Справа № 805/2627/16-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Христофоров А.Б.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року справа №805/2627/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання Челахової О.О,, представника відповідача ОСОБА_2, діючої на підставі довіреності, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2016 року у справі № 805/2627/16-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень від 15 квітня 2016 року № 5, № НОМЕР_1, -

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2016 року, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання неправомірними податкові повідомлення-рішення від 15 квітня 2016 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № 5 (а.с. 5-8).

19 вересня 2016 року позивач надав суду першої інстанції заяву про зменшення позовних вимог та просив суд скасувати податкові повідомлення-рішення № 5 на суму 7 644,00 грн., № НОМЕР_1 на уму 510 грн. (а.с. 110).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2016 року у справі № 805/2627/16-а адміністративний позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 15 квітня 2016 року за №5 про застосування штрафних санкцій у сумі 7 644,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 124-127).

Не погодившись із судовим рішенням, Маріупольська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права положення Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 12 ст. 3, ст.. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, процесуального права ст.ст.11, 69, 79, 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, просила суд скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що субєкт господарювання може надати до контролюючого органу додаткові документи, що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності після закінчення перевірки та до моменту прийняття рішення щодо проведеної перевірки, ці документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду питання про прийняття рішення.

Позивачем додаткові документи до контролюючого органу не було надано.

Крім того, апелянтом зазначено, що до субєктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів громадян.

Враховуючи те, що податковим органом при проведені перевірки виявлені не обліковані товари, документів щодо їх облікування субєктом господарювання не надано, відтак спірне податкове повідомлення-рішення № 5 про застосування штрафних санкцій у сумі 7 644,00 грн. є правомірним, а постанова суду першої інстанції має бути скасована в частині задоволення позовних вимог та скасування спірного повідомлення-рішення (а.с. 130-136).

Представник апелянта в судовому засідання надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити, прийняти нову постанову , якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3) є фізичною особою-підприємцем, перебуває на обліку платника податків в Маріупольській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (а.с. 9-10, 62-66).

01 квітня 2016 року на підставі Наказу Головного управління ДФС у Донецькій області № 90 від 01 квітня 2016 року (а.с. 18, 53), направлень на проведення перевірки № 83, 86 від 01 квітня 2016 року з метою дотримання субєктом господарювання вимог Податкового кодексу України, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» та інших законодавчих актів посадовими особами відповідача проведено фактичну перевірку магазину Наталка, в якому здійснює господарську діяльність позивач, за адресою: Донецька область, м . Маріуполь, пр.-т. 1-го Травня, 56/12

За результатами проведеної фактичної перевірки субєкта господарювання складено акт перевірки від 01 квітня 2016 року №20/05/99/14/05/НОМЕР_3.

Відповідно до акту перевірки, контролюючим органом встановлені наступні порушення:

- п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині не ведення у порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 3 822,00 грн.;

- п. 11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості;

- ст. 85 Податкового кодексу України в частині ненадання дозвільних та реєстраційних документів до перевірки на вимогу перевіряючих (а.с.14-17, 54-57).

З урахуванням висновків акту перевірки, відповідачем, 15 квітня 2016 року прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_4 яким до ОСОБА_3 за порушення п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 7 644,00 грн. (а.с. 11, 59);

- № НОМЕР_2 яким до ОСОБА_3 за порушення п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 85 грн. (а.с. 12, 60);

- № НОМЕР_1 яким до ОСОБА_3 за порушення ст.. 85 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510 грн. (а.с. 13, 61).

Вищезазначені повідомлення-рішення були оскаржені позивачем до Головного управління ДФС у Донецькій області та Державної фіскальної служби України, проте, рішеннями про результати розгляду скарги від 09 червня 2016року та від 19 липня 2016року позивачу було відмовлено в задоволенні скарг, а спірні рішення контролюючого органу залишені без змін (а.с. 34-39, 40-43).

Позивачем у судовому порядку оскаржені податкові повідомлення-рішення №000241405 та № НОМЕР_1 від 15 квітня 2016 року якими до ОСОБА_3 застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 7 644,00 грн. та у розмірі 510 грн. відповідно, а їх прийняття є спірним питанням даної справи.

Частково задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_4 про застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивача у сумі 7 644,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано для перевірки належним чином засвідчених документів, що перелічені у Додатку №1 до акту від 01 квітня 2016 року,однак дані документи були надані під час судового засідання.

При цьому, надання перелічених документів до суду спростовує посилання відповідача на порушення в частині не ведення у встановленому законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, відтак, податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_4 яким до ОСОБА_3 за порушення п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 7 644,00 грн. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Окрім того,суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що відповідачем правомірно застосовано до позивача штрафні санкції у відповідності до вимог п.121.1 ст. 121 ПК України у розмірі 510,00 грн.,тому податкове повідомлення-рішення від 15 квітня 2016 року за № є правовірним.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України) та іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.

Відповідно до п.п. 75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до вимог ст. 80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Згідно приписів п.86.5, п.86.6 ст.86 Податкового Кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його законними представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 квітня 2016 року посадовими особами відповідача проведено фактичну перевірку магазину Наталка, в якому здійснює господарську діяльність позивач, за результатами проведеної фактичної перевірки субєкта господарювання складено акт перевірки від 01 квітня 2016 року №20/05/99/14/05/НОМЕР_3 та встановлені наступні порушення п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині не ведення у порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 3 822,00 грн. та ст. 85 Податкового кодексу України в частині ненадання дозвільних та реєстраційних документів до перевірки на вимогу перевіряючи.

