Справа № 805/4551/16-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

805/4551/16-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 р. Справа №805/4551/16-а

час прийняття постанови: 13:55

Донецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Христофорова А.Б.,

при секретарі - Нестеренко Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” до Державної податкового інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачем через відділ документообігу та архівної роботи суду надано заперечення на адміністартивний позов мотивоване тим, що ст.6 Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції” встановлено, що під час проведення АТО звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО від сплати за користування земельними ділянками, але зазначеним законнон не визначено порядок застосування вказаних заходів, а саме: прийняття такого Закону не зумовило зупинення або зміну порядку адміністрування податків та зборів, права та обов'язки платників, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства або зміну порядку адміністрування податків та зборів. Тобто не змінив регулювання податкових відносин врегульованих податковим кодексом України. З огляду на зазначене просить відмовити у задоволені позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з’явилися про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Представник позивача через відділ діловодства та документообігу суду надав заяву про розгляд справи без участі представника.

Представник відповідача з заявами та клопотаннями про відкладання розгляду справи до суду не звертався.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Перебуває на податковому обліку у ДПІ у м. Краматорську, як платник окремих видів податків з 02.01.2013 року.

Відповідач, Державна податкова інспекція у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області, в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження, є суб’єктом владних повноважень та згідно ст. 48 КАС України здатний особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Судом встановлено, що Державну податковою інспекцією у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку податкової звітності по платі за землю за 2014 рік, 2015 рік, 2016 рік, за наслідком якої виявлено порушення п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, яке полягає у порушені терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання та складено акт №1707/05-15-12-03-35397869 від 19.09.2016 року.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями – рішеннями позивачем використано право на позасудове врегулювання спору шляхом адміністративного оскарження, але рішеннями контролюючих органів вищого рівня спірні податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Пунктом 15.1 статті 15 ПК України передбачено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.286.2 ст.286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Згідно з п. 269.1 ст.269 ПК України позивач є платником земельного податку.

Як передбачено п.287.3 ст. 287 ПК Кодексу, податкове зобов’язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельних ділянок за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Суд зазначає, що для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення було прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669-VII.(далі - Закон №1669)

Статею 6 Закону №1669 передбачено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб’єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Суд застосовує норми вказаного закону в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 1 Закону №1669 встановлено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України “Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України” від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Виходячи с зазначеного, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14 квітня 2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Прикінцеві та перехідні положення зазначеного Закону №1669, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

А отже, Закон N 1669 є спеціальним законом у спірних правовідносинах, а тому його застосування не ставиться у залежність від внесення відповідних змін до Податкового кодексу України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р (далі – Розпорядження №1275) затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція та визнано такими, що втратили чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 “Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція”” та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 “Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053”. Також, цим розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Краматорськ, Донецької області.

Оскільки земельна ділянка позивача знаходяться на території проведення антитерористичної операції, а також те, що позивач здійснює діяльність на території проведення антитерористичної операції, відповідно до вимог статті 6 Закону №1669 є звільненим на період проведення антитерористичної операції від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Відповідно до ст.. 10 Закону №1669, протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов’язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Платіжними дорученнями підтверджено №915; №915; №912; №922; №925; №1253; №1065; №926; №1059; №1248; №1247; №1062, що позивачем виконувався обов'язок щодо сплати за землю, однак несвоєчасно.

У зв'язку з перебування на території проведення антитерористичної опреації та на підтвердження настання для підприємства обставин непереборної сили, позивачем надані Сертифікати Торгово-промислової палати №1201 від 29.10.2014 року та №1735 від 25.11.2014 року

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач у період проведення АТО на підставі ст. 10 Закону №1669 звільнений від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов’язань зі сплати земельного податку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що контролюючий орган повинен керуватися Законом №1669, а тому податкові повідомлення –рішення сформовані протиправно.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд не приймає заперечення надані відповідачем в обгрунтування прийняття спірних правовідносин, оскільки вони не відповідають вимогам чиноного на час виникнення спірних правовідносин законодавства та не підтверджені належними та допустими доказами.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а податкові повідомлення - рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст. 94 Кодексу адміністартивного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 7, 17, 86, 94, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” до Державної податкового інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошено у судовому засідання 12 грудня 2016 року.

Повний текст постанови виготовлено 16 грудня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 – денний строк з дня отримання постанови апеляційної скарги з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Христофоров А.Б.