Справа № 819/507/14а
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 р. Справа № 876/3480/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року у справі за позовом субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

встановив:

Субєкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (далі Тернопільська ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області) про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.09.2013 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року позов задоволений частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Тернопільської ОДПІ від 05 вересня 2013 року № НОМЕР_1 в частині збільшення суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_2 суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 1463307 грн; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач СПД ФО ОСОБА_2 та відповідач Тернопільська ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області оскаржили її, подавши апеляційні скарги. Вважають, що постанова суду винесена без належного з'ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просять її скасувати.

В апеляційній скарзі Тернопільська ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області зазначає, що отримані позивачем від постачальників податкові накладні оформлені з порушенням вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, зокрема, при співставленні інформаційної бази даних єдиного реєстру податкових накладних та підписів на паперових носіях встановлено, що електронний цифровий підпис податкових накладних (квитанцій) не відповідає підписам уповноважених осіб, що зазначені у податкових накладних (паперових носіях), що дає підстави сумніватися в достовірності податкових накладних.

СПД ФО ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що відповідачем безпідставно збільшено грошові зобовязання з податку на додану вартість та з податку на доходи фізичних осіб, оскільки господарські відносини з контрагентом ТзОВ «Стіл Петролеум» підтверджені належним чином оформленими документами договорами, видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними. Крім того, звертає увагу на те, що придбана у ТзОВ «Стіл Петролеум» продукція використана у господарській діяльності. Вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним і просить прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області підтримав свою апеляційну скаргу з підстав, що у ній зазначені, заперечив проти апеляційної скарги ФОП ОСОБА_2

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Тернопільською ОДПІ проведена документальна планова виїзна перевірка СПД - ФО ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, валютного та іншого законодавства за цей самий період, за результатами якої контролюючим органом складений акт №603/19-18-17-226/НОМЕР_2 від 19.08.2013 року, яким встановлені порушення позивачем п.198.3, п.198.6 ст. 198 та п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

На підставі акта перевірки Тернопільською ОДПІ прийняте податкове повідомлення - рішення від 05.09.2013 року № НОМЕР_1 про збільшення СПД - ФО ОСОБА_2 грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 1586950,50 грн, з яких 1057967 грн основний платіж та 528983,50 грн штрафні санкції та податкове повідомлення рішення № НОМЕР_3 від 05.09.2013 року про збільшення позивачу грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на 92732, 55 грн, з яких 61821,70 грн основний платіж та 30910,85 грн штрафні санкції.

Не погодившись із результатами перевірки, СПД - ФО ОСОБА_2 оскаржив податкові повідомлення-рішення до суду.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.04.2014 року позов задоволено частково: скасовано податкове повідомлення-рішення від 05.09.2013 року № НОМЕР_1, в решті позову відмовлено. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.05.2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 02 березня 2016 року скасовано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.05.2015 року у справі № 819/507/14-а та постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.04.2015 року в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 05.09.2013 № НОМЕР_1 і в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Тернопільської ОДПІ від 05 вересня 2013 року № НОМЕР_1 про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість виходив із відсутності доказів дійсної участі ТзОВ "Стіл Петролеум" у досліджуваних господарських операціях з поставки товарів, що виключає право на формування у податковому обліку витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість за операціями з цим товариством. Задовольняючи позов в частині визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд першої інстанції зазначив, що СПД - ФО ОСОБА_2 при віднесенні сум податку на додану вартість до формування податкового кредиту були дотримані вимоги пункту 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, оскільки податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних та складені з дотриманням порядку їх заповнення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

На виконання вказаної норми прийнятий Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 року (далі Порядок).

Згідно з п.5 цього Порядку (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) після складення податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі на них накладається електронний цифровий підпис посадових осіб платника податку у такому порядку: першим - електронний цифровий підпис головного бухгалтера (бухгалтера) або електронний цифровий підпис керівника; другим - електронний цифровий підпис, що є аналогом відбитка печатки продавця.

За відсутності у продавця посади бухгалтера електронні цифрові підписи посадових осіб платника податку накладаються у такому порядку: першим - електронний цифровий підпис керівника; другим - електронний цифровий підпис, що є аналогом відбитка печатки продавця.

Продавець, що є фізичною особою - підприємцем, накладає електронний цифровий підпис у такому порядку: першим - електронний цифровий підпис фізичної особи - підприємця; другим - електронний цифровий підпис, що є аналогом відбитка печатки продавця.

Для делегування права підпису податкової накладної та/або розрахунку коригування іншій посадовій особі, продавець отримує засоби електронного цифрового підпису в акредитованих центрах сертифікації ключів для такої особи та подає податковому органові за місцем реєстрації посилені сертифікати електронного цифрового підпису зазначеної особи. У такому разі електронні цифрові підписи посадових осіб продавця накладаються у такому порядку: першим - електронний цифровий підпис посадової особи, якій делеговано право підпису податкової накладної та/або розрахунку коригування; другим - електронний цифровий підпис, що є аналогом відбитка печатки продавця.

