Справа № 803/1575/16
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Справа № 803/1575/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представників позивача Давидюка О.Ф., Жук М.А., Герасименко В.А.,

представників відповідача Грицишиної І.О., Цюпак Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Електротермометрія» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Електротермометрія» (далі - ПАТ «Електротермометрія», товариство, позивач) звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05 серпня 2016 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 4 642 621 грн. 75 коп. (4 174 826 грн. - за податковим зобов'язанням, 467 795 грн. 75 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями); №, яким позивачу зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 4 718 584 грн.; №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 3 668 360 грн. (2 934 688 грн. - за податковим зобов'язанням, 733 672 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями); №, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 98 954 грн. (94 011 грн. 15 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями, 4 942 грн. 85 коп. пені); №, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 8 995 грн. 43 коп. (8 271 грн. 84 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями, 723 грн. 59 коп. пені); №, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в розмірі 9 995 грн.; №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в розмірі 1 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки контролюючого органу про безтоварність господарських операцій купівлі-продажу, поставки з контрагентами на підставі укладених договорів, зроблені в ході проведення позапланової виїзної перевірки позивача, не відповідають фактичним обставинам справи. Позивач вказує, що факт здійснення господарських операцій підтверджується належним чином оформленими документами, які були надані під час перевірки, зокрема: договорами, накладними на відпуск, довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей (далі - ТМЦ), податковими накладними, товарно-транспортними накладними (далі - ТТН), шляховими листами, банківськими виписками, наказами про відрядження тощо. Податковим органом перевірено факти реалізації товариством продукції (лічильники води, регулятори тиску газу, інші прилади), підтверджено реалізацію та списання ТМЦ із складу даними бухгалтерського обліку (оборотно-сальдовими відомостями, журналами-ордерами, регістрами бухгалтерського обліку, аналізом руху ТМЦ по складу). Таким чином, фактично підтверджено реальність господарських операцій, однак визнано, що така реалізація відбувалась невстановленим особам, хоча не наведено жодного аргументу на підтвердження такого висновку. Отже, зроблено безпідставний висновок про безтоварність операцій з покупцями, а кошти, що надійшли від них - контролюючим органом безпідставно визнано безповоротною фінансовою допомогою. Також позивач зазначає, що наявність кримінальних проваджень стосовно посадових осіб контрагентів ПАТ «Електротермометрія» та наступних контрагентів по ланцюгу господарських взаємовідносин не свідчить про порушення податкового законодавства саме позивачем, оскільки вказані кримінальні провадження не стосуються товариства, крім того, в жодному із них не ухвалено обвинувального вироку.

Крім того, позивач не погоджується із висновком контролюючого органу щодо порушення товариством строку сплати податку з доходів фізичних осіб і військового збору, оскільки наведені податок і збір сплачувались до бюджету відповідно до вимог статті 168 Податкового кодексу України (ПК України) - у строки, встановлені цим кодексом для місячного податкового періоду.

Щодо виявлених порушень вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» позивач вказує, що 15 грудня 2014 року фактично відбулось виправлення помилки за 11 листопада 2014 року, а висновок щодо неповного оприбуткування готівкових коштів є помилковим. Також зазначає, що санкції за порушення норм з регулювання обігу готівки є адміністративно-господарськими санкціями в розумінні статті 250 Господарського кодексу України (далі - ГК України) і можуть бути застосовані до товариства тільки протягом 6 місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше одного року з дня вчинення порушення.

Стосовно порушення Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні від 15 грудня 2004 року №637 в частині несвоєчасного оприбуткування готівки в касі товариства в сумі 1 700 грн. позивачем вказано, що товариство не мало на меті занизити показники доходів та ухилитися від оподаткування, а лише допустило незначне виправлення в касовій книзі, яке не може трактуватись як доказ неоприбуткування готівки. Готівка була оприбуткована в повному обсязі, виправлення в документи були внесені задовго до початку перевірки.

У зв'язку з наведеним позивач просить оскаржувані податкові повідомлення-рішення скасувати.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали із наведених у позовній заяві підстав, просили позов задовольнити повністю.

Відповідач у письмових запереченнях на адміністративний позов (том 9, а.с.1-16) та представники відповідача у судовому засіданні вимог підприємства не визнали, посилаючись на правомірність висновків контролюючого органу, зроблених при проведенні перевірки, та з врахуванням наступного.

Згідно з висновками акта перевірки, в порушення статей 14, 135, 137 ПК України, ПАТ «Електротермометрія» занижено інші доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, на суму безповоротної фінансової допомоги по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТзОВ) «Тітус Трейд», ТзОВ «СЕОЛАН», ТзОВ «СТЕМФОРД», ТзОВ «Лоренс Трейд», ТзОВ «Терміні Групп», ТзОВ «Промтех-Трейд», ТзОВ «ЛЮКС БІЛДІНГ», ТзОВ «ТК Комівояжер», ТзОВ «ЛАЙКСТАРТ», ТзОВ «Спец-cтpoй» (далі - контрагенти-покупці) на загальну суму 10 095 436 грн. Також, за результатами перевірки встановлено завищення витрат ПАТ «Електротермометрія» по взаємовідносинах з придбання ТМЦ у ТзОВ «Вторсервіс», ТзОВ «Юніс», ТзОВ «Армадайн», ТзОВ «Єдвайс Мотус», Дочірнього підприємства (далі - ДП) «Техноскрап» ТзОВ «Скрап», ТзОВ «Стілфорт», ТзОВ «НВП «Спецкабель», ТзОВ «Малос», фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (далі - контрагенти-постачальники) на загальну суму 17 541 308 грн.,

Такі висновки ґрунтуються на тому, що при перевірці ПАТ «Електротермометрія» не надано усіх необхідних документів первинного бухгалтерського обліку на підтвердження правомірності здійснення господарської діяльності. Відносно посадових осіб ТзОВ «Тітус Трейд», ТзОВ «СЕОЛАН», ТзОВ «Терміні Групп», ТзОВ «Промтех-Трейд», ТзОВ «Спец-cтpoй» відкрито кримінальні провадження за ознаками фіктивного підприємництва, ухилення від сплати податків, привласнення, розтрати майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, створення терористичної групи чи терористичної організації відповідно. Крім того, в ході перевірки встановлено неможливість проведення зустрічної перевірки деяких контрагентів у зв'язку з відсутністю їх за місцезнаходженням; встановлено обрив ланцюга постачання придбаних товарів, що свідчить про протиправну мінімізацію податкових зобов'язань позивачем. ДП «Техноскрап» ТзОВ «Скрап» зареєстроване у м.Донецьк, тобто на території, на якій органи державної влади з квітня 2014 року не здійснюють своїх повноважень у зв'язку із проведенням антитерористичної операції. Таким чином, господарські взаємовідносини із вказаним контрагентом носять фіктивний характер.

Також, за період з січня 2014 року по грудень 2015 року позивачем нараховано, але несвоєчасно перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 940 111 грн. 47 коп. Крім того підприємством за період з серпня 2014 року по грудень 2015 року нараховано, але несвоєчасно перераховано військовий збір на загальну суму 82 718 грн. 25 коп., що стало підставою застосування до позивача штрафної санкції на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК України. ПАТ «Електротермометрія» у розрахунках за формою 1ДФ за період, що перевіряється, допущено помилки при зазначенні ідентифікаційних номерів осіб, що є підставою для накладення штрафу відповідно до пункту 119.2 статті 119 ПК України. При перевірці дотримання підприємством вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 (далі - Положення №637), встановлено неповне оприбуткування готівкових коштів 15 грудня 2014 року в сумі 299 грн.; несвоєчасне оприбуткування готівки в касі підприємства 28 вересня 2015 року в сумі 1 700 грн. У зв'язку із наведеним до товариства застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 9 995 грн. за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки; в розмірі 1 грн. за непроведення розрахункової операції через РРО.

Керуючись наведеним, відповідач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, прийнятими відповідно до вимог чинного законодавства, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення частково з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Волинській області в період з 09.03.2016 року по 20.04.2016 року проведено планову виїзну перевірку ПАТ «Електротермометрія» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, за наслідками якої складено акт №164/03-20-14-01-09/00225644 від 24 травня 2016 року (том 3, а.с.1-123).

Не погодившись з висновками, викладеними контролюючим органом у акті перевірки №164/03-20-14-01-09/00225644 від 24 травня 2016 року, ПАТ «Електротермометрія» подало свої заперечення, за результатами розгляду яких було призначено позапланову виїзну перевірку товариства з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2015 року, за наслідками якої складено акт №298/03-20-14-01-09/00225644 від 28 липня 2016 року (том 2, а.с.1-312).

Згідно із висновками проведених перевірок позивачем, зокрема, порушено:

підпункти 14.11.36, 14.1.257 пункту 14.1 статті 14, пункт 135.1 статті 135, пункт 137.1 статті 137, підпункт 138.1.1 пункту 138.1, пункти 138.2, 138.8 статті 138, підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункт 135.1 статті 135 ПК України та Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318, в результаті чого ПАТ «Електротермометрія» завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування за 2013 рік в сумі 3 734 056 грн., за 2014 рік в сумі 5 550 682 грн., за 2015 рік в сумі 4 718 584 грн. і занижено податок на прибуток на загальну суму 4 174 826 грн., з яких: 607 978 грн. за 2013 рік, 1 263 205 грн. за 2014 рік, 2 303643 грн. за 2015 рік;

пункт 185.1 статті 185, пункт 188.1 статті 188, пункти 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, статтю 201 ПК України, в результаті чого ПАТ «Електротермометрія» занижено податок на додану вартість на загальну суму 3 449 091 грн., в тому числі за 2013 рік: січень - 34 787 грн., лютий - 103 395 грн., березень - 89 280 грн., квітень - 156 890 грн., травень - 103 572 грн., червень - 22 450 грн., липень - 88 239 грн., серпень - 244 708 грн., вересень - 122 888 грн., жовтень - 49 424 грн., листопад - 164 895 грн., грудень - 101 422 грн., за 2014 рік: січень - 192 741 грн., лютий - 328 135 грн., березень - 74 252 грн., квітень - 53 575 грн., травень - 44 073 грн., червень - 149 099 грн., липень - 1 228 грн., серпень - 4 785 грн., вересень - 1 401 грн., жовтень - 38 628 грн., листопад - 280 грн., грудень - 52 500 грн., за 2015 рік: січень - 105 445 грн., лютий - 391 грн., березень - 263 318 грн., квітень - 281 887 грн., травень - 71 605 грн., червень - 142 681 грн., липень - 69 970 грн., серпень - 70 515 грн., вересень - 141 582 грн., жовтень - 73 494 грн., листопад - 1 527 грн.;

пункт 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», зокрема, порушено порядок проведення розрахунків за товари 11 листопада 2014 року на суму 299 грн. - не забезпечено проведення розрахункової операції на повну суму операції 299 грн. (повернення товару, форма оплати - картка) через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій № (зареєстрований на магазин «Крамниця», м.Луцьк, вул.Ковельська, 40) з роздрукуванням відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції та не видача особі, яка повертала товар, розрахункового документа встановленої форми на повну суму проведеної операції (видатковий чек на суму 299 грн. через РРО № проведений 15 грудня 2014 року, форма оплати - готівка);

