовані за адресою: урочище Трикутник,1, с. Тростянець, Миколаївський район, Львівська область та належить ТОВ «ВОСТОК».

За результатами перевірки складено Акт від 18.04.2016 року №0044/28-10/14-05-05/24812228 (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлено, що Позивачем несвоєчасно (у день одержання готівкових коштів) оприбуткування готівкових коштів на суму 4195,71 грн. (11.03.2016 року не здійснено облік готівкових коштів в повній сумі їх фактичних надходжень в розділі 2 КОРО «на підставі фіскального звітного чеку РРО від 11.03.2016 року № 496 на суму 4195,71 грн.)

На підставі Акту перевірки Контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.04.2016 року № , яким встановлено порушення п. 2.6 Положення про проведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ №637 від 15.12.2004р. (зі змінами та доповненнями) та на підставі пункту 54.3.3 пункту 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України і абз. 3 ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 року №436/95 «Про застосування штрафних фінансових санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (із змінами і доповненнями) застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 20978,55 грн.

Позивач вважає, що оскаржуване рішення є неправомірним, а тому звернувся до Суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з книги обліку розрахункових операцій № р/3, копія якої надана Відповідачем, до неї Позивачем роздруковано та підклеєно фіскальні звітні Z-чеки за 11 березня 2016 року на суму 4195,71 грн.

Згідно з пунктом 3 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР (Далі - Закон №265/95-ВР) за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі невикористання при здійсненні розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, розрахункової книжки чи книги обліку розрахункових операцій, або використання незареєстрованої належним чином розрахункової книжки чи порушення встановленого порядку її використання, або використання незареєстрованих чи непрошнурованих книг обліку розрахункових операцій, або незберігання книг обліку розрахункових операцій чи розрахункових книжок протягом встановленого терміну.

Абзацом четвертим статті 2 Закону № 265/95-ВР визначено, що розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Таким чином, пунктом 3 статті 17 Закону № 265/95-ВР встановлена відповідальність за невикористання суб'єктом підприємницької діяльності книги обліку розрахункових операцій саме при здійсненні розрахункових операцій, тобто при прийманні від покупця готівкових коштів або їх видачі останньому.

У той же час підставою для прийняття податковим органом оскаржуваного у цій справі рішення було, зокрема, порушення Позивачем встановленого Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. №637 (далі по тексту - Положення №637) порядку оприбуткування готівки після здійснення вищезгаданих розрахункових операцій із застосуванням РРО.

Так, за правилами пункту 2.6 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися (абзац перший), при цьому у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних розрахункової книги) (абзац третій зазначеного пункту Положення №637).

Абзацом третім частини першої статті 1 Указу Президента України №436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 року, який прийнятий згідно зі статтею 25 Конституційного договору між Верховною Радою України та Президентом України від 8 червня 1995 року та діє до прийняття відповідного закону, установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Наведене вище дає підстави дійти висновку, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є сукупність дій з фіксації повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги) та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій. При цьому невідображення готівки у книзі обліку розрахункових операцій після їх проведення із застосуванням РРО є порушенням порядку оприбуткування готівки, відповідальність за яке встановлена саме вищевказаним Указом Президента України № 436/95.

Аналогічна правова позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 року у справі № 21-3680а15, висновок якого є обов'язковим для врахування судами у відповідності до положень ст. 2442 КАС України.

Суд звертає увагу, що на арк. 60-61 у розділі 2 КОРО запис про рух готівки за період 09 по 12 березня 2016 року встановлено несвоєчасне (не у день одержання готівкових коштів) оприбуткування готівкових коштів за робочий день 11 березня 2016 року, що свідчить про порушення Позивачем пункту 2.6 Положення №637 та правомірність застосування до нього відповідальності, передбаченої абзацом третім частини першої статті 1 Указу Президента України №436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 року.

У той же час, Суд не бере до уваги копію КОРО, надану Позивачем, оскільки відповідний запис в ній було вчинено Позивачем після проведення фактичної перевірки та встановлення порушення. Зазначені обставини підтверджуються пояснювальною запискою начальника зміни НОМЕР_1 ОСОБА_1 від 13.04.2016 року (стор. 24 том І).

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що Відповідач довів правомірність прийнятого податкового повідомлення - рішення від 26.04.2016 року №, а тому Суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Восток».

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 122, 158-163,167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук