Справа № 826/4520/16
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4520/16 Головуючий у 1-й інстанції: Погрібніченко І.М. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

13 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Літвіної Н.М.,Коротких А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.10.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконною та скасування постанови.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.10.2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

У засідання учасники процесу не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 жовтня 2011 року по справі № 1806/2-А-7431/11 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2012 року, позовні вимоги задоволено частково:

- визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2, як інваліду 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи з 21 січня 2011 року по 22 липня 2011 року у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи розміру мінімальної пенсії за віком у розмірі прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, як передбачено положенням ст. ст. 50, 54 з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Тривале невиконання рішення, ухваленого на його користь, а також відсутність ефективних національних засобів юридичного захисту стало приводом для звернення ОСОБА_2 до Європейського Суду з Прав Людини (далі - ЄСПЛ).

Крім позивача, до ЄСПЛ було подано ще 249 інших заяв.

Як наслідок, справу ЄСПЛ було розпочато за 250 заявами, поданими до вказаного суду проти України.

31 липня 2014 року Європейським Судом з Прав Людини прийнято Рішення «Штефан та інші проти України» № 36762/06, яким вирішено:

(а) упродовж трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних органів, ухвалені на користь заявників, які залишаються такими, що підлягають виконанню, та виплатити по 2 000 (дві тисячі) євро кожному із заявників або їх правонаступників, зазначених у Додатку 1, в якості відшкодування матеріальної і моральної шкоди та компенсації судових та інших витрат плюс будь-які податки, що можуть нараховуватись заявникам на вищезазначені суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу;

(b) із закінченням зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на цю суму нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

15 серпня 2014 року Урядовий уповноважений у справах Європейського Суду з Прав Людини Севостьянова Н.І. звернулась із службовою запискою до Державної виконавчої служби України вих. № 3788-0-30-14/12-0.1/7314, в якій просила вжити невідкладних заходів для виконання Рішення ЄСПЛ «Штефан та інші проти України» № 36762/06 від 31 липня 2014 року.

До ДВС України вказана службова записка надійшла 22.08.2014 за вх. № 14-0-26-3618.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 21.08.2014 звернувся до Державної виконавчої служби України з заявою від 18.08.2014 про відкриття виконавчого провадження.

Розглянувши Рішення ЄСПЛ «Штефан та інші проти України» № 36762/06 від 31.07.2014, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 29.08.2014 винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44554759.

В.о. начальника відділу примусового виконання рішень ДВС України супровідним листом від 03.09.2014 вих. № 14-0-26-3618-2./11 направив на адреси Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 та Урядового уповноваженого у справах Європейського Суду з Прав Людини копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.08.2014, у той же час, першому адресату - заяву та банківські реквізити стягувача.

Рішення № 36762/06 в частині виплати моральної компенсації у розмірі 33 220,81 грн. (еквівалент 2 000 євро) виконано, що підтверджується платіжним дорученням від 26.09.2014 № 6437 на суму 33 220,81 грн.

В зв'язку з фактичним у повному обсязі виконанням рішення суду, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 26.11.2014 винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 44554759 (оскаржувана постанова), про що супровідним листом за № 2064-2./11 від 05.12.2014 було повідомлено позивача.

Одночасно, ОСОБА_2, виявивши недоліки та неповне викладення резолютивної частини постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.10.2011 у справі № 1806/2-А-7431/11 (зокрема щодо проведення не лише перерахунку, а й виплати, так як суд цю вимогу досліджував у мотивувальній частині постанови, але в резолютивній частині помилково не зазначив) в 2014 році звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з заявами про виправлення описки та роз'яснення постанови суду.

03 червня 2015 року Ковпаківським районним судом м. Суми у справі № 1806/2-А-7431/11 винесено Додаткову постанову, залишену без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року, якою доповнено п. 3 резолютивної частини постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.10.2011 по справі № 1806/2-А-7431/11 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії, а саме: п. 3 резолютивної частини постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.10.2011 по справі № 1806/2-А-7431/11 викладено в наступній редакції: «Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2, як інваліду 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи з 21 січня 2011 року по 22 липня 2011 року в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком у розмірі прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, як передбачено положенням ст. ст. 50, 54 з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести виплату різниці між перерахованими та фактично виплаченими сумами пенсії».

Вказана обставина також підтверджується видачею виконавчого листа від 12.11.2015 по справі № 1806/2-А-7431/11, строк пред'явлення якого до 04.08.2016.

В зв'язку з цим, на думку позивача, постанова Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 жовтня 2011 року по справі № 1806/2-А-7431/11 фактично викладена в новій редакції, що передбачає як перерахунок пенсії ОСОБА_2, так і її виплату, а тому, на переконання позивача, закінчення виконавчого провадження є передчасним.

Непогодившись з закінченням виконавчого провадження, ОСОБА_2 в лютому 2016 року звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою від 09.02.2016, в якій просив виконати Додаткову постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.06.2015 у справі № 1806/2-А-7431/11 в рамках рішення ЄСПЛ «Штефан та інші проти України» та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 26.11.2014 № 44554759.