Як вбачається з акту проведеної перевірки, перевірку проведено у присутності продавця ОСОБА_4, нею підписано, зауважень не надано.

Враховуючи положення ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд розглядає рішення суду першої інстанції лише в межах задоволення адміністративного позову та скасування податкового повідомлення-рішення від 15 квітня 2016 року за №5 про застосування штрафних санкцій у сумі 7 644,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, перевіркою встановлено, що у реалізації магазину знаходиться товар, облік якого не ведеться у встановленому законодавством порядку 3 822,00 грн.

Відповідно до Додатку до ОСОБА_2 перевірки № 1 від 01 квітня 2016 року субєкту господарювання запропоновано надати контролюючому органу до 06 квітня 2016 року наступні документи: реєстраційне посвідчення на реєстратор розрахункових операцій, довідка про опломбування реєстратора розрахункових операцій, книга обліку розрахункових операцій на реєстратор розрахункових операцій, розрахункові книжки, журнал обліку доходів фізичної особи-підприємця, накладні, товарно-транспортні накладні на реалізує мий товар та інші документи, які підтверджують ведення обліку товарів, відповідно до вимог ст.85 Податкового кодексу України (а.с. 15, 57). З даним переліком ознайомлено продавця ОСОБА_4, про що є відповідна відмітка.

Відповідно до положень ст. 85 Податкового кодексу України забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом. Платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки. При проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності). Забороняється вилучення оригіналів первинних, фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів за винятком випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством. У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис. Отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису. Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).У разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов'язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів. Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу. У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

У встановлений строк позивачем додаткові документи для спростування виявлених перевіркою порушень до податкового органу не надано, що підтверджується ОСОБА_2 про відмову від надання документів до перевірки № 126/05/99/14/05/НОМЕР_3 від 01 квітня 2016 року (а.с. 102).

Відповідно до вимог ст.44 Податкового Кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством( п.44.1).

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності( п.44.3).

У разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації( п.44.5).

Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності (п.44.6).

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

У разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи)( п.44.7).

Як встановлено по справі, у звязку із ненаданням додаткових документів та не спростуванням виявлених порушень діючого законодавства (п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»), податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №5 від 15 квітня 2016 року про застосування штрафних санкцій у сумі 7 644,00 грн.

Відповідно до п. 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі Закон № 265/95-ВР) субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобовязані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон № 996-ХІV).

Однак, згідно ч.1 ст. 3 Закону № 996-ХІV цей Закон поширюється на юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм власності, а також на представництво іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність.

Оскільки позивач не є юридичною особою, суд першої інстанції помилково застосував до нього вимоги зазначеного закону та посилання на правові позиції Верховного суду України, викладені в постанові від 20 січня 2015 року № 21-275а14, оскільки зазначені в постанові обставини стосуються юридичної особи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, оскільки судом визнано законним, а позивачем не оскаржувалась постанова суду першої інстанції щодо прийняття податкового повідомлення - рішення від 15.04.2016 року за № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій щодо не надання до перевірки документів, зазначених в додатку № 1 до акту від 01.04.2016 року та пояснень щодо їх відсутності за місцем господарської одиниці, де проводилась фактична перевірки, зокрема документів обліку товарних запасів на суму 3822 грн., що є похідним в прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_5 від 15 квітня 2016 року,суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

В суді встановлено та сторонами не спростовано, що на час проведення перевірки та прийняття податковим органом рішення про застосування фінансових санкцій, документи позивачем не надавались та відповідно до вимог ст..44 ПК України вважались відсутніми.

Реєстраційне посвідчення на реєстратор розрахункових операцій, довідка про опломбування реєстратора розрахункових операцій, книга обліку розрахункових операцій на реєстратор розрахункових операцій, розрахункові книжки, журнал обліку доходів фізичної особи-підприємця, накладні, товарно-транспортні накладні на реалізує мий товар та інші документи, які підтверджують ведення обліку товарів до податкового органу під час проведення перевірки не надавались, а були надані до суду.

Надані до судового засідання додаткові документи, зокрема видаткові накладні, судом першої інстанції не аналізувались на предмет того,до якого товару, зазначених в списку не облікованих в акті перевірки, вони відносяться та яким чином вони підтверджують чи спростовують висновки податкового органу.

Згідно пояснень позивача, викладених у його запереченні на апеляційну скаргу вищевказані документи не були надані під час проведення перевірки, оскільки знаходились особисто у позивача, а він в цей період знаходився на спортивних змаганнях в період 01.04-04.04.2016 року.

Оскільки, позивачем на момент проведення перевірки та до часу прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень( 15.04.2016 р.) не було надано перевіряючим відповідні накладні та інші документи, відповідно до ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" відповідачем правомірно до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосована фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи те, що при перевірці виявлено не облікованих товарів на суму 3 822,00 грн., податковим органом правомірно застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції у розмірі 7 644 грн., відтак податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_5 від 15 квітня 2016 року є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції згідно ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області - задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2016 року у справі № 805/2627/16-а скасувати в частині задоволення позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 15 квітня 2016 року за №5 про застосування штрафних санкцій у сумі 7 644,00 грн. і в цій частині в задоволені позовних вимог відмовити.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Вступну та резолютивну частини постанови прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 16 грудня 2016 року.

Повний текст постанови виготовлено 21 грудня 2016 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_5

ОСОБА_6