Справа № 803/1093/16
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року Справа № 876/7353/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив визнати незаконними дії відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги та стягнути одноразову грошову допомогу у розмірі 121 000 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що у 2008 році ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності по захворюванню, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби. 05.02.2016 року позивач звернувся із заявою до Міністра оборони України про виплату йому одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975. Листом від 21.03.2016 року №395 Волинський ОВК повідомив, що подані позивачем документи для прийняття рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги повернуті без реалізації. 10.05.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Міністра оборони України з проханням допомогти у вирішенні питання щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, однак відповіді на момент звернення до суду не отримав. Позивач зазначає, що відмова МОУ у виплаті йому одноразової грошової допомоги суперечить вимогам чинного законодавства України, відтак є незаконною.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2016 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ; зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі, визначеному абзацом сьомим підпункту 2 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499; в задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, Міністерство оборони України оскаржило її в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач в період з 31.12.1981 року по 13.11.1983 року проходив військову службу в складі в/ч пп НОМЕР_1 в період бойових дій в Республіці Афганістан, що підтверджується довідкою МОУ від 11.07.2016 року, військовим квитком НОМЕР_2 (а.с. 9, 18-23).

Із архівної довідки Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 10.09.2007 року №3/98021 видно, що позивач приймав участь у бойових діях, під час яких отримав мінно-підривне поранення, контузію головного мозку середнього ступеня тяжкості, перебував на лікуванні у в/ч пп 24932 в період з 05.09.1983 року по 29.09.1983 року (а.с. 10).

12.05.2008 року, згідно довідки до акта огляду МСЕК, позивачу була встановлена II група інвалідності у зв`язку з контузією, отриманою при виконанні обов`язку військової служби, на строк до 01.06.2009 року (а.с. 24). В подальшому при повторному огляді 12.05.2009 року ОСОБА_1 вказана інвалідність встановлена на строк до 01.06.2012 року, а при повторному огляді 03.05.2012 року довічно (а.с. 25-26).

Позивач звернувся до Ковельського об`єднаного міського військового комісаріату із заявою від 05.02.2016 року про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності II групи, однак листом від 10.02.2016 року за №326 його повідомлено про скерування його документів до Волинського ОВК (а.с. 5).

Листом від 21.03.2016 року за №395 Волинський ОВК повідомив, що надані позивачем документи для прийняття рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги повернуті Департаментом фінансів МОУ без реалізації, оскільки групу інвалідності встановлено у 2012 році, тобто до набрання чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якої прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975. Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Оскільки дія постанови КМУ №975 поширюється тільки на військовослужбовців та звільнених осіб, які отримали первинно інвалідність після 1 січня 2014 року, то виплата та призначення одноразової грошової допомоги особам яким встановлено інвалідність до 01.01.2014 року не передбачена (а.с. 6).

10.05.2016 року позивач звернувся до Міністра оборони України з проханням допомогти у вирішенні питання щодо отримання одноразової грошової допомоги (а.с. 8).

Листом від 15.06.2016 року №248/3/6/2781 Департамент фінансів Міністерства МОУ повідомив про відсутність законних підстав для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги (а.с. 51).

Задовольняючи частково адміністративний позов, судом першої інстанції встановлено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому дії відповідача (його структурного підрозділу) щодо відмови у виплаті такої допомоги є протиправними, з огляду на що позов в цій частині підлягав задоволенню.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІІ).

Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-ХІІ.

Розділом ІІ Закону №2011-ХІІ встановлені права військовослужбовців, зокрема, щодо грошового забезпечення.

Частиною 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі - постанова КМУ №449, Порядок відповідно).

Пунктом 2 постанови КМУ №499 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Згідно з абзацом 7 підпункту 2 пункту 2 Порядку одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи.

Однак, підпунктом 4 пункту 2 Порядку військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.

Таким чином, грошове забезпечення у разі настання інвалідності, що передбачено п.п. 2 п. 2 Порядку виплачується військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, а військовослужбовцям строкової служби в разі настання інвалідності виплачується відповідно до п.п. 4 п. 2 цього Порядку, проте не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби.

Як видно з матеріалів справи, позивач в період з 31.12.1981 року по 13.11.1983 року проходив військову строкову службу в складі в/ч пп 51884 в період бойових дій в Республіці Афганістан.

Таким чином, враховуючи вид проходження військової служби позивача, період проходження такої (31.12.1981 року - 13.11.1983 року) та дату встановлення інвалідності позивачу ІІ групи (12.05.2008 року), та з врахування п.п. 4 п. 2 Порядку, колегія суддів дійшла висновку про те, що у позивача відсутні підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору помилково встановив фактичні обставини справи та надав їм неналежну правову оцінку через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2016 року у справі №803/1093/16 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15.12.2016 року.