Також пунктами 8 та 9 вказаного Порядку встановлено, що для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації продавцю видається квитанція в електронній формі у текстовому форматі, у якій зазначаються реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про продавця, дата та час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис Державної податкової служби, підлягає шифруванню та надсилається продавцеві засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в Державній податковій службі.

Причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: 1) наявність помилок; 2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами.

Таким чином, чинне законодавство визначає вичерпний перелік підстав для відмови у реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації; інші порушення порядку реєстрації податкових накладних або розрахунків коригування не призводять до відмови у реєстрації таких накладних або розрахунків, а відтак не можуть позбавляти покупця права на формування податкового кредиту на підставі таких податкових накладних або розрахунків.

Апеляційний суд зазначає також, що підписи на податкових накладних зроблені особами, яким належить право такого підпису.

Покликання Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області на те, що отримані позивачем податкові накладні від постачальників оформлені з порушенням вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, зокрема, при співставленні інформаційної бази даних єдиного реєстру податкових накладних та підписів на паперових носіях встановлено, що електронний цифровий підпис податкових накладних (квитанцій) не відповідає підписам уповноважених осіб, що зазначені у податкових накладних (паперових носіях) апеляційний суд не бере до уваги, оскільки нормами ПК України та іншими підзаконними актами не передбачено, що внесення до Єдиного реєстру податкових накладних за допомогою цифрового підпису однієї уповноваженої особи продавця та підписання податкових накладних іншою уповноваженою особою цього ж продавця є підставою для визнання таких накладних недійсними або неналежно оформленими.

Щодо відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.09.2013 року в частині заниження СПД ФО ОСОБА_2 податку на додану вартість по операціях з ТзОВ «Стіл Петролеум» на 82429 грн апеляційний суд зазначає наступне.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Відповідно до вимог п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з акту перевірки Тернопільської ОДПІ №603/19-18-17-226/НОМЕР_2 від 19.08.2013 року, СПД - ФО ОСОБА_2 до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів за 2012 рік, відніс витрати з придбання товарно-матеріальних цінностей труб стальних у ТзОВ "Стіл Петролеум" та до складу податкового кредиту відніс 82 428,93 грн податку на додану вартість з вартості цих товарно-матеріальних цінностей на підставі податкових накладних від 28.03.2012 року №28037 та від 29.03.2012 №26034.

В акті перевірки на підставі інформаційного ресурсу баз даних зазначено, що ТзОВ "Стіл Петролеум" фактично не могло здійснювати господарські операції з придбання товарів: (робіт, послуг) отриманих від підприємств постачальників, через відсутність у підприємства майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення вказаного виду діяльності та необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності, відсутність управлінського та технічного персоналу, основних засобів, складських приміщень, транспортних засобів, механізмів, як наслідок відсутність постачання товарів (робіт, послуг) ТзОВ "Стіл Петролеум" в адресу підприємств-покупців.

Також судом першої інстанції встановлено, що ТзОВ "Стіл Петролеум" до виписки податкових накладних та товарно-транспортних накладних для СПД - ФОП ОСОБА_3, тобто до 28.03.2012 року відповідно до реєстру отриманих накладних перебував у відносинах з ТзОВ "Рекламне агентство "Аміго" м. Дніпропетровськ, зареєстровано з 17.07.2002 року, основний вид діяльності рекламна діяльність, стан платника на 15.11.2013 року - знято з обліку через визнання банкрутом, дата припинення 25.10.2012 року; ПП "Нептун Плюс" м. Харків, основний вид діяльності - оптова торгівля господарського призначення, директор і бухгалтер в одній особі, статутний фонд 1000 грн. (одна операція); ТзОВ "Нафтова компанія "Альфа - Капітал" м. Дніпропетровськ, зареєстровано 24.02.2010 року, основний вид діяльності оптова торгівля металами та металевими рудами (основний обсяг поставок), стан платника на 15.11.2013 року - припинено, але не знято з обліку, визнання банкрутом, дата припинення 26.02.2013 року.

Відповідно до ст.44 Податкового кодексу України із змінами та доповненнями, платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами.

Податкові наслідки у вигляді формування витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість у податковому обліку є правомірними лише у випадку реального виконання господарської операції та її підтвердження належними первинними документами, що відповідають критерію повноти та достовірності представлення інформації про юридичний факт. Отже, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух товарів, а не декларування обсягів на папері.

Щодо покликань апелянта СПД ФО ОСОБА_2 на те, що господарські відносини з контрагентом ТзОВ «Стіл Петролеум» підтверджені належним чином оформленими документами договорами, видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними, апеляційний суд зазначає, що відсутність доказів дійсної участі ТзОВ "Стіл Петролеум" у досліджуваних господарських операціях з поставки товарів позивачу виключає право платника на формування у податковому обліку витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість за операціями з цим товариством.

Суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області, залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року у справі № 819/507/14-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий Л.П. Іщук

Судді Т.В. Онишкевич

ОСОБА_4

Ухвала складена в повному обсязі 15.12.2016 року