Справа № 333/6042/16-а
Суддя: Боровікова А. І.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/6042/16-а
Провадження № 2-а/333/278/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2016 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Носаченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

03.11.2016 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що в травні 2013 року на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 5 травня 1991 року йому було призначено пенсію за вислугу років. З часу призначення пенсії і до 22.01.2007 року він продовжував працювати в органах прокуратури. Останній перерахунок пенсії йому було проведено 01.02.2008 року на підставі довідки № 18ф/259, виданої прокуратурою Запорізької області. Розмір пенсії після перерахунку склав 10375,75 грн. Розмір пенсії з обмеженнями становив 10 000,00 грн. Про розмір перерахунку пенсії його було повідомлено не було.

12.10.2016 року позивачем було подано заяву до Управління Пенсійного фонду України у Комунарському районі м.Запоріжжя про проведення перерахунку пенсії у відповідності до діючої на час призначення пенсії статті 50-1 Закону України №1789-ХІІ від 5 листопада 1991 року «Про прокуратуру», з розрахунку 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, до якої додавалась довідка прокуратури Запорізької області від 03.06.2016 року № 18-443 вих.-16, щодо розміру заробітної плати позивача. У перерахунку пенсії позивачу було відмовлено, про що повідомлено листом Управління Пенсійного фонду України у Комунарському районі міста Запоріжжя № 239/Д-9 від 26.10.2016 року.

З листа Управління Пенсійного фонду України у Комунарському районі м.Запоріжжя №10/Д-9/02-21 від 27.10.2016 року позивачу стало відомо , що розрахунок окладу, надбавки за класний чин та надбавки за вислугу років обчислено відповідно довідки №18ф/259, виданої прокуратурою Запорізької області. При проведенні перерахунку застосовано обмеження внаслідок чого розмір пенсії становив 1000,00 грн.

Станом на 01.10.2016 року розмір пенсії позивача розраховується із загального стажу роботи 23 років 1 місяць 29 днів, з яких 20 років 7 місяців 12 днів - стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугою років та 90% окладу і складає 10 726,91 грн.

Відмову у здійсненні перерахунку мотивовано тим, що перерахунок пенсії позивачу не проводився на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» 02 березня 2015 року № 213-VIII та відсутності затверджених Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсії.

За припущенням відповідача на позивача розповсюджується положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697- VII.

Позивачем було надано довідку, яка відповідає вимогам.

У зв'язку з чим позивач вважає дії Управління Пенсійного фонду у Комунарському районі міста Запоріжжя незаконними та необґрунтованими, тому просив суд визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя у проведенні перерахунку та виплати пенсії у розмірі 90 відсотків від заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Комунарському районі м.Запоріжжя провести ОСОБА_1, перерахунок пенсії в розмірі 90 відсотків від заробітної плати не отриманої пенсії з 01.09.2015 року та провести відповідні виплати не отриманої пенсії за останні 12 місяців, які передували перерахунку.

Представник відповідача надав до суду письмові заперечення проти позову, посилаючись на те, що на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя перебуває ОСОБА_1, якому починаючи з 03.05.2003 року, призначено пенсію за вислугу років, відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ (я кий на сьогоднішній день втратив чинність крім окремих положень). Позивач 12.10.2016 року звернувся до Управління із заявою про проведення перерахунку на підставі Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 №1013 на підставі довідки прокуратури Запорізької області №18-443 вих.16 №18-444 вих.16 від 03.06.2016 року із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку без обмежень.

Листом Управління від 26.10.2016 року за вих.№239/Д-9 позивача було повідомлено, що відповідно до п.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII умови та порядок перерахунок призначених пенсій працівникам визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оскільки на сьогоднішній день окремого нормативного акта, який би регулював порядок призначення, виплати та перерахунку спеціальних пенсій окремим категоріям громадян не прийнято, Управління не має підстав для проведення перерахунку пенсії згідно наданих довідок від 03.06.2016 №18-443 вих.-16 та №18-444 вих.-16 виданих прокуратурою Запорізької області.

Перерахунок пенсії позивачу на підставі наданої довідки, починаючи з 01.09.2015 року не може бути проведений тому що Постанова №1013, яка збільшила посадові оклади працівників прокуратури, прийнята лише 09.12.2015 року та застосовується з 01.12.2015 року. Таким чином позовні вимоги в частині до 01.12.2015 року взагалі не підлягають розгляду. До Управління ОСОБА_1 звернувся лише 12.10.2016 року у проведенні перерахунку пенсії йому було відмовлено листом від 26.10.2016 року №239/Д-9.

