Справа № 805/4197/15-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Маслоід О.С.
Суддя-доповідач - Геращенко Ігор Володимирович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року справа №805/4197/15-а

84301, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М.,

секретар - Челахова О.О.

за участю: представника позивача - Бусела В.О., довіреність № 2236/10103-14-10-13 від 11.05.2016 року

представника відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року у справі № 805/4197/15-а за позовом Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області до Костянтинівського державного хімічного заводу про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Костянтинівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - позивач, податковий орган, контролюючий орган) у вересні 2015 року звернулась до суду з позовом до Костянтинівського державного хімічного заводу (далі відповідач, завод) про стягнення з розрахункових рахунків Костянтинівського державного хімічного заводу на користь державного бюджету коштів у розмірі суми податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 35 122,00 грн. та коштів у розмірі суми податкового боргу земельного податку - 129 962,15 грн. (а.с.1-4)

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року, адміністративний позов задоволено - частково, стягнуто з рахунків Костянтинівського державного хімічного заводу заборгованість з податку на додану вартість у сумі 35 122,00 грн. на користь державного бюджету. В іншій частині позову - відмовлено. (а.с.87-89)

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з приписів статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02.09.2014 року (далі Закон № 1669-VII), які обумовлюють звільнення позивача від сплати орендної плати (податку) за землю на період проведення антитерористичної операції, за наявності у переліку розпоряджень Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р населеного пункту, в якому здійснює господарську діяльність позивач.

Не погодившись з вказаним рішенням, податковий орган подав апеляційну скаргу на прийняте рішення та, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.(а. с.91-92)

Заявник апеляційної скарги зазначає, що станом на час спірних відносин та під судового розгляду не було внесено змін до Податкового кодексу щодо справляння податків та зборів. Крім того, декларації платником подані самостійно, тобто самостійно визначені грошові зобов'язання перед бюджетом.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, з клопотанням про особисту участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції не звертались.

За нормами статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Костянтинівський державний хімічний завод зареєстрований у якості юридичної особи 22 вересня 1993 року, номер запису 1 000458, ідентифікаційний код 05766362, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, знаходиться на обліку відповідача. (а.с.5)

20 липня 2015 року відповідачем до податкового органу подана податкова декларація з податку на додану вартість № , якою він самостійно визначив податкове зобов'язання у сумі 35 122,00 грн. (а.с.19-22)

Крім того, судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 30 липня 2015 року відповідачем до податкового органу надано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік, якою самостійно визначено податкове зобов'язання щомісячно у розмірі 129 962,15 грн., грудень 129 962,07 грн. (а.с.15-18)

29 січня 2013 року позивачем було складено податкову вимогу № 53 на суму 891,43 грн., яку відповідач отримав 01 лютого 2013 року, про що свідчить підпис уповноваженої особи на поштовому повідомленні. (а.с.14)

Як встановлено судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутні докази щодо оскарження зазначеної податкової вимоги в судовому порядку.

Спірним питанням у даній справі є правомірність податкового органу щодо стягнення податку на додану вартість і податкового боргу по земельному податку та наявність підстав для звільнення відповідача від сплати податкового зобов'язання, покладеного в основу визначення податкового боргу.

Зазначені правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України та Законом № 1669-VІІ, у редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 191.1.2. статті 191 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що контролюючі органи виконують такі функції: зокрема, контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Згідно пункту 49.1. статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Приписами пункту 49.2. статті 49 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно до пункту 57.1 статтіі 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно підпункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з пунктом 87.2 статті 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Пунктом 38.1. статті 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Тобто, внаслідок несвоєчасної сплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість утворилась заборгованість у сумі 35 122 грн., яка підтверджується зворотнім боком облікової картки відповідача.

Згідно картки особового рахунку відповідача з 01 січня 2015 року за ним постійно рахується заборгованість зі сплати податку на додану вартість. Кожна сплата відповідачем коштів зараховується позивачем у рахунок погашення податкового боргу у порядку календарної черговості згідно вимог ПК України.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про неприйняття посилань відповідача щодо сплачення ним суми заборгованості за платіжним дорученням № 2578 від 24 липня 2015 року.

