Справа № 816/594/14
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" грудня 2016 р. м. Київ К/800/36286/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Горбатюка С.А., Мороз Л.Л.,
розглянувши в письмовому провадженні

касаційну скаргуФізичної особи - підприємця ОСОБА_4
на постановуПолтавського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року
та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2014 року
у справі№816/594/14
за позовомПрокурора Чорнухинського району Полтавської області
доЧорнухинської районної державної адміністрації Полтавської області
треті особи:Фізична особа - ОСОБА_4 Державне підприємство «Пирятинське лісове господарство»
провизнання протиправним та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року Прокурор Чернухинського району Полтавської області звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом Чорнухинської районної державної адміністрації Полтавської області, в якому просив визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Чорнухинської районної державної адміністрації № 151 від 21 червня 2013 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку із земель водного фонду - замкнену штучну водойму (ставок)».

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2014 року до участі у справі як треті особи без самостійних вимог на стороні позивача залучено Державне підприємство «Пирятинське лісове господарство», а на стороні відповідача - Фізичну особу - підприємця ОСОБА_4.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2016 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, третя особа ОСОБА_4 звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та закрити провадження у справі.

Позивач надав заперечення на касаційну скаргу, в яких просив в її задоволенні відмовити.

Інші особи, які беруть участь у справі, заперечень на касаційну скаргу не надали.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 21 червня 2013 року розпорядженням голови Чорнухинської районної державної адміністрації Полтавської області № 151 затверджено фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку із земель водного фонду - замкнену штучну водойму (ставок) загальною площею 20,7278 га, з них: землі під гідротехнічними спорудами площею 0,1265 га, водне дзеркало загальною площею 16,2 га, прибережна захисна смуга 4,4013 га, на умовах оренди терміном 49 років на території Харсіцької та Луговиківської сільських рад Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів. Цим же розпорядженням фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 надано в оренду вищевказану ділянку для рибогосподарських потреб (т. 1 а.с. 8).

03 грудня 2013 року прокурором Чорнухинського району Полтавської області винесено постанову про проведення перевірки у порядку прокурорського нагляду за додержанням та застосуванням вимог земельного законодавства в діяльності Чорнухинської районної державної адміністрації Полтавської області, Харсіцької сільської ради та Відділу Держземагенства в Чорнухинському районі (т. 1 а.с. 24-25).

В ході проведення перевірки було встановлено, що 19 листопада 2013 року Державною інспекцією сільського господарська в Полтавській області проведено перевірку з питань дотримання вимог чинного земельного законодавства при прийнятті рішень (розпоряджень) Чорнухинською районною державною адміністрацією Полтавської області протягом 2013 року.

За результатами проведеної перевірки 19 листопада 2013 року складено акт №5, в якому, зокрема, зазначено, що в результаті розгляду картографічних матеріалів перерозподілу Харсіцької та Луговиківської сільських рад встановлено, що земельна ділянка 4,4013 га під прибережною захисною смугою являється земельною ділянкою лісового фонду та перебуває в постійному користуванні ДП «Пирятинське лісове господарство». Передача в користування (оренду) земельних ділянок лісового фонду ПП ОСОБА_4 загальною площею 4,4013 га, є подвійним наданням. Договір оренди між Чорнухинською РДА та ПП ОСОБА_4 відсутній, що є використанням земельних ділянок без правовстановлюючих документів, відсутність оформлених речових прав на земельні ділянки, що є порушенням статей 125, 126 Земельного кодексу України (т. 1 а.с. 17-19).

08 січня 2014 року прокуратурою Чорнухинського району Полтавської області було внесено подання №81-02вих14 на ім'я голови Полтавської обласної державної адміністрації з вимогою скасувати розпорядження №151 від 21 червня 2013 року (т.1 а.с. 10-13). Вказане подання було підтримано Полтавським обласним управлінням водних ресурсів (т. 1 а.с. 20).

