Справа № 813/3479/16
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 року справа № 813/3479/16

17 год. 17 хв. зал судових засідань №6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_1-М.І., ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Перша логістична компанія» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

товариство з обмеженою відповідальністю «Перша логістична компанія» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 06.10.2016.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що факти здійснення ТзОВ «Перша логістична компанія» господарських операцій з контрагентами ТОВ «ЄС «Європейська будівельна-фасадна Компанія», ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «Шериф Комфорт» та ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп» підтверджуються укладеними договорами, додатковими угодами до них, належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами: актами здачі-прийняття робіт, податковими накладними, звітами експедиторів, залізничними накладними, а оплата підтверджується банківськими виписками. Господарські операції в повній мірі відображені в регістрах бухгалтерського обліку позивача, що вплинуло на зміну його активів і пасивів в балансі. Вказує, що контролюючим органом не встановлена юридична дефектність первинних документів, поданих для перевірки, такі документи не визнані недійсними. Також, зазначає, що придбані послуги від ТОВ «ЄС «Європейська будівельна-фасадна Компанія», ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «Шериф Комфорт» та ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп» реалізовані третім особам і за такими операціями позивач правомірно сформував податкові зобов'язання з податку на додану вартість. З огляду на це, вважає спірне податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву. Заперечення відповідача обґрунтовані тим, що фінансово-господарська діяльність позивача та його контрагентів ТОВ «ЄС «Європейська будівельна-фасадна Компанія», ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «Шериф Комфорт» та ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп» здійснюється поза межами правового поля, а їх взаємовідносини є такими, що вчинені без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались спірними правочинами. Також вважає, що господарські взаємовідносини між позивачем та його контрагентами ТОВ «ЄС «Європейська будівельна-фасадна Компанія», ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «Шериф Комфорт» та ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп» не спричинили реального настання юридичних наслідків, оскільки документи, отримані позивачем від контрагентів, не можуть мати податкових наслідків, а тому позивачем неправомірно сформовано податковий кредит.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву. Просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, виходячи з наступних підстав.

ТзОВ «Перша логістична компанія» зареєстроване 11.08.2011 виконавчим комітетом Коростенської міської ради, останню реєстрацію проведено 20.04.2016 Реєстраційною службою Пустомитівського районного управління юстиції Львівської міської рад, номер запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР №9003404, , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.28-37 Т.1).

Позивач взятий на податковий облік в ДПІ у Коростенській ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області від 12.08.2011 №197, станом на 19.09.2016 перебуває на обліку Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області.

У період, за який проводилася перевірка, відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 01.04.2013 №200115915, зареєстроване платником ПДВ з 01.01.2014.

Основні види діяльності за КВЕД: 46.21 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, 77.39 надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, 46.71 оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, 46.90 неспеціалізована оптова торгівля, 47.99 інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, 49.20 вантажний залізничний транспорт, 52.21 допоміжне обслуговування наземного транспорту, 52.24 транспортне оброблення вантажів, 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Суд встановив, що ГУ ДФС у Львівській області проведено позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Перша логістична компанія» () з питань дотримання вимог податкового законодавства України при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «ЄС «Європейська будівельна-фасадна Компанія» (), ТОВ «Маджестік Лайн» (), ТОВ «Шериф Комфорт» () та ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп» () за період з 01.01.2014 по 29.07.2016.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 19.09.2016 № 8/13-01-14-06/37678031 (а.с.58-80 Т.1).

В акті перевірки встановлено, що позивач, на думку відповідача, порушив:

- п. 198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198 ОСОБА_4 кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 2229435,00грн., в тому числі за грудень 2015року в сумі 424813,00грн, за березень 2015року в сумі 904464,00грн, за квітень 2015року в сумі 291495,00грн, за серпень 2015року в сумі 608663,00грн;

- п.44.1, п.44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 ОСОБА_4 кодексу України, а саме ненадання платником податків у повному обсязі всіх документів, що повязані з предметом перевірки.

Акт перевірки підписано із запереченнями, які розглянуті відповідачем та відхилені (а.с.81-84 Т.1).

На підставі акта перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення рішення форми «Р» № від 06.10.2016, яким відповідно збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у сумі 2229435,00грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 557358,75грн. (а.с.86 Т.1).

Підставою для збільшення позивачеві суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість став висновок відповідача про те, що у перевірених періодах ТОВ «ЄС «Європейська будівельна-фасадна Компанія», ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «Шериф Комфорт» та ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп» не надавало ТзОВ «Перша логістична компанія» транспортно-експедиторських послуг, так як у вказаних контрагентів відсутні достатні матеріальні та трудові ресурси для виконання таких послуг.