пункти 2.2, 2.6 глави 2 Положення про проведення касових операцій у національній валюті в Україні № 637 від 15 грудня 2004 року - неоприбуткування (неповне і несвоєчасне) оприбуткування у касі готівки на загальну суму 1 999 грн., зокрема, неповне оприбуткування готівкових коштів 15 грудня 2014 року в сумі 299 грн. у книзі обліку розрахункових операцій №-Р/1 від 27 червня 2013 року на підставі фіскального чека РРО №0312; несвоєчасне оприбуткування готівки в сумі 1 700 грн. в касі підприємства 29 вересня 2015 року на підставі прибуткового касового ордера №415 від 28 вересня 2015 року (готівка оприбуткована 28 вересня 2015 року в КОРО №-Р/2 від 04 лютого 2015 року в сумі 1 535 грн. на підставі фіскального звіта РРО (службова видача - 1 700 грн.), у касовій книзі готівка в сумі 1 700 грн. оприбуткована 29 вересня 2015 року);

підпункти 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, пункт 176.2 статті 176 ПК України, в результаті чого несвоєчасно перераховано податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 940 111 грн. 47 коп. ( в тому числі за 2014 рік - 497 015 грн. 61 коп., за 2015 рік - 443 095 грн. 86 коп.) та військовий збір в сумі 82 718 грн. 25 коп. (в тому числі за 2014 рік - 31 876 грн. 98 коп., за 2015 рік - 50 841 грн. 27 коп.), що згідно статті 126 ПК України тягне за собою накладення штрафу.

На підставі акта перевірки №298/03-20-14-01-09/00225644 від 28 липня 2016 року контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 05 серпня 2016 року:

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 4 642 621 грн. 75 коп. (4 174 826 грн. - за податковим зобов'язанням, 467 795 грн. 75 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями);

№, яким позивачу зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 4 718 584 грн.;

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 3 668 360 грн. (2 934 688 грн. - за податковим зобов'язанням, 733 672 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями);

№, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 98 954 грн. (94 011 грн. 15 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями, 4 942 грн. 85 коп. пені);

№, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 8 995 грн. 43 коп. (8 271 грн. 84 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями, 723 грн. 59 коп. пені);

№, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

№, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в розмірі 9 995 грн.;

№, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в розмірі 1 грн. (том 1, а.с.17-24).

В обґрунтування висновків щодо завищення ПАТ «Електротермометрія» від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, заниження податку на прибуток та заниження податку на додану вартість контролюючий орган посилається на безтоварність господарських операцій із контрагентами-покупцями при реалізації виготовлених товарів ТзОВ «Тітус Трейд», ТзОВ «СЕОЛАН», ТзОВ «СТЕМФОРД», ТзОВ «Лоренс Трейд», ТзОВ «Терміні Групп», ТзОВ «Промтех-Трейд», ТзОВ «ЛЮКС БІЛДІНГ», ТзОВ «ТК Комівояжер», ТзОВ «ЛАЙКСТАРТ», ТзОВ «Спец-cтpoй», а також - на фіктивність господарських взаємовідносин із контрагентами-постачальниками при придбанні ТМЦ у ТзОВ «Вторсервіс», ТзОВ «Юніс», ТзОВ «Армадайн», ТзОВ «Єдвайс Мотус», ДП «Техноскрап» ТзОВ «Скрап», ТзОВ «Стілфорт», ТзОВ «НВП «Спецкабель», ТзОВ «Малос», фізичної особи-підприємця ОСОБА_6

При цьому, ГУ ДФС у Волинській області вказує, що на підтвердження реальності господарських операцій між позивачем і вказаними контрагентами під час перевірки ПАТ «Електротермометрія» не надано усіх необхідних документів первинного бухгалтерського обліку, зокрема: видаткових накладних, рахунків-фактур, листів-заявок, журналів реєстрації в'їзду та виїзду транспортних засобів на територію товариства, подорожних листів, актів виконаних робіт, товарно-транспортних накладних, сертифікатів якості (походження, відповідності) чушки латунної ЛС 59; ряд наданих документів містять неточності: шляхові листи, ТТН; місцезнаходженням ДП «Техноскрап» ТзОВ «Скрап», ТзОВ «Малос» є територія, тимчасово непідконтрольна органам державної влади України - територія проведення АТО (м.Донецьк Донецької області).

В акті перевірки №298/03-20-14-01-09/00225644 від 28 липня 2016 року контролюючим органом зазначено, що за результатами господарської діяльності позивача із усіма вказаними контрагентами на підставі інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, встановлено обрив ланцюга постачання придбаних товарів. За результатами діяльності із ТзОВ «Тітус Трейд», ТзОВ «СТЕМФОРД» встановлено розбіжності між задекларованими показниками податкового кредиту, відсутність товариств за їх місцезнаходженням, відсутність трудових і матеріальних ресурсів в товариств для здійснення господарської діяльності; із ТзОВ «СЕОЛАН» - відсутність сформованого податкового кредиту та податкових зобов'язань за результатами господарської діяльності з ПАТ «Електротермометрія», відсутність останнього за його місцезнаходженням (лист Харківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області від 20 лютого 2015 року № 537/7/20-23-22-01-05 «Про надання податкової інформації») (том 13, а.с.2-21); із ТзОВ «Спец-cтpoй», ТзОВ «ЛАЙКСТАРТ» - відсутність потужностей і основних фондів у товариств, відсутність останніх за їх місцезнаходженням; ТзОВ «Терміні Групп», ТзОВ «ЛЮКС БІЛДІНГ ГРУП» - умисне заснування фіктивного підприємництва (з пояснень керівників товариств ОСОБА_8, ОСОБА_9 відповідно). Крім того, посилаючись на інформацію ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у місті Києві від 14 червня 2016 року, протокол допиту ОСОБА_10- директора товариства, відповідач зазначив, що ТзОВ «Лоренс Трейд» за податковою адресою (м. Київ, вул. Стадіонна, 6) не знаходиться, діяльність вказаного товариства здійснювалась мети реального настання правових наслідків (том 9, а.с.38), водночас вказано про наявність акта про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «Лоренс Трейд» від 27 грудня 2013 року №1313/26-58-22-08-11/38393212. Також, в акті перевірки зазначено про наявність актів про неможливість проведення зустрічних звірок ТзОВ «Тітус Трейд» (акт від 17 квітня 2014 року №396/26-54-22-02-10/38005005), ТзОВ «СЕОЛАН» (з моменту реєстрації підприємства - 29 січня 2014 року), ТзОВ «Стемфорд» (акт від 28 березня 2014 року №922/26-55-22-0/38912050), ТзОВ «ЛАЙКСТАРТ» (акт від 31 липня 2014 року №2169/26-55-22-09/38649640, від 06 червня 2014 року №1579/26-55-22-09/38649640), ТзОВ «Спец-cтpoй» (акт від 14 травня 2014 року №1357/26-55-22-07). Водночас, відповідач посилається на відкриті кримінальні провадження стосовно посадових осіб ТзОВ «Тітус Трейд», ТзОВ «СЕОЛАН», ТзОВ «Стемфорд», ТзОВ «Терміні Групп», ТзОВ «Промтех-Трейд», ТзОВ «Спец-cтpoй» за ознаками злочинів, передбачених статтями 205 КК України (фіктивне підприємництво), 212 КК України (ухилення від сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), 191 КК України (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем), 258-3 КК України (створення терористичної групи чи терористичної організації).

В акті перевірки №298/03-20-14-01-09/00225644 від 28 липня 2016 року контролюючий орган також посилається на інформацію, надану Бориспільською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 22 червня 2016 року, щодо якої працівниками відділу податкового аудиту за результатами виїзду за зареєстрованою податковою адресою ТзОВ «Єдвайс Мотус» (Київська обл., м. Бориспіль, вул. Радянська 8А) встановлено відсутність самого товариства і його посадових осіб, про що складено акт про неможливість вручення запиту з метою встановлення місцезнаходження ТзОВ «Єдвайс Мотус» (том 9, а.с.37). З наявної в контролюючого органу інформації, усі наведені контрагенти-постачальники не є виробниками поставленої позивачу продукції, в ланцюгах постачання виробники також відсутні.

Однак, на підставі даних бухгалтерського обліку ПАТ «Електротермометрія» - оборотно-сальдових відомостей, журналів-ордерів, регістрів бухгалтерського обліку, аналізу руху ТМЦ по складу, контролюючий орган одночасно дійшов висновку про фактичне отримання грошових коштів позивачем за реалізований товар невстановленим особам, недоведеність фактичного придбання ТМЦ, що призвело до заниження доходів, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, на суму безповоротної фінансової допомоги, отриманої в результаті господарської діяльності із контрагентами-покупцями, завищення податкового кредиту, витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток в результаті господарської діяльності із контрагентами-постачальниками.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить із наступного.

Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України (ЦК України), зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно зі статтею 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Сторони самостійно визначають форму договору. В силу статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до статті 207 Господарського кодексу України (ГК України) господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути, на вимогу однієї із сторін або відповідного органу державної влади, визнано судом недійсним повністю або в частині.

Необхідними умовами для визнання зобов'язання недійсним відповідно до частини 1 статті 207 Господарського кодексу України є, зокрема, його вчинення з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків.

Наявність умислу у сторін (сторони) угоди означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність вчинення зобов'язання і суперечність його мети інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.

Таким чином, при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

Згідно із статтею 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Сторони самостійно визначають форму договору. В силу статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (Закон №996-XIV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 Закону №996-XIV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського обліку. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону №996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно зі статтею 1 Закону №996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до п.135.1 ст.135 ПК України визначено, що доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Як встановлено підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України (в редакції з 01.01.2015 року) об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

За змістом пункту 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас відповідно до підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 ПК України безповоротна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

Суд не погоджується з позицією відповідача щодо визначення отриманих коштів від реалізації товарів контрагентам-покупцям (невстановленим особам) як безповоротної фінансової допомоги, що призвело до заниження доходів, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що між ПАТ «Електротермометрія» (постачальником) і ТзОВ «Тітус Трейд» (покупцем) укладено договір поставки №13/14-050 від 23 жовтня 2013 року (том 3, а.с.125); між ПАТ «Електротермометрія» (постачальником) і ТзОВ «СЕОЛАН» (покупцем) укладено договір поставки №14/14-018 від 01 квітня 2014 року (том 3, а.с.182); між ПАТ «Електротермометрія» (постачальником) і ТзОВ «СТЕМФОРД» (покупцем) укладено договір поставки №14/14-011 від 20 лютого 2014 року (том 3, а.с.251); між ПАТ «Електротермометрія» (постачальником) і ТзОВ «Лоренс Трейд» (покупцем) укладено договір поставки №13/14-040 від 04 червня 2013 року (том 3, а.с.307); між ПАТ «Електротермометрія» (постачальником) і ТзОВ «Терміні Групп» (покупцем) укладено договір поставки №15/14-009 від 26 січня 2015 року (том 4, а.с.2); між ПАТ «Електротермометрія» (постачальником) і ТзОВ «ЛЮКС БІЛДІНГ ГРУП» (покупцем) укладено договір поставки №14/14-010 від 13 лютого 2014 року (том 4, а.с.15); між ПАТ «Електротермометрія» (постачальником) і ТзОВ «Промтех-Трейд» (покупцем) укладено договір поставки №14/14-052 від 15 грудня 2014 року (том 4, а.с.37); між ПАТ «Електротермометрія» (постачальником) і ТзОВ «ТК Комівояжер» (покупцем) укладено договір поставки №15/14-051 від 02 вересня 2015 року (том 4, а.с.76); між ПАТ «Електротермометрія» (постачальником) і ТзОВ «ЛАЙКСТАРТ» (покупцем) укладено договір поставки №14/14-020 від 01 квітня 2014 року (том 4, а.с.117); між ПАТ «Електротермометрія» (постачальником) і ТзОВ «Спец-cтpoй» (покупцем) укладено договір поставки №14/14-005 від 31 січня 2014 року (том 4, а.с.125).