Проте, голова Полтавської обласної державної адміністрації листом від 30 січня 2014 року №210/01-52 подання прокурора відхилив у зв'язку з відсутністю у обласної державної адміністрації повноважень щодо скасування вищевказаного розпорядження (т. 1 а.с. 14-16).

Вважаючи розпорядження голови Чорнухинської районної державної адміністрації Полтавської області №151 від 21 червня 2013 року незаконним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, прокурор Чорнухинського району Полтавської області звернулася до суду з вимогою про його скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване розпорядження голови Чорнухинської районної державної адміністрації Полтавської області винесене з порушенням вимог статей 17, 122-124 Земельного кодексу України, оскільки земельна ділянка лісогосподарського призначення офіційно та у визначеному законом порядку не була вилучена з користування ДП «Пирятинське лісове господарство», натомість оскаржуваним розпорядженням була передана у користування ФОП ОСОБА_4

З таким висновком погодився і суд апеляційної інстанції.

Переглядаючи рішення судів попередніх інстанцій, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 2 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини 1 статті 124 Земельного кодексу України у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - ЗК України) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частиною 3 статті 122 ЗК України передбачено, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:

а) ведення водного господарства;

б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті;

в) індивідуального дачного будівництва.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (частина 1 статті 116 ЗК України).

За правилами частини 1 статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної власності у користування здійснюється, зокрема, органами виконавчої влади на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, уповноваженим здійснювати розпорядження цією земельною ділянкою.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (частина 2 статті 123 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (частина 3 статті 123 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 1861 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Частиною 3 названої статті також закріплено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки:

лісогосподарського призначення підлягає також погодженню з органом лісового господарства;

водного фонду підлягає також погодженню з органом водного господарства.

Органи виконавчої влади, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (копії такого проекту) безоплатно надати свої висновки про його погодження або відмову в такому погодженні.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи, приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (частина 6 статті 123 ЗК України).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва. Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Постановляючи рішення про задоволення позову, судом першої інстанції не було встановлено, чи дотримано відповідачем наведених вище положень ЗК України, зокрема, дотримання процедури погодження технічної документації із землеустрою третьої особи, закріпленої у статті 1861 ЗК України.

Також поза увагою суду залишилось питання правомірності розроблення третьою особою саме технічної документації, а не проекту землеустрою.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до листа Відділу Держземагентства у Чорнухинському районі Полтавської області Головного управління Держземагентства у Полтавській області від 19 березня 2014 року №01-21/498, частина спірної земельної ділянки перебуває у постійному користуванні ПДЛП «Полтаваоблагроліс».

Однак, зазначена юридична особа особа не залучена до участі у справі як третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, як було залучено ДП «Пирятинське лісове господарство».

Додатково колегія суддів звертає увагу, що обов'язковому встановленню під час розгляду справи підлягало зясування наступних обставин.

Якими правовстановлюючими документами підтверджується право постійного користування частиною спірної земельної ділянки ДП «Пирятинське лісове господарство» та ПДЛП «Полтаваоблагроліс». Чи на законних підставах представниками названих підприємств без зауважень та заперечень були підписані Акти прийомки-передачі знаків на зберігання та зазначено, що користувачі суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявили.

Вищевказане питання також не досліджувалось судом апеляційної інстанції.

Оскільки повноваження касаційного суду не дають права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, дана обставина виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, для чого в разі необхідності зобов'язати сторони надати докази, яких не буде вистачати для з'ясування цих обставин, або ж витребувати такі докази у інших осіб, в яких вони можуть знаходитися, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, без дослідження і з'ясування наведених вище обставин всі постановлені у цій справі рішення не можна вважати законними та обґрунтованими і визнати правильними чи хибними правові висновки оскарженого рішення.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За вказаних обставин, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про необхідність скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2014 року у справі №816/594/14 - скасувати.

Справу №816/594/14 направити на новий розгляд до суду першої інстанції

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам та перегляду не підлягає.

Судді