Справа № 823/1594/16
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року справа № 823/1594/16

м. Черкаси

09 год. 59 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Мишенка В.В.,

суддів: Рідзеля О.А. та Тимошенко В.П.,

за участі: секретаря судового засідання - Гордієнка Ю.П.,

позивача - ОСОБА_1 ОСОБА_2 Стефана,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача, третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 Стефана до Державної міграційної служби України, третя особа управління ДМС України в Черкаській області про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ОСОБА_2 Стефана до Державної міграційної служби України, в якій позивач просить: скасувати рішення Державної міграційної служби України про відмову у продовженні строку перебування на території України від 04.10.2016 № 8.1/6299-16; зобовязати Державну міграційну службу України повторно розглянути питання про продовження строку перебування строку ОСОБА_1 ОСОБА_2 Стефана на території України.

Обґрунтовуючи вимоги позивач вказує, що рішенням Державної міграційної служби України від 04.10.2016 № 8.1/6299-16 йому було відмовлено в продовженні строку перебування на території України, на підставі підпункту 6 пункту 10 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України. Позивач вважає рішення відповідача незаконним, необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню оскільки спірним рішенням відповідача про відмову у продовженні строку перебування на території України не обгрунтовано наявність інших підстав чи мети для перебування позивача на території України, крім тих, які були вказані ним у заяві. Таким чином позивач вважає обгрунтованим продовження терміну перебування на території України.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував повністю, з підстав, викладених в запереченні при цьому послався на такі обставини. 18.03.2016 позивач звернувся до ДМС України з заявою про продовження строку перебування на території України у зв'язку з хворобою, за результатом розгляду якої 11.04.2016 відповідачем було прийнято рішення про продовження йому строку перебування на території України до 01.05.2016.

27.08.2016 позивач звернувся до Лисянського РС Управління ДМС України в Черкаській області із заявою про продовження строку перебування на території України, а саме до 27.11.2016. Крім того представник відповідача звернув увагу суду на закінчення встановленого терміну перебування позивача на час подачі ним заяви, внаслідок чого уповноваженою особою Лисянського РС Управління ДМС України в Черкаській області було складено протокол про адміністративне правопорушення від 19.08.2016 ПР МЧК №029362 та притягнено до адміністративної відповідальності (постанова про накладення адміністративного стягнення від 19.08.2016 серії МЧК №029632). Також відповідачем в ході перевірки матеріалів справи про продовження строку перебування встановлено, що дружина позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 проживає разом зі своєю матірю ОСОБА_6. Крім того, відповідач посилається на п. 2 ст. 17 ЗУ Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, яким передбачено, що документи про продовження строку перебування в Україні подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України. Наголосивши, що строк законного перебування позивача на території України сплив, так як заява про продовження строку перебування подана поза строками. Крім того, в звязку з порушенням позивачем терміну перебування вдруге та відсутністю доказів поважності причин пропуску строку, відповідач вважає рішення законним, обгрунтованим та таким, що не підлягає до скасування.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 ОСОБА_2 Стефан, громадянин ОСОБА_7 Камерун, НОМЕР_1, прибув в Україну із ОСОБА_7 Камерун в 2009 році.

18.03.2016 Позивач звернувся до ДМС України з заявою про продовження строку перебування на території України у зв'язку з хворобою, за результатом розгляду якої 11.04.2016 відповідачем було прийнято рішення про продовження йому строку перебування на території України до 01.05.2016.

19 квітня 2016 року ОСОБА_1 ОСОБА_2 Стефан вступив у шлюб з громадянкою України ОСОБА_1 ОСОБА_5 (ОСОБА_6), що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-СР № 125713, видане відділом ДРАЦС по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського упраління юстиції.

19.08.2016 уповноваженою особою Лисянського РС Управління ДМС України в Черкаській області ОСОБА_8 було складено протокол про адміністративне правопорушення від 19.08.2016 ПР МЧК №029362 та притягнено до адміністративної відповідальності (постанова про накладення адміністративного стягнення від 19.08.2016 серії МЧК №029632).

27.08.2016 позивач звернувся до Лисянського РС Управління ДМС України в Черкаській області із заявою про продовження строку перебування на території України, а саме до 27.11.2016. Позивач у заяві зазначив підставу для продовження перебування на території України: в звязку з хворобою дружини. Крім того зазначає, що його дружина ОСОБА_1 ОСОБА_5 очікує народження дитини. На підтвердження цієї обставини позивач надав до матеріалів справи довідку від 02.08.2016 № 1345 Лисянської ЦРЛ. Крім того позивач зазначає про необхідність постійного стороннього догляду за дружиною та забезпечення психічного спокою.

