Справа № 263/11654/16-а
Суддя: Папаценко П. І.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/351/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2016 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі судді Папаценко П.І., при секретарі Масюк М.С., за участю представника УПФУ в Жовтневому районі м.Маріуполя Драннікової О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до УПФУ в Жовтневому районі м.Маріуполя, вказуючи, що постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 22.12.2014 року, яку ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 07.04.2015 року залишено без змін, позов позивача до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя був задоволений та визнано неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області по проведенню ОСОБА_2 індексації пенсії з 05.06.2014 року з порушенням Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, без врахування за базовий місяць вересень 2007 року та індексу споживчих цін за період з жовтня 2007 року, зобов'язано Управління здійснити перерахунок індексації пенсії ОСОБА_2, виходячи з базового місяця вересень 2007 року та індексу споживчих цін за період з жовтня 2007 року на підставі та відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, починаючи нарахування та виплату фіксованої суми індексації пенсії з 05.06.2014 року. В травні 2016 року постанова суду була виконана відповідачем та він виплатив заборгованість за період з 05.06.2014 року по 30.04.2016 року в сумі 16142,71 грн. Відповідач не здійснив нарахування та доплату заборгованості компенсації за затримку виплати заборгованості у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою КМУ від 21.02.2001 року №159. Вважає дану бездіяльність відповідача по невиплаті компенсації за затримку виплати заборгованості неправомірною та просить суд визнати неправомірною (протиправною) бездіяльність відповідача щодо не нарахуванні та виплаті їй компенсації за втрату частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати частини пенсії за період невиплати частини пенсії з 05.06.2014 року по 30.05.2016 року, та зобов'язати УПФУ в Жовтневому районі м.Маріуполя нарахувати та виплатити компенсацію за втрату частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати частини пенсії за період невиплати частини пенсії з 05.06.2014 року по 30.05.2016 року

Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності та задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача Драннікова О.Є. в судовому засідання заявлені позовні вимоги не визнала в повному обсязі, у задоволенні позову просила відмовити на підставах, зазначених в наданих ним письмових запереченням на позов, відповідно до яких вищевказана постанова суду була відповідачем виконана в повному обсязі, було здійснено позивачу нарахування коштів без будь-якої затримки її виплати, а тому посилання позивачки на ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є хибними, оскільки останні застосовуються у випадках нарахування проте не виплати призначених сум. Зауважив на відсутність бюджетних асигнувань у кошторисі Пенсійного Фонду України на 2016 рік для сплати компенсації втрати частини доходів.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя, що сторонами на оспорюється.

Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 22.12.2014 року, позов позивача до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя був задоволений та визнано неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області по проведенню ОСОБА_2 індексації пенсії з 05.06.2014 року з порушенням Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, без врахування за базовий місяць вересень 2007 року та індексу споживчих цін за період з жовтня 2007 року, зобов'язано Управління здійснити перерахунок індексації пенсії ОСОБА_2, виходячи з базового місяця вересень 2007 року та індексу споживчих цін за період з жовтня 2007 року на підставі та відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, починаючи нарахування та виплату фіксованої суми індексації пенсії з 05.06.2014 року.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 07.04.2015 року вказану постанову - залишено без змін

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки позивач отримала виплати заборгованості пенсії в травні 2016 року та звернулась до суду з позовом 14.09.2016 року, тож суд вважає, що нею не пропущений шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом.

Згідно з ч.1,2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.2 ст.19, ст.124, ст.129 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України, а обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Статтею 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам. Під доходами розуміються грошові доходи, які не мають разового характеру, в тому числі і пенсії.

Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Питання пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати врегульовані Порядком,затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України№159 від21.02.2001 року.

Згідно правової позиції, висловленої у Постанові Верховного суду України від 18.11.2014 року по справі №21-518а14, основною умовою для виплати громадянину компенсації за ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, є порушенням встановлених строків виплати нарахованих доходів (в тому числі пенсій).

Суд критично ставиться до тверджень відповідача щодо виконання постанови суду та виплати позивачці донарахованих за рішенням суду сум без затримки, а тому безпідставності заявлених позовних вимог, оскільки факт неправомірності дій відповідача та порушення відповідних законних прав та інтересів позивачки щодо індексації її пенсії був встановлений судом як судом першої інстанції, та а тому вимоги ОСОБА_2 щодо нарахування та виплатити компенсації за втрату частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати вказаної частини пенсії за період її невиплати з 05.06.2014 року є правомірними.

Що стосується кінцевого строку виплати даної компенсації, то слід зауважити, що відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. При цьому, відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження його доводів про виконання постанови суду в травні 2016 року.

Слід зазначити, що виплати в травні 2016 року були проведені позивачу на підставі рішення суду, тобто це була виплата заборгованості УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя перед позивачем за попередні періоди.

З урахуванням наведенного, не заслуговують на увагу доводи відповідача, що вказані суми були донараховані за рішенням суду, а ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовується у випадку, коли орган, що призначає пенсію, нарахував відповідні суми пенсії, але їх не сплатив.

Згідно зі ст.6 Закону компенсацію виплачують, в тому числі, за рахунок коштів Пенсійного фонду України, отже посилання відповідача про відсутність коштів для сплати компенсації є безпідставним.

З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2001 року прийнято постанову № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Згідно з абзацом 1 пункту 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону N 1058-IV, статтею 2 Закону N 2050-III та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до наведеного з Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Щодо вимоги позивача в частині зобов'язати відповідача як суб'єкта владних повноважень подати в місячний строк, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що питання про надання звіту про виконання постанови вирішує суд, який прийняв судове рішення по суті спору не на користь суб'єкта владних повноважень.

Цій нормі кореспондують положення абзацу 6 п.4 ч.1 положення ст.163 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з яким постанова складається з резолютивної частини із зазначенням встановленого судом строку для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимога позивача про зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення також підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 71, 159, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя щодо не нарахування та виплати ОСОБА_2 компенсації за втрату частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати частини пенсії за період її з 05.06.2014 року по 30.05.2016 року.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя нарахувати та виплатити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію за втрату частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати частини пенсії за період з 05.06.2014 року по 30.05.2016 року.

Стягнути з з державного бюджету шляхом стягнення коштів з рахунків центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя подати протягом місяця, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч.1 ст.267 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення, а особами що не були присутні при проголошенні - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя П.І.Папаценко