Крім того, досліджуючи формування ТОВ «ЄС «Європейська будівельна-фасадна Компанія», ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «Шериф Комфорт» та ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп» податкового кредиту та податкових зобов'язань, згідно з даними АС «ОСОБА_4 блок», відповідач встановив факти формування податкових зобов'язань за операціями з підміни товарів/послуг, що свідчить про можливі порушення податкового законодавства та залучення суб'єкта до схеми формування штучного податкового кредиту.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням - рішенням № від 06.10.2016, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування такого рішення.

При вирішенні спору по суті суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ОСОБА_4 кодекс України.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ОСОБА_4 кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим вказаного пункту.

Суд встановив, що 15.03.2015 між позивачем (клієнт) і ТзОВ «Маджестік Лайн» (експедитор) укладено договір № 1503, відповідно до якого експедитор зобов'язується за дорученням клієнта за винагороду і за рахунок клієнта організувати виконання транспортно-експедиційних послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів вказаних клієнтом, по лініях залізниць України, СНД і Західної Європи (а.с.89-94 Т.1).

До вказаного договору сторонами укладено додаткову угоду(а.с.173 Т.6).

На підтвердження виконання умов договору №1503 від 15.03.2015 позивачем надано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №МГ000000018 від 28.04.2015 (а.с.151,172 Т.6), звіти експедитора про надання послуг, повязаних з організацією перевезень вантажів залізничним транспортом та інших супутніх послуг за квітень 2015 року (а.с.151-152, 171-177 Т.1, 98-101 Т.6), податкові накладні, відомості вагонів (а.с.153-170, 178-198 Т.1), акт надання послуг (а.с.151 Т.6).

15.07.2015 між позивачем (клієнт) і ТзОВ «Шериф Комфорт» (експедитор) укладено договір № 220, відповідно до якого експедитор зобов'язується за дорученням клієнта за винагороду і за рахунок клієнта організувати виконання транспортно-експедиційних послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів вказаних клієнтом, по лініях залізниць України, СНД і Західної Європи(а.с.95-99 Т.1).

На підтвердження виконання умов договору №220 від 15.07.2015 позивачем надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.08.2015 та від 28.08.2015 (а.с.152-153, 170-171 Т.6), звіти експедитора про надання послуг, повязаних з організацією перевезень вантажів залізничним транспортом та інших супутніх послуг за серпень 2015 року (а.с.199-203, 221-222, 243-250 Т.1, а.с.1-3, 36-42 Т.2, а.с.102-141 Т.6), податкові накладні, відомості вагонів (а.с.204-220, 223- 242 Т.1, а.с.4-35, 43-60 Т.2), акт надання послуг (а.с.152 Т.6).

02.03.2015 між позивачем (клієнт) і ТзОВ «Торговий Дім «Метрокепітал Груп» (експедитор) укладено договір № 03-15, відповідно до якого експедитор зобов'язується за дорученням клієнта за винагороду і за рахунок клієнта організувати виконання транспортно-експедиційних послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів вказаних клієнтом, по лініях залізниць України, СНД і Західної Європи (а.с.100-106 Т.1).

До вказаного договору сторонами укладені додаткові угоди(а.с.158-164 Т.6).

На підтвердження виконання умов договору № 03-15 від 02.03.2015 позивачем надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № МГ000000306 від 06.04.2015, №МГ000000279 від 08.04.2015, №МГ000000278 від 08.04.2015(а.с.155-157 Т.6), звіти експедитора про надання послуг повязаних з організацією перевезень вантажів залізничним транспортом та інших супутніх послуг за квітень 2015 року (а.с. 121-122, 128-129, 133, 138, 140, 142, 145 Т.1, а.с.7-81 Т.6), податкові накладні, відомості вагонів (а.с.123-127, 130-132, 134,139, 141, 143-144,146-150 Т.1), акти надання послуг (а.с.142-145 Т.6).

03.03.2015 між позивачем (клієнт) і ТзОВ «ЄС «Європейська будівельна-фасадна Компанія» (експедитор) укладено договір №107, відповідно до якого експедитор зобов'язується за дорученням клієнта за винагороду і за рахунок клієнта організувати виконання транспортно-експедиційних послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів вказаних клієнтом, по лініях залізниць України, СНД і Західної Європи(а.с.106-111 Т.1).