Рішенням Державної міграційної служби України від 04.10.2016 № 8.1/6299-16 йому було відмовлено в продовженні строку перебування на території України, на підставі підпункту 6 пункту 10 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

28.10.2016 позивач звернувся з адміністративним позовом до Черкаського окружного адміністративного суду в якому просить скасувати рішення Державної міграційної служби України від 04.10.2016 № 8.1/6299-16.

Окрім зазначених обставин в судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_1 ОСОБА_5 проживає з чоловіком в м. Черкаси, що підтверджується договором оренди квартири від 15.06.2016.

Крім того ОСОБА_1 ОСОБА_5 має основне місце роботи на посаді редактора в ТОВ Телеграф в місті Черкаси, що підтверджується записом в трудовій книжці від 17.12.2015 та довідкою з місця роботи №18 від 07.12.2016.

Відповідно до ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Закон який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України є ЗУ Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону іноземці та особи без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, - іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.

Також, ч. 13 ст. 4 Закону визначено підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, зокрема до яких належать: іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз'єднання сім'ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - дванадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.

Відповідно до п. 1- 2 ст. 17 Закону передбачено, що іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав). Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

Зокрема ч. 4 ст. 17 Закону визначено, що продовження строку перебування на території України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затверджений постановою КМУ №150 від 15.02.2012 (далі - Порядок) визначає процедуру продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС (ч. 5 Порядку).

Зокрема ч. 6 порядку встановлено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули:

1) за короткостроковою візою, а також з держав з безвізовим порядком в'їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України, виконання службових обов'язків іноземним кореспондентом або представником іноземного засобу масової інформації тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в'їзду в Україну. До короткострокових віз прирівнюються візи типу С-2, С-3, Б, Л, М, Н, Р, Г, К, Т, П-1, ОП і П-2, оформлені до 11 вересня 2011 р. (до закінчення строку їх дії);

2) за транзитною візою в разі вимушеної зупинки на території України у зв'язку з надзвичайними обставинами (стихійне лихо, хвороба, ремонт транспортного засобу тощо) за наявності документа, що підтверджує причину та тривалість вимушеної зупинки, - на період, необхідний для усунення таких обставин. До транзитних віз прирівнюються візи типу ТР-1 і ТР-2, оформлені до 11 вересня 2011 р. (до закінчення строку їх дії);

3) за довгостроковою візою, якщо протягом строку дії візи з поважних причин не оформлено посвідки на постійне чи тимчасове проживання, за умови подання підтверджувальних документів - на період не більш як один місяць. До довгострокових віз прирівнюються візи типу О, ІМ-1, ІМ-2, ІМ-3 і Ф, оформлені до 11 вересня 2011 р. (до закінчення строку їх дії).

Згідно підпункту 6 пункту 10 Порядку рішення про відмову в продовженні строку перебування іноземця та особи без громадянства на території України приймається в разі коли є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець та особа без громадянства мають інші, ніж заявлені у заяві, підстави та мету перебування в Україні або вони не подали відповідного підтвердження.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідка вважає необгрунтованим посилання відповідача на факт проживання дружини відповідача зі своєю матірю та не погоджується з позицією відповідача щодо застосування даного пункту Порядку стосовно позивача.

Суд погоджується із висновками зробленими відповідачем щодо пропуску строку, проте вважає, що субєкт владних повноважень повністю не врахував обставин справи при розгляді заяви про продовження строку, а саме фізичний стан дружини позивача та явну необхідність догляду за нею позивача, а тому необхідно було врахувати ч. 13 ст. 4 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії відповідача про відмову у продовженні строку перебування на території України є не обґрунтованими та не вмотивованими, а тому адміністративний позов підляга до задоволення. Також, з урахуванням того, що у відповідності до ЗУ та Порядку рішення про продовження строку перебування іноземця на території України приймається виключно органами ДМС, суд вважає за доцільне зобовязати Державну міграційну службу України повторно розглянути питання про продовження строку перебування ОСОБА_1 ОСОБА_2 Стефана на території України.

Частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.11,14,70,71,89,94, 159 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної міграційної служби України про відмову у продовженні строку перебування на території України від 04.10.2016 № 8.1/6299-16.

Зобовязати Державну міграційну службу України повторно розглянути питання про продовження строку перебування строку ОСОБА_1 ОСОБА_2 Стефана на території України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної міграційної служби України на користь ОСОБА_1 ОСОБА_2 Стефана (НОМЕР_2) судовий збір за подання цього позову в сумі 1102,45 грн. (одна тисяча сто дві гривні 45 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку, передбаченому ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Мишенко

Судді О.А. Рідзель

ОСОБА_9

Повний текст постанови виготовлено 19.12.2016