Справа № 509/3460/16-а
Суддя: Бочаров А. І.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/3460/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Осадченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь адміністративну справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до

Органу реєстрації Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області

про визнання протиправною відмови провести реєстрацію та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

20.09.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до Органу реєстрації Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про визнання протиправною відмови провести реєстрацію та зобов'язання вчинити певні дії, в обґрунтування позову зазначила, що 20 січня 2011 року зареєстрований шлюб між нею та ОСОБА_2, свідоцтво № НОМЕР_1. У минулому році ними було придбано на спільні кошти квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Право власності на квартиру було зареєстровано на її чоловіка ОСОБА_2. Наразі у квартирі ніхто не зареєстрований, однак вона проживає у цій квартирі разом з дитиною. Чоловік поїхав на заробітки. У неї виникла необхідність зареєструватися за вищевказаною адресою, у квартирі, яка належить їм з чоловіком, та є об'єктом права спільної сумісної власності, відповідно до законодавства України. 07.09.2016 року вона звернулася до органу реєстрації Таїрівської сільської ради з заявою зареєструвати її та її малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_1 за вищевказаною адресою, до заяви додала копи усіх документів та ознайомила з оригіналами, крім того вона і дитина були зняті з реєстрації. Нею були надані усі зазначені у Законі документи, а також Витяг про те, що вона є матір'ю одиначкою. Крім того, у неї були всі оригінали документів, що свідчать про те, що квартира відповідно СК України була придбана у шлюбі і належить їм на праві спільної сумісної власності. Ці документи також свідчать про те, що вона має законне право проживати у квартирі, як співвласник майна. Однак спеціалістом органу реєстрації Таїрівської селищної ради їй було відмовлено у здійсненні її права, чим суттєво порушені її права як людини і громадянина передбачених Конституцією України та СК України. У своїй відмові орган реєстрації Таїрівської селищної ради мотивується п.11 Правил реєстрації місця проживання, яким встановлено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації / знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років. У її випадку всі необхідні документи були надані, а свідоцтво про право власності на житло, а також свідоцтво про укладення шлюбу і є документами, які підтверджують право на проживання у житлі. Таким чином, відмова відповідача зареєструвати її та її малолітнього сина за місцем її проживання являється такою, що не відповідає чинному законодавству. З огляду на викладене вона просить суд визнати протиправною відмову органу реєстрації Таїрівської сільської ради провести реєстрацію її, ОСОБА_1 та її малолітньої дитини ОСОБА_3 за місцем проживання у АДРЕСА_3; зобов'язати орган реєстрації Таїрівської сільської ради зареєструвати її ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_3 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_4 стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Позивач в судове засідання не з'явилась, але надіслала на електронну адресу суду заяву, відповідно до якої позов підтримала та просила суд розглядати справу у її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав.

У відповідності до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних в ній доказів.

Ознайомившись з адміністративним позовом, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає адміністративний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Як вибачається з матеріалів справи та підтверджується письмовими доказами по справі 20.11.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області зареєстровано шлюб, актовий запис № НОМЕР_1, післяшлюбне прізвище дружини ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2

У 2011 році, під час шлюбу, було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_2. Право власності на квартиру було зареєстровано за чоловіком позивача ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3

У позивача є малолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України № 4 від 06.04.2012 року.

01.09.2016 року позивач та її син були зняти з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_5 у зв'язку з вибуттям до нового місця проживання: АДРЕСА_6 що підтверджується копією довідки Скадовської міської ради від 01.09.2016 року та копією паспорта громадянки України ОСОБА_1 серії НОМЕР_5, виданого 28.01.2011 року Скадовським РС УДМС України в Херсонській області.

07.09.2016 року ОСОБА_1 звернулась до органу реєстрації Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області з заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_7. Спеціалістом органу реєстрації Таїровської селищної ради ОСОБКаневською О.В.еєстрації місця проживання відмовлено 07.09.2016 року з відміткою: «відсутня згода власника житла».

Суд вважає відмову такою, що не відповідає вимогам Закону, з огляду на наступне.

Стаття 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільній вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Частиною 2 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що для реєстрації місця проживання особою має бути подано письмову заяву. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Як зазначено у ч.4 вказаної статті для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі. При цьому Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею документів.

Так, відповідно до ст. 9-1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для відмови в реєстрації є наступне:

- особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію;

- у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними;

- для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.

Аналогічні підстави для відмови у реєстрації зазначені у п.11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 року.

Відповідно до ст.ст.60, 61, 62, 63, 64 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Квартира, як вже зазначав суд, була придбана під час шлюбу і є об'єктом спільної сумісної власності, в зв'язку з чим позивач має право на проживання та реєстрацію у зазначеній квартирі.

З урахуванням того, що позивачем було надано відповідачу всі передбачені законом документи, суд вважає, що у відповідача не було законних підстав для відмови у реєстрації позивача та її сина, в зв'язку з чим задовольняє позов у повному обсязі.

Крім того, як встановлено ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідачем не надано суду заперечень на адміністративний позов та доказів, які підтверджують правомірність відмови відповідача у реєстрації позивача та її сина, суд вважає, що відповідачем не доведена правомірність прийнятого рішення.

Керуючись ст.ст.2, 11, 17, 71, 86, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі..

Визнати протиправною відмову органу реєстрації Таїрівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області провести реєстрацію ОСОБА_1 та її малолітньої дитини ОСОБА_3 за місцем проживання у АДРЕСА_8

Зобов'язати орган реєстрації Таїрівської сільської ради зареєструвати ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_3 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_9

Стягнути з відповідача на користь позивача 551 грн. 20 коп. документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Одеського адміністративного апеляційного суду шляхом подачі до Овідіопольського районного суду на протязі 10 днів з дня її отримання апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Бочаров А.І.

0505