На підтвердження виконання умов договору № 107 від 03.03.2015 позивачем надано акти надання послуг №ЄБ000000182, №ЄБ000000178, №ЄБ000000180, №ЄБ000000181, №ЄБ000000182, №ЄБ000000179 від 31.03.2015(а.с.165-169 Т.6), звіти експедитора про надання послуг повязаних з організацією перевезень вантажів залізничним транспортом та інших супутніх послуг за березень 2015 року (а.с.201,248-249 Т.2, а.с.25 Т.3, а.с.14-16, 82-97 Т.6), податкові накладні, відомості вагонів (а.с.202-247, 250 Т.2, а.с.1-24 Т.3, а.с.15-40, 89-90, 215-228 Т.4, а.с.1-13 Т.6), акти надання послуг (а.с.146-150 Т.6).

Позивач здійснив оплату послуг у ТОВ «ЄС «Європейська будівельна-фасадна Компанія», ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «Шериф Комфорт» та ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп», що підтверджується відповідними банківськими виписками (а.с.61-109 Т.2).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як передбачено п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарською діяльністю в розумінні п. 14.1.36. ст. 14 ОСОБА_4 кодексу України є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ОСОБА_4 кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту, зокрема, виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2. ст. 198 ОСОБА_4 кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 ОСОБА_4 кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 вказаного Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 вказаного Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6. ст. 198 вказаного Кодексу передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 вказаного Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 вказаного Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до вказаного Кодексу.

Відповідно до ст. 201 ОСОБА_4 кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (утримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (утримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II ОСОБА_4 кодексу України.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 вказаного Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Приписами пункту 198.6 статті 198 ОСОБА_4 кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтвердженими митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 вказаного Кодексу).

Перевіркою не встановлено, що здійснені позивачем господарські операції з вказаним у акті перевірки контрагентом суперечать (є нетиповими) видам діяльності Товариства або є збитковими.

Надаючи оцінку первинним документам, які підтверджують придбання позивачем транспортно-експедиторських послуг у ТОВ «ЄС «Європейська будівельна-фасадна Компанія», ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «Шериф Комфорт» та ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп», суд дійшов до висновку, що податкові накладні у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення №168/704, є первинними документами, та мають всі необхідні встановлені законом обов'язкові реквізити.

Відповідні податкові накладні містять найменування контрагентів, характер та обсяг наданої послуги, підписи уповноважених представників сторін та відбитки печаток товариств та дають змогу визначити, які саме послуги надані, за якою ціною, між якими контрагентами.

Крім цього, докази того, що вказані документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними відповідачем суду не надано.

Встановлені обставини в сукупності свідчать про товарність і реальність здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «ЄС «Європейська будівельна-фасадна Компанія», ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «Шериф Комфорт» та ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп».

Крім цього, представником позивача долучено докази, що придбані позивачем послуги у ТОВ «ЄС «Європейська будівельна-фасадна Компанія», ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «Шериф Комфорт» та ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп» у перевірених періодах реалізовані на підставі укладених договорів наступним контрагентам: ПАТ «Аграрний фонд», ТзОВ «Сталь», ТзОВ «Оптімус Плюс», ТзОВ «Енселко Агро», ПП«ОСОБА_5 Україна», ПП «Ямпіль ОСОБА_6», ТзОВ «Торговий дім Харківський жиркомбінат», ТзОВ «Оптімус Плюс», ПП «Оліяр», ТзОВ «Віртус Коммодітіз», ПАТ«Лебединський насіннєвий завод», ТзОВ «ОСОБА_7 Л», ТзОВ «Скайсід», ПП«Серна», ТзОВ «Східноукраїнська компанія «Малтюроп», ТзОВ «Агрофірма ім..Чапаєва», ТзОВ «Браксіс-Полтава», СП ТзОВ «Нива Переяславщини», ТзОВ «Аграрні інвестиції», ТОВ «ОСОБА_6 Україна», ТзОВ «Демор», ПП «Новгород-Сіверські Аграрні Інвестиції», ТзОВ «Альянс ОСОБА_8», ПАТ «Компанія «Райз», ТзОВ «Голден Сідс», ТзОВ «Шалигенське», ТзОВ «Альянс ОСОБА_8», ТзОВ «Тас Агро»(а.с.110-200 Т.2, а.с.154 Т.6).

