Справа № 826/1073/16
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1073/16 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

20 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Окружного адміністративного суду міста з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А., в якому просила суд:

визнати протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни оформленого повідомленням від 04.01.2016 року № 22/2-30 про нікчемність договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 31.07.2014 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А. В. за реєстровим номером № 2808.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіною М.А., подано апеляційну скаргу, у якій скаржник просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2016 року та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям відповідача щодо неправомірності оспорюваного рішення, оскільки повідомлення про нікчемність договору не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а є лише носієм інформації, яким сторона договору повідомляється про нікчемність договору.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2016 року провадження в адміністративній справі №826/1073/16 було зупинено до розгляду цивільного спору за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_3 про визнання нікчемним Договору купівлі-продажу квартири №9, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладеного 31.07.2014 року.

23.11.2016 року на адресу Київського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання від представника Позивача про поновлення провадження у справі №826/1073/16, оскільки 15.09.2016 року Апеляційним судом м. Києва було залишено в силі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01.03.2016 року, яким було відмовлено у задоволенні позову ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_3 про визнання нікчемним Договору купівлі-продажу квартири №9, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладеного 31.07.2014 року.

Враховуючи, що Ухвала Апеляційного суду м. Києва від 15.09.2016 року набула законної сили з моменту проголошення, підстави для зупинення провадження в адміністративній справі №826/1073/16 відпали, тому колегія суддів у судовому засіданні вирішила поновити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2016 року.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що сторони при укладанні договору купівлі-продажу самостійно визначають ціну товару з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, визначених статтею 3 Цивільного кодексу України. При цьому в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надані докази продажу квартири АДРЕСА_1 за ціною нижчою або вищою від звичайних станом на момент вчинення правочину.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 31 липня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний Банк» (ПАТ «Ві-Ей-Бі Банк» (скорочене найменування) та ОСОБА_3 укладено Договір купівлі-продажу квартири відповідно до умов якого ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» (продавець) зобов'язувався передати майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_3 (покупець), яка зобов'язувалась прийняти вказане майно та сплатити за нього обумовлену в Договорі грошову суму.

Відповідно до п. 3.1 Договору купівлі-продажу, продаж квартири за домовленість сторін вчинявся за 2 051 568,24 (два мільйони п'ятдесят одна тисяча п'ятсот шістдесят) грн. 24 коп.

Відповідно до платіжного доручення від 31.07.2014 № 1395244 грошові кошти в сумі 2 051 568, 24 грн. були внесені на рахунок ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк», призначення платежу: оплата згідно договору купівлі-продажу № 2808 від 31.07.2014 (а. с. 18).

Постановою Правління Національного банку України від 20.11.2014 року №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних» ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2014 року №123 розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації.

24.11.2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 128 «Про призначення уповноваженої особи Фондуна здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», яким було призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації Славкіну Марину Анатоліївну.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

20.03.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» відповідно якого призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно.

04.01.2016 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» повідомлено позивача про нікчемність договору купівлі-продажу квартири № 9, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладеного 31.07.2014 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А. В. за реєстровим номером № 2808 з підстав, визначених п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Встановивши обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції переходить до визначення правового регулювання спірних правовідносин та оцінки доказів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо І скарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди і перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються га визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон).

Частинами 2, 4 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.

Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Згідно з ч.3 ст.38 вказаного Закону (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

В силу вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України, недійсним є лише правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Крім того, відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, яке викладене у постанові від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» - нікчемними є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під осоливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Тобто, у випадку прийняття рішення про нікчемність правочину щодо відчуження майна з підстав, визначених п.3 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», предметом доказування для Відповідача є наступна обставина: здійснення правочину за ціною, що суттєво (на 20 відсотків і більше) відрізняється від звичайної.

Колегія суддів звертає увагу, що Відповідачам у повідомленні не наведено посилань на документи чи інші об'єктивні обставини, ґрунтуючись на яких Відповідачем було сформульовано висновок про здійснення правочину згідно з договором за ціною, що суттєво відрізняється від звичайної.

Так, в матеріалах справи міститься висновок експерта № 2-15/06 за результатами проведення оціночно-будівельного дослідження та за результатами рецензування «Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості двокімнатної квартири загальною площею 109,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві приватної власності Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський акціонерний Банк», виконаний суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «АКТИВ ЕКСПЕРТ».

Зокрема, за наслідками оціночно-будівельного дослідження вищевказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 31.07.2014 року, технічного паспорту БТІ від 107.10.2011 року, Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості двокімнатної квартири загальною площею 109,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві приватної власності Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський акціонерний Банк», виконаний суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «АКТИВ ЕКСПЕРТ», листа № 14-23 від 21.02.2015 року ПАТ «Гіпроцивільпромбуд» та з урахуванням аналізу ринку пропозицій продажу двокімнатних квартир, що знаходяться в Голосіївському та Шевченківському районах, які примикають до міського центру міста в схожих ситуаційних умовах, а також нерухомості аналогічних споживчих якостей, розташованої в ближніх районах міста зроблено висновок, що ринкова вартість вищевказаної квартири становить 2 034 374 (два мільйони тридцять чотири тисячі триста сімдесят чотири) грн.

Згідно положень п. 3 Національного стандарту № 1 «Загальні зсади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440 ринкова вартість - вартість за яку можливе відчуження об'єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Приписами підп. 14.1.71 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Позивачем було сплачено грошові кошти за придбану квартиру шляхом перерахування коштів з поточного рахунку, як це і було передбачено п.3.2. Договору купівлі-продажу.

Розрахунок за Договором Позивачем було здійснено у повному обсязі.

Зазначений факти підтверджується доказами: - платіжним дорученням №1395244 від 31.07.2014 року та меморіальним ордером№1398363 від 31.07.2014 року, з яких вбачається факт здійснення переказу коштів у розмірі 2 051 568,24 грн. та здійснення оплати за переказ коштів.

Тобто, сторони при укладанні договору купівлі-продажу самостійно визначають ціну товару з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, визначених статтею 3 Цивільного кодексу України.

При цьому в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надані докази продажу квартири АДРЕСА_1 за ціною нижчою або вищою від звичайних станом на момент вчинення правочину.

Крім того, Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 01.03.2016 року за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_3 про визнання нікчемним Договору купівлі-продажу квартири №9, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладеного 31.07.2014 року встановлено, що різниця оціночної вартості квартири та ціни договору не перевищує 20%, а тому відсутні правові підстави для застосування до Договору норм ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Зазначене рішення залишено в силі ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15.09.2016 року (справа №752/4551/15-ц).

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254, 265 КАС України, колегія суддів. -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю.Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлений 21 грудня 2016 року)

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.