Справа № 2а/0570/18104/11
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року м. Київ К/800/13371/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Степашка О.І.

Суддів Веденяпін О.А.

Островича С.Е.

за участю:

секретаря судового засідання Орєшко Ю.О.

представника позивача Єлізарової К.Д.

представник відповідача Деміденко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку Державної податкової служби

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27.12.2012

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.02.2013

у справі № 2а/0570/18104/11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку Державної податкової служби

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» (далі по тексту - позивач, ТОВ «ДТЕК Східенерго») звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку Державної податкової служби (далі по тексту - відповідач, СДПІ по роботі з ВПП у м. Донецьку ДПС) про скасування податкових повідомлень-рішень від 05.10.2011: №/38646/10/15-16-23/3 та №/38647/10/15-16-23/3.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27.12.2012, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.02.2013, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що СДПІ по роботі з ВПП у м.Донецьку Донецької області ДПС проведено позапланову документальну виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 по 31.03.2011 по взаємовідносинам з ПП «Преміум-2010», ПП «Пром-Мід», ПП «Укр-Трейдинг», ПП «Інтерсервіс-2008», ПП «Сервіс-Ком 2007», ПП «Транзит-Траст», ПП «Транзит-Ойл», ПП «Самгір» у зв'язку з отриманням постанови старшого слідчого ОВС слідчого відділу податкової міліції ДПА у Кіровоградській області від 23.05.2011, за результатами якої складено акт №591/15-16-23/3-31831942 від 19.09.2011.

Згідно висновків акту перевірки відповідачем встановлено порушення: п.1.31 ст.1, п.5.1, п.п. 5.3.9, п.5.3 ст.5, п.п 11.2.1, п.11.2 ст.11 Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №334/94-ВР), внаслідок чого занижено (завищено) податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму у сумі 3503862,00грн., у тому числі по періодах: 1 квартал 2010 року - 506473 грн., півріччя 2010 року - 3308350 грн., 9 місяців 2010 року - 3503862 грн.; п.1.4, с.1, п.п.7.2.3, п.7.2, п.п.7.4.1, п.п.7.4.5, п.7.4, ст.7 Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №168/97-ВР), внаслідок чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 2803090 грн., у тому числі по періодам: січень 2010 року - 40859,00 грн., лютий 2010 року - 119475,00 грн., березень 2010 року - 244845,00 грн., квітень 2010 року - 243274,00 грн., травень 2010 року - 1485969,00 грн., червень 2010 року - 512259,00 грн., липень 2010 року - 156410,00 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення від 05.10.2011: №/38646/10/15-16-23/3, яким визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток підприємств у загальній сумі 4379827,50 грн., у тому числі основний платіж 3503862,00 грн. та штрафні санкції у розмірі 875965,50 грн.; №/38647/10/15-16-23/3, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у загальні сумі 3503862,50 грн., у тому числі основний платіж 2803090,00 грн. та штрафні санкції у розмірі 700772,50 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно з нормами п. 5.1 ст. 5 Закону №334/94-ВР валовими витратами виробництва та обігу визнано суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Положеннями пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону №334/94-ВР передбачено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону №334/94-ВР передбачено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Підпунктом 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону №334/94-ВР визначено, що датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону №168/97-ВР податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону №168/97-ВР податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону №168/97-ВР передбачено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно із статтею 1 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судами встановлено, що між позивачем та ПП «Преміум-2010» укладено договір №30-11/09 від 30.11.2009, відповідно до якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця мазут паливний, в асортименті, кількості та в строки, за ціною та з якісними характеристиками, які узгоджені сторонами в даному Договорі та Специфікаціях, які є невід'ємними частками до цього Договору, а Покупець зобов'язується прийняти продукцію та своєчасно оплатити його вартість у відповідності до умов Договору та Специфікацій.

Факт отримання позивачем від ПП «Преміум-2010» податкових накладних на мазут паливний за договором №30-11/09 від 30.11.2009 підтверджується матеріалами справи.

Позивачем також надані розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних.

На підтвердження виконання умов договору позивачем надані специфікації та акти приймання - передачі виконаних робіт, протоколи аналізу палива, паспорти якості продукції, рахунки-фактури, коригуючи розрахунки до рахунків-фактур, платіжні доручення.

Що стосується доводів податкового органу про нікчемність договору, то відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідачем не надано документальних підтверджень відсутності фактичного виконання господарських операцій за спірним договором, узгодженості дій позивача з контрагентом з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальника.

А тому, твердження відповідача про нікчемність договору, укладеного між позивачем та ПП «Преміум-2010», є необґрунтованими належними засобами доказування припущеннями, оскільки, позиція податкового органу щодо суперечності спірної угоди інтересам держави не підкріплена належними доказами чи відповідними судовими рішеннями.

Крім того, в ході розгляду справи, ухвалою суду першої інстанції від 07.02.2012 було призначено судову почеркознавчу експертизу. Згідно з повідомленням про неможливість надання висновку експерту Науково-дослідного експертно - криміналістичного центру сектору технічної експертизи від 29.02.2012 №111 для виришення поставлених перед експертом питань необхідно було надати вільні, умовно - вільні та експериментальні зразки почерку та підписів ОСОБА_1 у обсязі, достатньому для вирішення поставлених питань. Ухвалою від 17.06.2012 про судове доручення, було надано доручення Кіровоградському окружному адміністративному суду допитати в якості свідка ОСОБА_1 та поставити перед ним наступні питання: 1. Чи працював він на посаді директора ПП «Преміум -2010» за період з 01.01.2008 по 31.03.2011.? 2. Чи відомо йому про постачання ПП «Преміум -2010» продукції позивачу за період з 01.01.2008 по 31.03.2011? Яка продукція та на яких умовах постачалася? 3. Чи підписував він за період з 01.01.2008 по 31.03.2011 від імені ПП «Преміум -2010» акти приймання - передачі та податкові накладні, які підтверджують постачання продукції ТОВ «Східєнерго»? 4. Які документи не пов'язані з господарською діяльністю ПП «Преміум -2010» він підписував до 25.11.2010 (наприклад: договори позички, купівлі продажу, єдина розрахункова книжка та інші). 5. Які документи він підписував на посаді директора ПП «Преміум -2010» у період з 01.01.2008 по 25.11.2010 (наприклад: наказ на призначення на посаду, платіжні доручення, декларації, табелі виходу та інші). Одночасно з допитом свідка, доручалось відібрати зразки підпису (щонайменше 10 аркушів). Однак, під час допиту, ОСОБА_1, підтвердив, що працював директором на ПП «Преміум -2010», та особисто підписував усі документи, що пов'язані взаємовідносинами з позивачем. Від надання зразків підпису відмовився.

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та надано їм правильну юридичну оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Донецьку Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27.12.2012 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.02.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)О.А. Веденяпін
(підпис)С.Е. Острович