Справа № 823/1870/16
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року справа № 823/1870/16

16 год. 05 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі:

головуючого - судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Попельнухи Ю.І.,

представник позивача не прибув,

відповідач не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Золотоніської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

УСТАНОВИВ:

05.12.2016 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов Золотоніської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області (далі - позивач) про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) податкового боргу з єдиного податку за період січень 2013 року - червень 2015 року в сумі 4561,11грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач у добровільному порядку не сплатив узгоджені зобов'язання.

Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач не прибув в судове засідання, явку свого представника не забезпечив з невідомих причин, заперечень на позов не надав, хоча повідомлений про час та місце судового розгляду справи в установленому законом порядку.

Згідно з ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши докази у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 07.06.2000 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), з 01.10.2012 є платником єдиного податку другої групи за ставкою 20% від розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п.291.2 ст.291 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України) спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з п.291.3 ст.291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Ставки єдиного податку для платників першої - другої груп встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки) відповідно до п.293.1. ст.293 ПК України.

Відповідно до абз.2 ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» від 06.12.2012 №5515-VI мінімальна заробітна плата станом на 1 січня 2013 року становила 1147,00грн. Мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2014 становила 1218,00грн. згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 №719-VIІ. Абз.2 ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлена мінімальна заробітна плата з 01.01.2015 у розмірі 1218,00грн.

Отже ставкою єдиного податку для позивача у 2013 році була сума 229,40грн. щомісячно, а у 2014-2015 роках - 243,60грн. (20% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на початок року).

З даних облікової картки відповідача з єдиного податку суд встановив, що він не у повному обсязі сплачував цей податок за період з січня 2013 року до червня 2015 року, у зв'язку з чим згідно з даними зворотного боку облікової картки позивача за ним рахується недоїмка за вказаний період у сумі 4561,11грн.

П.295.1 ст.295 ПК України встановлений обов'язок платника єдиного податку першої і другої груп сплачувати його шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Відповідно до п.295.2 ст.295 ПК України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку. Сплата єдиного податку здійснюється за місцем податкової адреси згідно з п.295.4 ст.295 ПК України.

П.300.1 ст.300 ПК України встановлено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку.

Підп.14.1.175. п.14.1. ст.14 ПК України передбачено, що сума узгодженого грошового зобов'язання не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк вважається податковим боргом.

Суд встановив, що позивач прийняв податкову вимогу форми «Ф» від 14.04.2016 №565-25 щодо необхідності сплати єдиного податку на суму 4561грн. 11коп., яку направив відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною в ЄДРПОУ. Однак вона не вручена та повернулась відправнику за закінченням терміну зберігання, що підтверджується даними копій рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (форма №119) та довідки про причини його повернення (форма №20) (а.с.28 на звороті).

Абз.3 п.58.3. ст.58 ПК України встановлено, що у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкову вимогу, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

В установленому законом порядку відповідач вимогу не оскаржив і до часу судового розгляду справи узгоджене зобов'язання з єдиного податку не сплачував, що підтверджується даними зворотного боку облікової картки відповідача з відповідного податку.

Згідно з п.95.2. ст.95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Суд встановив, що з часу прийняття податкової вимоги до часу судового розгляду справи заборгованість відповідача з єдиного податку не переривалась, а недоїмка збільшувалась. Тому погашенню підлягає вся сума податкового боргу відповідача.

Підп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України встановлено право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

На підставі п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення може звернутися до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. При цьому, за рішенням суду він стягується державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення податкового боргу відповідача з єдиного податку за період січень 2013 року - червень 2015 року в сумі 4561,11грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Оскільки єдиний податок згідно з підп.10.1.2. п.10.1. ст.10 ПК України належить до місцевих податків та зараховується до бюджетів місцевого самоврядування, що передбачено п.20 ч.1 ст.64 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI, суд дійшов висновку стягнути його саме на користь місцевого бюджету.

Суд взяв до уваги діючу на час вирішення спору ч.4 ст.94 КАС України, якою передбачено, що у справах за позовами суб'єкта владних повноважень до фізичної чи юридичної особи судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. Тому відсутні підставі для повернення позивачу сплаченого судового збору за подання цього позову.

Керуючись ст.ст.2-11, 159 - 163, 254 - 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Золотоніської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (19734, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до місцевого бюджету податковий борг з єдиного податку за період січень 2013 року - червень 2015 року в сумі 4561,11грн. (чотири тисячі п'ятсот шістдесят одна гривня 11коп.).

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту її проголошення. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

3. Копію постанови направити сторонам.

Суддя А.М. Бабич