Відповідно до умов вказаних договорів постачальник зобов'язався передати у власність покупця продукцію, а останній - прийняти і оплатити її вартість. Сторони погодили, що кількість і асортимент товару визначається у рахунках-фактурах; поставка товару здійснюється на умовах СІР-м.Харків (Інкотермс-2010), інші форми поставки продукції узгоджуються між сторонами додатково; розрахунок за кожну партію товару продукції виконується покупцем шляхом 100% передоплати згідно з виставленим продавцем рахунком-фактурою, або по факту поставки на протязі 5 календарних днів з моменту поставки; якість та комплектність товару повинна відповідати технічним умовам; поставка, приймання продукції по кількості та якості проводиться згідно із положеннями Інструкції П-6, П-7.

На виконання умов вказаних договорів за перевірений період позивач реалізував вказаним покупцям власну продукцію (лічильники води КВ-1,5, КВ-2,5, КВБ-2,5, КВБ-10, регулятори тиску газу РДГС-10, РТГБ та ін.) загальною вартістю 10 095 436 грн. Факти реалізації вказаних товарів позивач підтвердив товаро-транспортними накладними, довіреностями на отримання продукції, податковими накладними, наказами про відрядження осіб, що здійснювали доставку товару, подорожніми листами вантажних автомобілів, актами здачі прийняття робіт (надання послуг), експрес-накладними, оформленими із ТзОВ «Нова пошта» як перевізником товару, рахунками-фактури та платіжними дорученнями (том 3, а.с.126-332, том 4, а.с.3-152, том 10, а.с.1-106, том 12, а.с.200-313).

Також, позивачем в ході господарської діяльності у перевіреному періоді закуплялись ТМЦ для використання у власній господарській діяльності - виготовлення власної продукції.

Як встановлено, між ПАТ «Електротермометрія» (покупцем) і ТзОВ «Вторсервіс» (постачальником) укладено договори поставки №9 від 22 грудня 2014 року, №10 від 26 листопада 2012 року (том 5, а.с.2-6); між ПАТ «Електротермометрія» (покупцем) і ТзОВ «Армадайн» (постачальником) укладено договір поставки №3007/1-14 від 30 липня 2014 року (том 6, а.с.2-4); між ПАТ «Електротермометрія» (покупцем) і ТзОВ «НВП «Спецкабель» (постачальником) укладено договори поставки №13-01 від 01 січня 2013 року, №03-14 від 24 січня 2014 року (том 7, а.с.2-8); між ПАТ «Електротермометрія» (покупцем) і ТзОВ «Юніс» (постачальником) укладено договір поставки №30 від 25 березня 2015 року (том 8, а.с.3); між ПАТ «Електротермометрія» (покупцем) і ДП «Техноскрап» ТзОВ «Скрап» (постачальником) укладено договір поставки №01/02 від 01 лютого 2013 року (том 8, а.с.12-13); між ПАТ «Електротермометрія» (покупцем) і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (постачальником) укладено договір поставки №23/17 від 10 січня 2011 року (том 8, а.с.174-177), між ПАТ «Електротермометрія» (покупцем) і ТзОВ «Єдвайс Мотус» (постачальником) укладено договір поставки №29/05 від 29 травня 2013 року (том 2, а.с.223).

Відповідно до умов вказаних договорів постачальник зобов'язався передати у власність покупця товар, а покупець - прийняти і оплатити його вартість. Сторони погодили, що кожна партія товару визначається специфікаціями або видатковими накладними, якість товару повинна відповідати ТУ, ДСТУ, ГОСТ та стандартам якості; товар поставляється покупцю партіями або в повному об'ємі зі складу постачальника; ціни на товар узгоджуються на підставі виставленого рахунку; розрахунок за товар здійснюється в безготівковій формі шляхом 50%, 100% передоплати із доплатою протягом 10 банківських днів з моменту поставки товару у разі необхідності такої доплати, або шляхом оплати повної вартості товару протягом 10 банківських днів з моменту його поставки.

На виконання умов вказаних договорів за перевірений період позивач придбав у вказаних постачальників, а також у ТзОВ «Стілфорт», ТзОВ «Малос» на бездоговірній основі, товар (чушку латунну, круг н/ж, труби, кабельно-провідну продукцію, інструменти) загальною вартістю 17 541 308 грн. (в т.ч. ПДВ 3 449 091 грн.).

Факти придбання вказаних товарів позивач підтвердив видатковими накладними, податковими накладними, прибутковими ордерами, рахунками-фактурами, товарно-транспортними накладними, подорожними листами, актами на списання палива, журналом реєстрації доручень, платіжними дорученнями, наказами на відрядження, вантажними деклараціями, накладними на вантаж, експрес-накладними, оформленими із ПП «Нічний експрес», ТзОВ «Нова пошта» як перевізниками, рахунками-фактури (том 5, а.с.7-238, том 6, а.с.5-279, том 7, а.с.9-221, том 8, а.с.4-173, 178-295, том 10, а.с.107-247). Обставини щодо оприбуткування поставленого товару і використання його в господарській діяльності ПАТ «Електротермометрія» підтвердило картками складського обліку матеріалів, оборотними відомостями складу, накладними-вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення), приймально-здавальними накладними (том 11, а.с.10-288, том 12, а.с.3-199).

Перевіривши первинні документи, суд приходить до висновку, що вони оформлені відповідно до вимог Податкового кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704.

Судом не встановлено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, чи ґрунтуються на інших документах, недійсність даних яких установлена судом, а тому зазначені документи є підставою для бухгалтерського обліку. Факт реалізації і придбання товарів позивачем, транспортування, повна оплата та подальше використання в господарській діяльності підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами бухгалтерського обліку, не заперечено і не спростовано відповідачем.

Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про відсутність волевиявлення за істотними умовами договору однією із сторін; спори між сторонами щодо недійсності договорів відсутні. Контролюючим органом також не доведено, що господарські зобов'язання між позивачем та вказаними контрагентами вчинені з метою, заздалегідь суперечною інтересам держави та суспільства, та не були спрямовані на реальне настання правових наслідків. Крім того, за результатами перевірки контролюючий орган дійшов висновку про фактичне підтвердження отримання коштів позивачем від покупців продукції та фактичне використання в своїй господарській діяльності придбаних ТМЦ у контрагентів-постачальників, а отже порушень при здійсненні господарської діяльності позивачем ГУ ДФС у Волинській області не виявлено.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що правочини, укладені між позивачем та названими контрагентами виконані сторонами.

Суд критично оцінює посилання ГУ ДФС у Волинській області на наявність кримінальних проваджень стосовно посадових осіб ТзОВ «Тітус Трейд», ТзОВ «СЕОЛАН», ТзОВ «Стемфорд», ТзОВ «Терміні Групп», ТзОВ «Промтех-Трейд», ТзОВ «Спец-cтpoй» як на підставу висновків про порушення позивачем податкового законодавства, керуючись наступним.

Як вбачається із документів первинного бухгалтерського обліку (договору, товаро-транспортних накладних, довіреностей) директором ТзОВ «Тітус Трейд» є ОСОБА_12

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2015 року в кримінальній справі №756/12888/15 за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 28, частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України останнього визнано винним у фіктивному підприємництві (придбання юридичної особи ТзОВ «Тітус Трейд») з метою прикриття незаконної діяльності по мінімізації податкових зобов'язань для різних суб'єктів підприємницької діяльності; кримінальне провадження у зв'язку із закінченням строків давності - закрите (том 9, а.с.45-46).

Вказаною ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2015 року в кримінальній справі №756/12888/15 не встановлено фіктивності господарських взаємовідносин ТзОВ «Тітус Трейд» саме із ПАТ «Електротермометрія», як і не встановлено факту визнання ОСОБА_12 своєї провини у вчинення злочину, що спростовує доводи відповідача про доведеність умисної мінімізації податкових зобов'язань позивача.

Кримінальні провадження, відкриті відносно посадових осіб ТзОВ «СЕОЛАН», ТзОВ «Стемфорд», ТзОВ «Терміні Групп», ТзОВ «Промтех-Трейд», ТзОВ «Спец-cтpoй», на день розгляду справи є незакінченими, жодне з них не стосується посадових осіб ПАТ «Електротермометрія». Дані обставини не заперечено відповідачем, стверджено матеріалами кримінальних проваджень (том 9, а.с.48-54), актом перевірки №298/03-20-14-01-09/00225644 від 28 липня 2016 року. Водночас в силу приписів частини четвертої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України саме вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Пунктом 73.5 статті 73 ПК України передбачено, що з метою отримання податкової інформації, контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Відповідно до пунктів 2 - 4 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1232 (Порядок №1232), зустрічні звірки проводяться у суб'єктів господарювання щодо здійснення операцій, з якими під час перевірки платника податків та зборів виникають сумніви стосовно факту здійснення таких операцій або якщо існують розбіжності задекларованих у деклараціях з податку на додану вартість показників податкового кредиту та податкових зобов'язань.

Відповідно до пункту 7 Порядку №1232 за результатами проведеної зустрічної звірки складається довідка, яка підписується суб'єктом господарювання (законним чи уповноваженим представником) і посадовими особами органу державної податкової служби та особисто вручається суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку або надсилається суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Отже, проведення звірки - це дії по співставленню даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, за результатами здійснення яких складається довідка.

Виходячи з приписів підпункту 4.4 пункту 4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема, у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням, відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.

Таким чином, суд вважає, що оскільки зустрічні звірки жодного із контрагентів фактично не проводилась, тому акти про неможливість проведення зустрічної звірки із висновками про їх відсутність за своїм місцезнаходженням, відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності трудових ресурсів, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, основних фондів є різновидом податкової інформації і не можуть бути підставою для висновку щодо здійснення позивачем правочинів без мети настання реальних наслідків, проведення безтоварних операцій, та, відповідно, однією з підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень про визначення грошових зобов'язань, в даному випадку - збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 4 642 621 грн. 75 коп., зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 4 718 584 грн., збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 3 668 360 грн.

Крім того, на думку суду, чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Отже, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо правомірного формування податкового кредиту і податкових зобов'язань з ПДВ сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови стосовно його формування та має необхідні документальні підтвердження його розміру і не може свідчити про наявність умислу уникнути від сплати податків.

При цьому, згідно пояснень представників відповідача, наданих в судовому засіданні, підставою для висновку контролюючого органу про заниження доходів і завищення витрат позивача є виключно наявність інформації інших контролюючих органів про порушення податкового законодавства контрагентами ПАТ «Електротермометрія», однак, на думку суду, порушення постачальником товару (послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для позбавлення покупця права на отримання податкової вигоди за умови, якщо не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента, злагодженість дій між ними або про те, що він діяв без належної обачності у виборі контрагента. Будь-яких доказів, що позивач при здійсненні господарської діяльності із вищезгаданими контрагентами діяв недобросовісно, контролюючий орган не надав суду.

Також, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» на території Донецької області проводиться антитерористична операція.

ДП «Техноскрап» ТзОВ «Скрап» і ТзОВ «Малос» перебувають на податковому обліку в Маріупольській ОДПІ (Куйбишівське районне у місті Донецьку відділення) за податковими адресою: м.Донецьк, вул.Югославська, 28 та м.Донецьк, вул.Куйбишева, 72 відповідно.