Щодо позовних вимог про стягнення коштів у розмірі суми податкового боргу земельного податку - 129 962,15 грн., то слід зазначити наступне.

Підпунктом 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1. статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пункту 286.2 статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Нормою пункту 287.3 статті 287 ПК України передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до статті 1 Закону № 1669-VII період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року.

На виконання Закону № 1669-VII розпорядженнями Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року та від 02.12.2015р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Статтею 6 Закону № 1669-VII (в редакції,чинної у спірний період) встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Однак, порядок звільнення від сплати за використання земельними ділянками наведеною нормою не визначений.

Згідно до частини 3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» наведеного Закону, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

У відповідності до вимог п.п.30.1. 30.2, 30.3. 30.3 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об'єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

За приписами п. 30.4 наведеної норми платник податків вправі відмовитися від використання податкової пільги чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Податкові пільги, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету.

У відповідності до п. 30.9 цієї статті податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що використання податкової пільги є правом платника податків, а не його обов'язком.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Наказом Міністерства доходів і зборів України 30.12.2013 року № 865 затверджено форму податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), зокрема додаток 2 «Відомості про пільги на земельний податок з наявних площ земельних ділянок».

Форма податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), затверджена наказом Міністерства фінансів України від 16 червня 2015 року № 560, також містить в собі графи щодо пільг, у яких зазначається розмір пільги відповідно до законодавства та/або рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, яким пільгу надано.

Колегія суддів вважає, що наведені норми ПК України не суперечать Закону України №1669, а тому підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем подані податкові декларацію з плати за землю, у яких самостійно визначено річну суму земельного податку яка підлягає сплаті за даними платника.

Пунктом 56.11 статті 56 ПК України визначено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Доказів подання уточнюючого розрахунку про зменшення задекларованої суми податкового зобов'язання відповідачем не надано.

Відповідно до вимог пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

За приписами пункту 37.3 статті 37 ПК України підставами для припинення податкового обов'язку, крім його виконання, є: ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов'язку у передбачений законодавством спосіб.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження припинення спірного податкового зобов'язання щодо сплати земельного податку, у встановлений законом спосіб.

Згідно статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Порядок направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України 10.10.2013 № 576, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 р. за № 1840/24372, у п.2.2 якого також визначено, що податкова вимога формується, зокрема, якщо платник податків не сплатив суми податкового зобов'язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки.

Згідно п.3.1 цього Порядку податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів.

Відповідач маючи пільгу по сплаті орендної плати на землю, як платник який знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, не скористався нею, звітував до податкового органу за повною ставкою за усі звітні податкові періоди 2015 року. Не сплата самостійно визначених грошових зобов'язань призвела до виникнення податкового боргу.

Матеріалами справи доводиться наявність у позивача податкового боргу з земельного податку в розмірі 129 962,15 грн., яка підтверджується зворотнім боком облікової картки відповідача.

Крім того, відповідач до податкового органу із заявою про звільнення від сплати за використання земельної ділянки із наданням відповідного сертифікату торгово - промислової палати не звертався.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідача коштів у розмірі суми податкового боргу земельного податку - 129 962,15 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені позивачем вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, у зв'язку з чим постанова Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року у справі № 805/4197/15-а підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки оскаржувану постанову прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 163, 184, 185, 186, 195,196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року по адміністративній справі № 805/4197/15-а - задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року у справі № 805/4197/15-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Стягнути з рахунків Костянтинівського державного хімічного заводу заборгованість з податку на додану вартість у сумі 35 122,00 грн. на користь державного бюджету (код платежу 14010100) на бюджетний рахунок одержувача 0058 УДКС у м. Костянтинівка, банк ГУДКСУ у Донецькій області, , МФО 834016.

Стягнути з рахунків Костянтинівського державного хімічного заводу кошти у розмірі суми податкового боргу з земельного податку у сумі 129 962,15 грн. на користь державного бюджету (код платежу 18010500) на бюджетний рахунок одержувача 0058 УДКС у м. Костянтинівка, банк ГУДКСУ у Донецькій області, , МФО 834016.

Вступна та резолютивна частини постанови складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 14 грудня 2016 року. Повний текст постанови буде складений та підписаний у нарадчій кімнаті 19 грудня 2016 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М.Міронова