Справа № 808/3527/16
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року о/об 12 год. 09 хв.Справа № 808/3527/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Гудименко Я.А., розглянувши у місті Запоріжжі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1.) до Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (надалі - відповідач або Пологівська ОДПІ) про скасування податкового повідомлення-рішення №11604-13 від 30.06.2016, яким відповідачем визначено податкове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25000 грн. 00 коп.

У позові зазначено, що позивачу на праві власності належить автомобіль VOLKSWAGEN MULTIVAN, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. 30.06.2016 Пологівською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення №11604-13, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб 18011000 у сумі 25000 грн. 00 коп. Оскаржуване податкове повідомлення-рішення позивач вважає неправомірним, оскільки, транспортний податок стягується з власників легкових автомобілів вартість яких перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати. На офіційному сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України у розділі «Розрахунок середньоринкової вартості транспортних засобів» розміщено калькулятор визначення вартості транспортного засобу та зазначено, що визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком проводиться відповідно до п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України за «Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України №66 від 18.02.2016. Заповнивши на даному офіційному сайті данні свого транспортного засобу, середньоринкова вартість транспортного засобу позивача становить 999187 грн. 10 коп. Таким чином, позивач вважає, що його транспортний засіб не може розглядатися як об'єкт оподаткування відповідно до ст.267 Податкового кодексу України.

Представник позивача на задоволенні позову наполягав.

Відповідачем подано до суду письмові заперечення (а.с.27-28), в яких зазначено, що пп.267.6.10 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України визначено, що фізичні особи - платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем своєї реєстрації для проведення звірки даних щодо: об'єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів (зокрема, документів, що підтверджують право власності на об'єкт оподаткування. перехід права власності на об'єкт оподаткування, документів, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля), контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним). Позивач не проводив звірку з Пологівською ОДПІ та її відділеннями та не надав документи, що впливають на середньоринкову вартість його легкового автомобіля ні до податкового органу, ні до суду.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Розглянувши матеріали справи, суд з'ясував наступне.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль VOLKSWAGEN MULTIVAN, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, об'єм двигуна 1968 куб.см., з датою першої реєстрації - 23.12.2014 (а.с.25).

За матеріалами справи відповідач податковим повідомленням-рішенням №11604-13 від 30.06.2016 податкове зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб у сумі 25000 грн. 00 коп. визначив позивачу на 2016 рік.

У ст.265 Податкового кодексу України зазначено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, транспортний податок є складовим податку на майно.

Відповідно до пп.10.1.1 п.10.1 ст.10 Податкового кодексу України до місцевих податків належить податок на майно.

Як зазначено у п.8.3 ст.8 Податкового кодексу України, до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

У ч.1 ст.3 Бюджетного кодексу України зазначено, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Відповідно до пп.4.1.9 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України одним з принципів на яких ґрунтується Податкове законодавство України є принцип стабільності - коли зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Згідно з пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України (у редакції з 01.01.2016) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Як зазначено у пп.267.6.7 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України (у редакції з 01.01.2016), у разі спливу п'ятирічного віку легкового автомобіля протягом звітного року податок сплачується за період з 1 січня цього року до початку місяця, наступного за місяцем, в якому вік такого автомобіля досяг (досягне) п'яти років.

За матеріалами справи відповідач визначив позивачу податкове зобов'язання з транспортного податку за 2016 рік на підставі пп.267.2.1 п.267.2, пп.267.6.7 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України у редакції з 01.01.2016.

Зміни до елементів транспортного податку (у пп.267.2.1 п.267.2, пп.267.6.7 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України) внесені Законом України №909-VIII від 24.12.2015 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», тобто зміни внесені пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила.

Також, з урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що податкові зобов'язання по місцевому податку можуть визначатися контролюючим органом лише у разі, якщо орган місцевого самоврядування своїм рішенням встановлено цей податок.

При цьому, визначення податкових зобов'язань з місцевого податку розпочинається не раніше, ніж настання наступного бюджетного періоду (року), що настає за періодом (роком), в якому прийняте рішення органу місцевого самоврядування про встановлення місцевого податку або прийняте рішення про зміни до елементів вже встановленого місцевого податку.

Відповідно до п.1, п.2, п.5 Рішення Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області №43 від 09.07.2015 «Про податок на майно (в частині транспортного податку) на території м.Гуляйполе на 2016 рік» Гуляйпільська міська рада вирішила: встановити Ставку податку з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування; положення по відповідному податку застосовувати згідно Податкового кодексу України; визнати таким, що втратило чинність рішення сесії «Про затвердження Положення «Про податок на майно (в частині транспортного податку) на території м.Гуляйполе на 2015 рік» (а.с.31).

Доказів прийняття Гуляйпільською міською радою Гуляйпільського району Запорізької області рішення про зміни до елементів вже встановленого місцевого податку (транспортного податку) - до суду не надано.

За матеріалами справи відповідач визначив позивачу податкове зобов'язання з транспортного податку за 2016 рік на підставі пп.267.2.1 п.267.2, пп.267.6.7 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України у редакції з 01.01.2016.

Як зазначено у пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

У пп.267.5.1 п.267.5 ст.267 Податкового кодексу України зазначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Враховуючи зазначене, бюджетний період, в якому починає застосовуватися транспортний податок із змінами у м.Гуляйполе, є 2017 рік.

Звідси, правила стосовно визначення податкового зобов'язання щодо транспортного податку у розмірі 25000 гривень за легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (з урахуванням приписів пп.4.1.9 п.4.1 ст.4, пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України), не можуть застосовуватися раніше 2017 року.

Про неможливість у 2016 році застосування пп.267.2.1 п.267.2, пп.267.6.7 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України у редакції з 01.01.2016 свідчить і наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 за №66 затверджено «Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів» (набрала чинності 19.02.2016).

Згідно з п.13 «Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів», затвердженої 18.02.2016 Постановою Кабінету Міністрів України №66, Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Тобто, станом на 01.02.2016 норми «Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів» ще не були чинними.

Також, відповідачем не доведено, що визначення позивачу податкового зобов'язання з транспортного податку 2016 року відбулось з урахуванням приписів «Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів».

Звідси, позивачу податкове зобов'язання з транспортного податку 2016 року визначене відповідачем з порушенням приписів пп.267.2.1 п.267.2, пп.267.6.7 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України у редакції з 01.01.2016.

З урахуванням приписів ч.3 ст.2 КАС України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення №11604-13, прийнято 30.06.2016 відповідачем не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є не правомірним і підлягає скасуванню.

У ч.2 ст.71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги через вище зазначене.

Аналогічна правова позиція висвітлена у судових рішеннях Вищого адміністративного суду України від 16.08.2016 у справі №К/800/14598/16 та від 30.06.2016 у справі №К/800/8077/16.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суб'єктом владних повноважень у справі була Пологівська ОДПІ, то саме з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені у сумі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 17, 71, 94, 158-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області №11604-13 від 30.06.2016, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25000 грн. 00 коп.

Присудити на користь ОСОБА_1 з бюджетних асигнувань Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області судові витрати у сумі 551 грн. 20 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС України.

Постанова суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Постанова виготовлена у повному обсязі 14.12.2016.

Суддя О.О. Прасов