Як встановлено судом, договір поставки між позивачем і ДП «Техноскрап» ТзОВ «Скрап» укладено 01 лютого 2013 року. На виконання умов вказаного договору позивач придбавав товар у лютому, травні 2013 року (том 8, а.с.12-16), тобто до початку проведення АТО на території області, доставка якого з міста Донецька до міста Луцьк проводилась позивачем, що стверджується належним чином оформленими видатковими накладними, товарно-транспортними накладними. В червні і жовтні 2014 року поставка товару на користь позивача відбувалась перевізником ТзОВ «Нова пошта» за замовленням ДП «Техноскрап» ТзОВ «Скрап» з міста Костянтинівка в місто Луцьк, що позивач ствердив експрес накладною, актом здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Судом встановлено, що поставки товару позивачу від ТзОВ «Малос» проводились в квітні, травні, липні грудні 2013 року, січні 2014 року, тобто до початку проведення АТО на території області, доставка якого з міста Донецька до міста Луцьк проводилась позивачем і перевізником ПП «Нічний експрес», що стверджується належним чином оформленими накладними, товарно-транспортними накладними (том 8, а.с.132-137, 160-164). Поставки товару в квітні, червні, серпні 2014 року за маршрутом Донецьк-Луцьк здійснювались виключно перевізником ПП «Нічний експрес» за замовленням ТзОВ «Малос», що позивач ствердив оформленими товарно-транспортними накладними (том 8, а.с.165-167).

Наведене свідчить про спростування доводів відповідача про безтоварність оформлених поставок товару на користь позивача у зв'язку із місцезнаходженням контрагентів ДП «Техноскрап» ТзОВ «Скрап» і ТзОВ «Малос» у місті Донецьк.

Щодо відсутності у позивача сертифікатів відповідності на придбаний товар - чушку латунну суд зазначає наступне. Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01 лютого 2005 року № 28 (у редакції наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 06 листопада 2013 року № 1308) затверджено Перелік продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні. Вказаний перелік не містить такого товару, як чушка латунна, а отже останній не підлягає обов'язковій сертифікації. Крім того, позивачем надано суду Свідоцтво про атестацію № 183 від 16 січня 2012 року (чинне до 15 січня 2015 року), яке засвідчує, що випробувальний центр ПАТ «Електротермометрія» відповідає критеріям атестації і атестований на проведення вимірювань у сфері та/або поза сферою поширення державного метрологічного нагляду; результати дослідження якості чушки латунної, придбаної в ТзОВ «Вторсервіс», ДП «Техноскрап» ТзОВ «Скрап», ТзОВ «Єдвайс Мотус» в лабораторії випробувального центру ПАТ «Електротермометрія» (том 1, а.с.41, том 11, а.с.8-9).

Наведене свідчить про спростування доводів відповідача про необхідність наявності у позивача сертифікатів відповідності на придбаний товар - чушку латунну, а також проведення дослідження якості цього товару позивачем у власному сертифікованому випробувальному центрі ПАТ «Електротермометрія».

Таким чином, не заслуговують на увагу доводи контролюючого органу про отримання платником податку необґрунтованої податкової вигоди, оскільки не ґрунтуються на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника на формування податкових зобов'язань і податкового кредиту. Контролюючим органом не доведено існування таких обставин, не спростовано реальності виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано податкові зобов'язання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем надано контролюючому органу всі належним чином оформлені первинні документи, передбачені податковим законодавством, доведено правомірність формування податкових зобов'язань, а отже контролюючим органом безпідставно визнано доходи, отримані від вищезазначених покупців за реалізацію товару, безповоротною фінансовою допомогою, та протиправно зменшено витрати та податковий кредит, що стало підставою для зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком прибуток, збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток, збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що податкові повідомлення-рішення від 05 серпня 2016 року №, №, № є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги позивача в цій частині - задоволенню.

Щодо визначення позивачу контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням № грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 98 011 грн. 15 коп. (94 011 грн. 15 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями, 4 942 грн. 85 коп. пені), податковим повідомленням-рішенням № військового збору в розмірі 8 995 грн. 43 коп. (8 271 грн. 84 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями, 723 грн. 59 коп. пені) і застосування податковим повідомленням-рішенням № штрафної (фінансової) санкції в розмірі 510 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є податковий агент.

Згідно із статтею 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України).

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (підпункт 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України).

Відповідно до підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід (підпункт 168.4.7 пункту 168.4 статті 168 ПК України).

Відповідно до пунктів 171.1, 171.2 статті 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку; з інших доходів є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Згідно з абзацом першим пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Підпунктами 1.1-1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України визначено, що платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Як встановлено під час перевірки контролюючим органом, не заперечено і не спростовано позивачем, за період з січня 2014 року по грудень 2015 року, у зв'язку із затримкою виплати заробітної плати працівникам товариства, ПАТ «Електротермотрія» несвоєчасно (із затримкою до 30 календарних днів) перераховувало до бюджету узгоджений податок з доходів фізичних осіб всього в сумі 940 111 грн. 47 коп., з них: 497 015 грн. за 2014 рік, 443 095 грн. 86 коп.

Також ПАТ «Електротермотрія» з січня 2014 року по грудень 2015 року нараховано, узгоджено, але несвоєчасно перераховано в бюджет (із затримкою до 30 календарних днів) військовий збір в загальній сумі 82 718 грн. 25 коп., з них: 31 876 грн. 98 коп. за 2014 рік, 50 841 грн. 27 коп. за 2015 рік.

Також, встановлено, що позивач у розрахунках за формою 1ДФ у перевіреному періоді допустив помилки при зазначенні ідентифікаційних номерів підприємця НОМЕР_7.(вказано НОМЕР_8 замість НОМЕР_1), працівника НОМЕР_6 (вказано НОМЕР_2 замість НОМЕР_3), працівника ОСОБА_15 (вказано НОМЕР_4 замість НОМЕР_5). Наведених обставин позивач не заперечив і не спростував.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня (підпункт 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України).

Пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті (пункт 129.4 статті 129 ПК України).