У відповідь на звернення заявника, Відділом позивача повідомлено (лист від 01.03.2016 вих. № Д-4384/20.1/0-11) про те, що рішення національного суду винесеного на користь стягувача передбачає лише здійснення боржником перерахунку пенсії; боржником (Державою Україна) здійснено відповідний перерахунок, що підтверджено заявою стягувача від 18.08.2014; додаткова постанова Ковпаківського районного суду м. Суми винесена через сім місяців після закінчення виконавчого провадження по виконанню рішення ЄСПЛ «Штефан та інші проти України» № 36762/06 від 31.07.2014; в межах виконання вказаного рішення обов'язок держави стосовно застосування додаткових заходів індивідуального характеру виникає лише до рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.10.2011 у справі № 1806/2-А-7431/11, як наслідок, підстав для виконання Додаткової постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.06.2015 у справі № 1806/2-А-7431/11 в рамках рішення ЄСПЛ «Штефан та інші проти України» немає, як і - підстав для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.11.2014 № 44554759.

Приписами статті 1 Закону № 606-XIV (в редакції норм, що були чинними в момент виникнення спірних правовідносин). визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

В частинах 1, 2 ст. 2 Закону № 606-XIV, зазначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України; примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (далі - державні виконавці).

Відповідно до частини другої ст. 4 Закону № 202/98-ВР (в редакції норм, що були чинними в момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIV, визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У відповідності до ч. 3 ст. 49 Закону № 606-XIV, про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як підтверджено матеріалами справи, Рішення ЄСПЛ № 36762/06 від 31.07.2014 у справі «Штефан та інші проти України» виконано фактично в повному обсязі.

Так, грошові кошти перераховані стягувачу платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 6437 від 26.09.2014 у розмірі 33 220,81 грн. (еквівалент 2 000 євро). Копія вказаного вище платіжного доручення наявна в матеріалах справи.

Відповідно до інформації, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження, рішення національного суду винесеного на користь стягувача передбачає лише здійснення боржником перерахунку пенсії. Боржником здійснено відповідний перерахунок, що підтверджено заявою стягувача від 18.08.2014.

Вказаний вище розрахунковий документ та здійснення боржником відповідного перерахунку, що підтверджується заявою стягувача від 18.08.2014, стали приводом для прийняття головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 44554759 від 26.11.2014.

Водночас, виконавче провадження ВП № 44554759, яке є завершеним, стосувалось примусового виконання Рішення ЄСПЛ № 36762/06 від 31.07.2014 у справі «Штефан та інші проти України», яке стосувалось тривалого невиконання постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.10.2011 у справі № 1806/2-А-7431/11, а не Додаткової постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.06.2015 у справі № 1806/2-А-7431/11, якою пункт 3 резолютивної частини постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.10.2011 по справі № 1806/2-А-7431/11 викладено в новій редакції, та саме остання за свідченням позивача підлягає виконанню.

Колегія суддів зазначає, що в межах виконання Рішення ЄСПЛ № 36762/06 від 31.07.2014 у справі «Штефан та інші проти України» обов'язок держави стосовно застосування додаткових заходів індивідуального характеру виникає лише щодо виконання постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.10.2011 у справі № 1806/2-А-7431/11, що також визначено в постанові Верховного Суду України від 31.03.2014 у справі № 21-37а14, по аналогічній справі.

Як встановлено та що не заперечувалось ОСОБА_2, Додаткову постанову від 03.06.2015 у справі № 1806/2-А-7431/11 Ковпаківським районним судом м. Суми було винесено після завершення виконавчого провадження ВП № 44554759 (Постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 44554759 датована 26.11.2014), а отже, про існування вказаної постанови Відділ не міг знати.

Тому, твердження позивача, що закінчуючи виконавче провадження ВП № 44554759 виконавець не врахував наявність нового викладення резолютивної частини постанови суду по вказаній вище справі що призвело до передчасного закінчення самого виконавчого провадження, є безпідставним.

Крім того, як зазначено вище, на підставі Додаткової постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.06.2015 у справі № 1806/2-А-7431/11 видано виконавчий лист (новий) № 1806/2-А-7431/11 від 12.11.2015, зі строком пред'явлення до 04.08.2016, що не позбавляло ОСОБА_2 права на звернення до органів державної виконавчої служби щодо примусового виконання вказаної додаткової постанови.

Враховуючи вищезазначене, Рішення ЄСПЛ № 36762/06 від 31.07.2014 у справі «Штефан та інші проти України» виконано в повному обсязі, а отже, оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження від 26.11.2014 прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та чинними в момент виникнення спірних правовідносин законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надане, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такої постанови.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в задоволенні вимоги позивача про визнання незаконною та скасування постанови Відділу про закінчення виконавчого провадження ВП № 44554759 від 26.11.2014 на підставі того, що рішення національного суду по справі № 1806/2-А-7431/11 фактично не виконано, а отже і Рішення Європейського Суду з Прав Людини є фактично невиконаним, має бути відмовлено.

Крім того, вимога позивача щодо зобов'язання відповідача вчинити певні дії є похідними від попередньої вимоги, що свідчить також про її необґрунтованість.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.10.2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: А.Ю. Коротких

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Літвіна Н. М.

Коротких А. Ю.