Відповідно до правил ч.4 ст.45 Закону № 1058-ІV, та з урахуванням ч.13 ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ., відповідно до вимог якої встановлено, що перерахунок пенсії проводиться за документами пенсійної справи а документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком. Отже, позовні вимоги за період з 01.12.2015 року до моменту звернення позивача до Управління у жовтні 2016 року також є такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача відносно здійснення перерахунку без обмеження граничного розміру пенсії, то згідно абз.5 п.15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» зазначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 740 гривень.

Тобто законодавцем чітко врегульовано питання, що розмір пенсії, який підлягає виплаті має максимальні показники, не більше 10740 гривень.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

До судового засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі ст.128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено:

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя, починаючи з 03.05.2003 року йому призначено пенсію за вислугу років, відповідно до закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ.

12.10.2016 року ним було подано заяву до Управління Пенсійного фонду України у Комунарському районі м.Запоріжжя про проведення перерахунку пенсії у відповідності до діючої на час призначення пенсії статті 50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року «Про прокуратуру», з розрахунку 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, до якої додавалися довідки прокуратури Запорізької області від 03.06.2016 №18-443 вих.-16, щодо розміру заробітної плати позивача.

Листом № 239/Д-9 від 26.10.2016 року Управління Пенсійного фонду у Комунарському районі м.Запоріжжя йому було відмовлено у перерахунку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

На підставі вимог ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-ХІІ, (в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

Пенсія призначається в розмірі 90 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Обчислення пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Перерахунок пенсій проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до вимог ч. 18 ст. 50-1 Закону, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно до вимог статей 22, 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тому, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовує норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Суд вважає, що вказані норми закону, виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, зазначені положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Тому, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 01 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення нормЗакону України «Про прокуратуру».

Враховуючи, що позивач 12.10.2016 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, а не із заявою про призначення пенсії, відповідач повинен був керуватися ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-ХІІ, в редакції чинній на момент призначення пенсії, а тому відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії є неправомірною.

При перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 213-VIII від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 213-VIII від 02.03.2015 не зазнали.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно-правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду України, зокрема висловлені у постановах Верховного Суду України від 17.12.2013 (справа № 21-445а13), від 10.12.2013 (справа № 21-348а13), від 06.10.2015 (справа № 127/11720/14-а). Відповідно до постанови Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, вказано, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Крім цього, відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999 у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

В рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999 (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20.03.2002 (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013 (справа № 21-348а1), від 17.12.2013 (справа № 21-445а13), від 06.10.2015 (провадження № 127/11720/14-а).

У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13.05.2015 зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України (стаття 1, частини перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

За Конституцією України Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту (пункт 1, 3 статті 116 Конституції України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні № 6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту, з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, ак акт прямої дії.

Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 КАС України, звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України - гарантується.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відмовляючи у перерахунку пенсії позивачу за вислугою років відповідно до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001), відповідач грубо порушує соціальні права і свободи позивача.

Право на перерахунок пенсії надано позивачу з моменту призначення пенсії і на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило ст.22 Конституції України, яка є нормою прямої дії.

Вирішуючи питання щодо періоду, з якого відповідач зобов'язаний здійснити такий перерахунок, суд виходить з того, що при розгляді цієї справи слід застосовувати положення спеціальних норм, а саме Закону України № 1789-XII «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), де у ч. 18 ст. 50-1 передбачено, що перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Також, в цій статті зазначено, якщо пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців, а перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 10.12.2013 року у справі № 21-348а13, від 06.10.2015 року у справі № 21-2432а15 та від 01.03.2016 року у справі № 21-3397а15 (161/20170/14-а).

Позивач набув право на підвищення пенсії з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому було підвищено заробітну плату відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників, тобто з 01.01.2016 року. Незважаючи на те, що позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії 12.10.2016 року, а просив із 01.09.2015 року, виплата має бути здійснена з 01.01.2016 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсії, інших періодичних платежів з Державного бюджету або позабюджетних державних фондів в межах суми стягнення за один місяць.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України

На підставі наведеного, відповідно до ст. 19 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», керуючись ст.ст. 8, 17, 18, 86, 99, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Комунарськом у районі міста Запоріжжя, які полягають у відмові здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90 відсотків від заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України Комунарського району міста Запоріжжя починаючи з 01.01.2016 року провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії, у розмірі 90% середньомісячного заробітку без обмеження максимального розміру пенсії/

Допустити до негайного виконання постанову в межах суми стягнення за один місяць відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в в Комунарському районі міста Запоріжжя на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення, з подачею її копії до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя А.І. Боровікова