Також, представником позивача до матеріалів справи додано копії залізничних накладних, які підтверджують реальність виконання умов договорів, укладених позивачем з ПАТ «Аграрний фонд», ТзОВ «Сталь», ТзОВ «Оптімус Плюс», ТзОВ «Енселко Агро», ПП«ОСОБА_5 Україна», ПП «Ямпіль ОСОБА_6», ТзОВ «Торговий дім Харківський жиркомбінат», ТзОВ «Оптімус Плюс», ПП «Оліяр», ТзОВ «Віртус Коммодітіз», ПАТ«Лебединський насіннєвий завод», ТзОВ «ОСОБА_7 Л», ТзОВ «Скайсід», ПП«Серна», ТзОВ «Східноукраїнська компанія «Малтюроп», ТзОВ «Агрофірма ім..Чапаєва», ТзОВ «Браксіс-Полтава», СП ТзОВ «Нива Переяславщини», ТзОВ «Аграрні інвестиції», ТОВ «ОСОБА_6 Україна», ТзОВ «Демор», ПП «Новгород-Сіверські Аграрні Інвестиції», ТзОВ «Альянс ОСОБА_8», ПАТ «Компанія «Райз», ТзОВ «Голден Сідс», ТзОВ «Шалигенське», ТзОВ «Альянс ОСОБА_8», ТзОВ «Тас Агро» (а.с.26-250 Т.3, а.с.1-14, 41-88, 91-214, 229-250 Т.4, а.с.1-250 Т.5).

Суд також не бере до уваги доводи відповідача про невиконання укладених між позивачем та контрагентом договорів через відсутність за юридичною адресою, відсутність технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів і транспортних засобів, як доказ неможливості самостійно здійснювати фінансово-господарську діяльність, оскільки суб'єктам господарювання не заборонено залучати до здійснення фінансово-господарської діяльності інші підприємства чи підприємців на договірних засадах без їх прийняття на роботу, орендувати майно та транспортні засоби. В свою чергу, відповідачем під час проведення перевірки, вказана обставина не досліджувалась та не відображена в акті перевірки.

Щодо листа ПАТ «Укрзалізниця» від 09.11.2016 №Ц-1-3/6132-16 (а.с. 41 Т.6) про відсутність реєстрації контрагентів позивача користувачами послуг залізничного транспорту, суд зазначає, що як зазначалось представниками позивача в судових засіданнях та підтверджено матеріалами справи, контрагенти позивача не надавали безпосередньо послуги з перевезення залізничним транспортом та не брали жодної участі у перевезеннях, а лише організовували виконання транспортно-експедиційних послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів таким транспортом, що не потребує відповідної реєстрації користувачами послуг залізничного транспорту.

В разі наявності у органу державної податкової служби інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо такої особи.

Суд зазначає, що сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця.

ОСОБА_4 кодексу України не містять вимог про необхідність коригування платником податку правомірно визначеного податкового кредиту з ПДВ у зв'язку з тим, що підприємства, з якими мав правові відносини контрагент такого платника податку, порушують вимоги податкового законодавства.

Згідно з ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковим для правозастосування органами правосуддя.

У п. 38 рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» (заява №803/02, INTERSPLAV проти України) зазначено, що на думку суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Також суду не надано обвинувального вироку, що набрав законної сили, відносно посадових (службових) осіб ТОВ «ЄС «Європейська будівельна-фасадна Компанія», ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «Шериф Комфорт» та ТОВ «ТД «Метрокепітал Груп» та рішення суду, що набрало законної сили, про визнання відповідних правочинів недійсними.

Суд враховує те, що відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч.1 ст.19 Конституції України).

Суд також звертає увагу і на те, що платник податків, який через покладений на нього законами обов'язок щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) вступає у зв'язку з цим у відповідні правовідносини з державою, не може нести відповідальність за невиконання чи неналежне виконання такого обов'язку іншими платниками податків, якщо інше прямо не встановлено законом. Також, необхідно враховувати і те, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання зі сплати податку до бюджету, то це тягне за собою відповідну відповідальність та інші негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податків права на віднесення відповідних витрат до валових та сплачених ним у ціні товару відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені умови щодо нього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Крім того, на думку суду, платник податку не повинен нести відповідальність за невиконання постачальником його зобов'язань зі спати податку і в результаті чого сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. Такі вимоги стають надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Таким чином, із урахуванням встановлених обставин у справі та доказів, якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки, не підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому, позивачем не допущені порушення податкового законодавства в межах спору.

Зважаючи на те, що судом не встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства в межах спору, то застосування до нього штрафних санкцій є протиправним.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 06.10.2016 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

У відповідності до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України з Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 41831,92грн., сплаченого відповідно до платіжного доручення №732 від 12.10.2016.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 06.10.2016.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Перша логістична компанія» судовий збір в сумі 41831грн. 92коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений і підписаний 28 листопада 2016 року.

Суддя А.Г. Гулик