Справа № 2а/1214/113/12
Суддя: Кобилянський М.Г.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" грудня 2016 р. м. Київ К/9991/63301/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Кобилянського М.Г.,

суддів: Заїки М.М., Загороднього А.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області про призначення пенсії на пільгових умовах

за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 18 травня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила:

визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області щодо відмови у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням стажу роботи на ДП «ЛісМол» з 21 червня 1983 року по 22 квітня 2005 року;

зобов'язати відповідача призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням стажу роботи машиніста холодильних установок 4 розряду цеху з переробки молока з 21 червня 1983 року по 22 квітня 2005 року з дати досягнення пенсійного віку.

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 18 травня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2012 року, позов задоволено. Визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за списком №2. Зобов'язано відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за списком № 2 на підставі пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) з урахуванням стажу роботи на посаді машиніста холодильних установок 4 розряду цеху з переробкою молока за період з 21 червня 1983 року по 22 квітня 2005 року з моменту звернення.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах, визначених частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по суті встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 21 червня 1983 року до 1 жовтня 1997 року працювала на Лисичанському гормолокозаводі машиністом аміачно-холодильних установок, з 1 жовтня 1997 року по 5 лютого 2001 року - на ДП «ЛісМол» машиністом компресорного цеху.

25 травня 2011 року позивач вперше звернулася до управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

28 березня 2011 року позивачу було відмовлено відповідачем у розгляді документів для підтвердження пільгового стажу. Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 1 вересня 2011 року зазначена відмова відповідача була визнана протиправною.

ОСОБА_1 повторно звернулася до відповідача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Листом від 29 березня 2012 року № 2621/02-10 управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області зазначило, що рішення відділу з призначення пенсії від 26 березня 2012 року № 2056 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за списком № 2. Зазначено, що оскільки позивачем не надано довідку з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців про ліквідацію підприємства, установи, організації та копії документів про проведення атестації робочих місць, то немає можливості відправити її документи Комісії для підтвердження пільгового стажу роботи, а також призначити пенсію на пільгових умовах.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відомості трудової книжки ОСОБА_1 та архівна довідка містять необхідні дані про наявність стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Проте суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до передчасного висновку про задоволення позову.

Згідно зі статтею 100 Закону № 1788-XII особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731; далі - Порядок № 383), якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 422, постанова № 422 відповідно). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 422 та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 422 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 422 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку № 422 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією, висловленою, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року, 25 листопада 2014 року та 14 квітня 2015 року (справи №№ 21-183а13, 21-519а14, 21-383а14 відповідно), які відповідно до положень статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковими для всіх судів України.

Суди першої та апеляційної інстанцій не встановили чи проводилася атестація робочих місць за умовами праці та чи підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 по професіями «машиніст аміачно-холодильних установок» та «машиніст компресорного цеху».

Отже, суди повинні з'ясувати, які періоди роботи позивача після 21 серпня 1992 року на підставі висновків проведених атестацій у відповідності до вимог постанови № 442 підлягають зарахуванню до пільгового стажу та встановити конкретну кількість років, місяців, днів такого пільгового стажу.

Крім цього, відповідно до пункту 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов'язаних з виконанням своїх трудових обов'язків.

Суди також не з'ясували чи була позивач зайнята на роботі впродовж повного робочого дня.

Відповідно до вимог частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з положеннями частини другої та четвертої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області задовольнити.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 18 травня 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2012 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

ГОЛОВУЮЧИЙ Кобилянський М.Г.

СУДДІ Загородній А.Ф.

Заїка М.М.