Справа № 806/1160/16
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року Житомир справа № 806/1160/16

категорія 12.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сичової О.П., суддів: Капинос О.В., Семенюка М.М.,

секретар судового засідання Мазур О.О.,

за участю: позивача та представників відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства земельних ресурсів України, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Відділу Держгеокадастру у Радомишильському районі Житомирської області про стягнення 110572,00 грн.,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом в якому просить:

- стягнути з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу, за період з вересня 2012 року по 15 червня 2016 року, у розмірі 86384,48 грн.;

- стягнути з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на користь ОСОБА_1 розмір індексації заробітної плати за період з 01 вересня 2012 року по 15 червня 2016 року в сумі 24187,52 грн.

В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 10.03.2016 Житомирським окружним адміністративним судом винесено постанову по адміністративній справі №0670/5936/12, якою визнано протиправним та скасовано наказ Державного агенства земельних ресурсів України від 28.08.2012 №124-кт/а "Про звільнення ОСОБА_1Р.", поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу Держкомзему у Радомишльському районі Житомирської області з 03.09.2012. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує вимогу про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік. У зв"язку з тим, що розгляд позовної заяви про поновлення ОСОБА_1 на роботі затягувався на значний термін з вини Держземагенства України, у зв"язку з цим, ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про стягнення коштів за час вимушеного прогулу за період з дати звільнення до дати набрання законної сили рішення по справі №0670/5936/12.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідачів - Державного агентства земельних ресурсів України, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру проти задоволення заявлених позовних вимог заперечувала. На адресу суду надала письмові заперечення на адміністративний позов.

Представник Відділу Держгеокадастру у Радомишильському районі Житомирської області проти задоволення заявлених позовних вимог заперечувала.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши думку позивача та заперечення представників відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суду приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що у вересні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправними і скасувати накази Державного агенства земельних ресурсів України № 124 -кт/а від 28.08.2012 про звільнення його з посади начальника відділу Держкомзему у Радомишльському районі Житомирської області у звязку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу, та наказ №127-кт /а від 28.08.2012 про поновлення на посаді начальника відділу Держкомзему у Радомишльському районі Житомирської області ОСОБА_2, поновити його на раніше займаній посаді та відшкодувати моральну шкоду.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 06.11.2012, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.12.2015 скасовано постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 06.11.2012 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013, справу № 0670/5936/12 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Житомирським окружним адміністративним судом, за результатами нового судового розгляду винесено постанову по адміністративній справі №0670/5936/12 від 10.03.2016 про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1, зокрема, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, в решті позовних вимог відмовлено.

Постанова суду від 10.03.2016 по адміністративній справі №0670/5936/12 набрала законної сили 15.06.2016.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суду зазначає наступне.

Згідно зі статтею 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Статтею 238 КЗпП України передбачена можливість ухвалення рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

Згідно із ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР (далі Закон № 108/95) заробітна плата- це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структуру заробітної плати визначено ст. 2 Закону № 108/95:

- основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;

- додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад встановлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Порядок обчислення середньоденної заробітної плати встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, та постаною ВСУ від 23 січня 2011 року № 6-87нс11.

Пунктом 2 Порядку встановлено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками -почасовиками; високі досягнення в праці (висока професійну майстерність); умови прані; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця. на який вони припадають, згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати передбачено, що для нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні па число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середнямісячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Заробітна плата на посаді начальника відділу Дсржкомзему у Радомишльському роботі Житомирської області ОСОБА_1 складала: у грудні 2011 року - 598,90 грн.. у січні 2012 року -1464,00 грн., у лютому 2012 року - 2877,09 грн., у березні 2012 року - 2196,00 грн., у квітні 2012 року - 2898,00 грн., у травні 2012 року - 3415,68 грн., у червні 2012 року - 2836,25 грн., у липні 2012 року - 6051,93 грн., у серпні 2012 року - 3193,58 грн. (а.с.61)

Сума робочих днів, відпрацьованих за два календарних місяця, що передували звільненню, становить 44 дні (22 дні у липні + 22 дні у серпні = 44 дні), а середньомісячне число робочих днів становить 22 календарних днів (44/2=22).

Середньоденна заробітна плата у такому випадку становить 90,74 грн. (2196+1796,73):44= 90,74 грн.).

ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника відділу Держкомзсму у Радомишльському районі Житомирської області з 28 серпня 2012 року в подальшому було внесені зміни в частині дати звільнення з 03 вересня 2012 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 року по справі № 0670/5936/12 скасовано звільнення ОСОБА_1, та поновлено на посаді з 03 вересня 2012 року, ухвалою Житомирського Апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 року по справі № 0670/5936/12 апеляційну скаргу на вище обумовлену постанову залишено без задоволення, постанову без змін.

Таким чином час вимушеного прогулу склав 952 робочих дні:

Враховуючи наведене, сума грошових коштів, що підлягає стягненню з відповідача за час вимушеного прогулу, становить 90,74*952= 86384,48 грн.

Згідно Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 індексації підлягає заробітна плата в межах прожиткового мінімуму, установленого для працездатних осіб за відповідний період.

Індексація заробітної плати позивача за період з 01 вересня 2012 року по 15 червня 2016 року складає 28% або 24187,52 грн.

Відповідно до пункту 32 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів", при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи ( одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю тощо), який працівник мав в цей час.

Під час розгляду справи, колегією суду встановлено та не заперечувалося сторонами, що ОСОБА_1 тривалий час після його звільнення був офіційно працевлаштований, отримував заробітну плату. ( а.с.73-80 копія трудової книжки).

З індивідуальних відомостей Пенсійного фонду України про застраховану особу ОСОБА_1 за період з вересня 2012 року по липень 2016 рік сума заробітку складала 229825,73 грн. (а.с.81)

З вищевикладеного вбачається, що позивач отримував більше заробітної плати, ніж заявлено у позовних вимогах.

За приписами ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені у ході судового розгляду справи докази в їх сукупності, колегія суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, що розмір заробітної плати отриманої ОСОБА_1 в період з вересня 2012 року по 15 червня 2016 року перевищує розмір заробітної плати з індексацією заявлений в позовних вимогах.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя О.П. Сичова

Суддя О.В. Капинос

Суддя М.М. Семенюк

Повний текст постанови виготовлено: 15 грудня 2016 р.