Як встановлено пунктом 119.2 статті 119 ПК України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Керуючись наведеним, у зв'язку із встановленням прострочення ПАТ «Електротермометрія» сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору, подання податкової звітності за формою 1ДФ з помилками, суд дійшов висновку про правомірність і обґрунтованість податкових повідомлень-рішень від 05 серпня 2016 року № про визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 98 954 грн. (94 011 грн. 15 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями, 4 942 грн. 85 коп. пені); № про визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 8 995 грн. 43 коп. (8 271 грн. 84 коп. - за штрафними (фінансовими) санкціями, 723 грн. 59 коп. пені); № про визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, а тому позовні вимоги товариства в частині їх скасування задоволенню не підлягають.

В ході проведення перевірки контролюючим органом було встановлено не оприбуткування готівкових коштів 15 грудня 2014 року в сумі 299 грн. в книзі обліку розрахункових операцій (на підставі фіскального чека РРО №312 у розділі 2 КОРО «Облік руху готівки та сум розрахунків» здійснено запис на суму 785 грн., при цьому відповідно до фіскального чека РРО від 15 грудня 2014 року сума готівки становить 1 084 грн.) та не видачу розрахункового документа на вказану суму. Так, під час перевірки встановлено, що відповідно до фіскального чека №2553 від 04.11.2014 року в магазині «Крамниця» покупцем придбано товари на суму 299 грн., форма оплати - картка, який згідно його заяви від 11.11.2014 року був повернутий в магазин. На господарській одиниці повернення товару 11.11.2014 року на суму 299 грн. проведено через платіжний термінал, проте виатковий чек на суму 299 грн через РРО проведений лише 15.12.2014 року, форма оплати - готівка. Також перевіркою встановлено несвоєчасне оприбуткування готівки в касі підприємства в сумі 1 700 грн. 28 вересня 2015 року (на підставі фіскального звітного чека РРО № 0495 від 28 вересня 2015 року готівка в сумі 1 700 грн. в день її надходження до каси підприємства неоприбуткована).

Позивач в позовній заяві і представники позивача заперечили факт наявність вказаних порушень. При цьому зазначили, що 04.11.2014 року в магазині «Крамниця» покупцем придбано товар на суму 299 грн., розрахунок за який здійснено через платіжний термінал. В подальшому вказаний товар повернутий покупцем та 11.11.2014 року здійснено повернення коштів останньому. 15.12.2014 року продавцем виправлено помилку за 11.11.2014 року та внесено відповідний запис в КОРО. Щодо оприбуткування готівки в касі підприємства за 28.09.2015 року на суму 1 700 грн., то представники позивача зазначили, що вказана готівка була здана в касу підприємства відповідно до прибуткового касового ордера саме в день її надходження 28.09.2015 року, отже факт несвоєчасного оприбуткування відсутній.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначає Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 (далі - Положення № 637).

Пунктом 1.2 Положення № 637 визначено, що оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Відповідно до пункту 2.2 Положення № 637 підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Пунктом 2.6 Положення № 637 встановлено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Згідно пункту 4.2 Положення № 637 усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (далі - Указ № 436/95) у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Контроль за додержанням особами, зазначеними у статті 1 цього Указу (крім банків), норм з регулювання обігу готівки в національній валюті, що встановлюються Національним банком України, здійснюють органи державної податкової служби, державної контрольно-ревізійної служби, Міністерства внутрішніх справ України та фінансові органи, а банками - Національний банк України. Штрафні санкції, передбачені цим Указом, застосовуються до осіб, зазначених у статті 1 цього Указу, органами державної податкової служби на підставі матеріалів проведених ними перевірок і подань державної контрольно-ревізійної служби, фінансових органів та органів Міністерства внутрішніх справ України в установленому законодавством порядку та в розмірах, чинних на день завершення перевірок або на день одержання органами державної податкової служби зазначених подань (статті 2, 3 Указу № 436/95).

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 436/95) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Згідно із пунктом 1 статті 17 цього ж Закону у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня.

Факт порушення вимог Положення №637 в частині неповного оприбуткування коштів в КОРО в сумі 299 грн. 15.12.2014 року позивач не спростував належними та допустимими доказами, водночас несвоєчасне оприбуткування коштів в сумі 1 700 грн. в касі підприємства за 28.09.2015 року підтверджується касовою книгою, де за 29.09.2015 року міститься запис про оприбуткування коштів в сумі 1 700 грн. (том 1, а.с.89).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно нараховано суму штрафних (фінансових) санкцій на підставі абзацу третього статті 1 Указу №436/95 за порушення ПАТ «Електротермометрія» пунктів 2.2, 2.6 Положення №637, а саме: за неоприбуткування у касах готівки, у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми, тобто 9 995 грн., а також правомірно застосовано фінансову санкцію на підставі пункту 1 статті 17 Закону №436/95 в розмірі 1 грн. за порушення вимог цього Закону в частині непроведення розрахункової операції через РРО 11.11.2014 року на суму повернення товару.

Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 05 серпня 2016 року №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в розмірі 9 995 грн.; №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в розмірі 1 грн., є необґрунтованами і безпідставними, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

При цьому, суд критично оцінює доводи позивача щодо пропущення контролюючим органом строків застосування адміністративно-господарських санкцій, визначених статтею 250 Господарського кодексу України з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. Згідно з частиною другою статті 250 Господарського кодексу України дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, Законом України «Про банки і банківську діяльність» та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

Таким чином, вимоги вказаної норми Закону не поширюються на правовідносини, що виникли між сторонами даного адміністративного спору, оскільки застосування штрафних санкцій ГУ ДФС у Волинській області здійснено на підставі законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Як визначено частинами першою, третьою статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, слід присудити на користь позивача здійснені ним і документально підтверджені судові витрати відповідно до задоволених вимог в розмірі 126 042,73 грн. (платіжне доручення № 2660 від 25 жовтня 2016 року) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 05 серпня 2016 року №, № та №.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь Публічного акціонерного товариства «Електротермометрія» (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Ковельська, будинок 40, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ) судовий збір в сумі 126 042,73 грн. (сто двадцять шість тисяч сорок дві грн. 73 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

Постанова в повному обсязі складена 19 грудня 2015 року.