Справа № 375/1458/13-а (2а/375/34/13)
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" грудня 2016 р. м. Київ К/800/8502/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів Рецебуринського Ю.Й. (судді-доповідача),

Олексієнка М.М.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "РГК" (далі - ТОВ "РГК") до державного виконавця - заступника начальника відділу державної виконавчої служби Рокитнянського районного управління юстиції Київської області (далі - ВДВС Рокитнянського РУЮ Київської області), третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Укіо Банк Лізинг" (далі - ТОВ "Укіо Банк Лізинг") про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

за касаційною скаргою товариством з обмеженою відповідальністю "РГК" на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 30 жовтня 2013 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ТОВ «РГК» звернулося до суду з позовом до державного виконавця - заступника начальника ВДВС Рокитнянського РУЮ Київської області про визнання протиправними дій та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 30 жовтня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ "РГК", посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені судові рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.

Справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними матеріалами, оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги з врахуванням наступного.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що була порушена предметна підсудність справи, визначена п. 1 ч. 2 ст. 18 КАС України. Проте погодився з висновком суду першої інстанції про те, що виконавчий напис нотаріуса відповідає вимогам, яким має відповідати виконавчий документ, тому державним виконавцем правомірно відкрите виконавче провадження.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 12 лютого 2013 року державний виконавець відділу ВДВС Рокитнянського РУЮ Київської області виніс постанову про відкриття виконавчого провадження та вніс її єдиного реєстру виконавчих проваджень за № 36441592.

Підставою для вчинення таких дій слугував виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу № 745, вчинений 21 травня 2012 року. Предметом виконавчого напису є вилучення в ТОВ «РГК» на користь ТОВ «УКІО БАНК ЛІЗИНГ» предмету фінансового лізингу, а саме гусеничого екскаватора «HYUNDAI R320l-7,2000», 2007 року випуску, заводський № 90111175, д.н.з. 50742АА, вартістю 1287072,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

Статтею 18 вказаного Закону передбачені вимоги до виконавчого документа, якими є зазначення у ньому: назви і дата видачі документа, найменування органу, прізвища та ініціалів посадової особи, що його видала; дати прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повного найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційного коду суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуального ідентифікаційного номера стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номера і серії паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інших даних, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дати народження боржника та його місця роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунків стягувача та боржника тощо; резолютивної частини рішення; дати набрання законної (юридичної) сили рішенням; строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно зі ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, центи, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Судами встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. зазначені вимоги закону дотримано, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Проте, відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним.

Державні виконавці не визначені Законом України "Про виконавче провадження" як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів в адміністративному процесі.

З огляду на викладене, в разі подання позовних заяв до державних виконавців судам першої інстанції, згідно з вимогами статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, необхідно здійснювати заміну первинного відповідача на належного - відповідний орган державної виконавчої служби, або ж, якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, залучати цю особу як другого відповідача.

Питання заміни неналежного відповідача - державного виконавця - заступника начальника ВДВС Рокитнянського РУЮ Київської області судом першої інстанції відповідно до вимог статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України не розглядалось.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті за недостатньо з'ясованими і перевіреними обставинами справи, що мають значення для її правильного та обґрунтованого вирішення.

Відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "РГК" задовольнити частково.

Постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 30 жовтня 2013 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2014 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді Ю.Й. Рецебуринський

М.М. Олексієнко

В.В. Швець