Справа № 821/1611/16
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1611/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Вітічак О.Р.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Херсонської виправної колонії УДПтС України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополя (№ 61) - міжобласна спеціалізована туберкульозна лікарня до Південного офісу Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування п.1 вимоги від 26.09.2016 р. № 21-08-14-14/3732 про усунення порушень,

встановив:

Херсонська виправна колонія УДПтС України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополя (№ 61) - міжобласна спеціалізована туберкульозна лікарня (далі - позивач) звернулася з адміністративним позовом до Південного офісу Держаудитслужби (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати п.1 вимоги від 26.09.2016 р. № 21-08-14-14/3732 про усунення порушень, виявлених ревізією.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що ДФІ у Херсонській області проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.21014 р. по 01.06.2016 р., на підставі якої винесено вимогу від 26.09.2016 р. № 21-08-14-14/3732. У п.1 вимоги зазначається про те, що у період з 01.01.2014 р. по 01.06.2016 р. Управлінням ДПтС України в Херсонській області не відшкодовувалися кошти за надання послуг по прибиранню орендованого приміщення на загальну суму 243099,19 грн. Не погоджуючись з такими висновками, позивач вказує наступне. Згідно договору оренди від 22.06.2012 р. № 1017-12-065/т Управлінню ДПтСУ в Херсонській області передано в оренду приміщення загальною площею 2547,9 кв. м. Враховуючи, що приміщення орендоване, посади обслуговуючого персоналу, а саме прибиральниці, штатним розписом Управління не передбачені. Оскільки адміністративна будівля по вул.Дружби, 4, обліковується на балансі установи, на всю площу приміщення розраховано та затверджено 9 одиниць прибиральниць, які і обслуговують всю адмінбудівлю. У визначенні кількості одиниць прибиральниць ревізією порушень не встановлено, розрахована кількість відповідає вимогам наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 11.05.2004 р. № 105 "Міжгалузеві норми чисельності робітників, що обслуговують громадські будівлі (будівлі управлінь, конструкторські і проектні організації)". Договором оренди не передбачено відшкодування витрат на виплату заробітної плати прибиральниць так як обидві установи фінансуються в межах одного розпорядника бюджетних коштів, а обслуговуючий персонал управління та установи утримується за одним КПКВ - 3606020 "Виконання покарань органами та установами пенітенціарної служби". У разі відшкодування Управлінням витрат по оплаті праці прибиральниць кошти спрямовувалися би на зменшення видатків за одним КПКВ та надходили на реєстраційний рахунок як послуги по КЕКВ 2240 "Оплата послуг (крім комунальних)" і не змогли б спрямовуватися на відновлення касових видатків за КЕКВ 2111 "Оплата праці" та по КЕКВ 2120 "Нарахування на заробітну плату", що призвело б до порушення фінансової дисципліни та звітності. Крім того, лист-вимога не відповідає критеріям законності через відсутність чіткого викладення суті владного припису, мети та способу усунення виявлених ревізією порушень та покладення на позивача загального неконкретизованого обов'язку вчинити дії, який не має реального механізму виконання.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з вказаних підстав.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог, оскільки факти порушень, на усунення яких було пред'явлено вимогу від 26.09.2016 р. № 21-08-14-14/3732, встановлено в межах компетенції органів ДФІ, підтверджені документально, спосіб усунення порушень відповідає суті виявлених порушень.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Державною фінансовою інспекцією у Херсонській області на підставі п.2.6 Плану роботи ДФІ на ІІ квартал 2016 року проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності в Херсонській виправній колонії УДПтС України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополя (№ 61) - міжобласна спеціалізована туберкульозна лікарня за період з 01.01.2014 р. по 01ё.06.2016 р., за результатами якої складено акт від 09.09.2016 р. № 08-17/09.

В ході ревізії встановлено (з урахуванням порушень, які оскаржуються позивачем), що в порушення вимог п.20 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог щодо виконання кошторисів доходів і видатків бюджетних установ та організацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 р. № 228, видатки по наданим послугам з прибирання приміщення спожитих іншою юридичною особою - Управлінням, покриті виправною колонією протягом 2014, 2015 років та 5 місяців 2016 року за рахунок бюджетних асигнувань, отриманих по загальному фонду в сумі 243099,19 грн.

На підставі акту ревізії, ДФІ у Херсонській області 26.09.2016 р. винесено вимогу № 21-08-14-14/3732 "Про усунення порушень законодавства, виявлених ревізією", відповідно до якої ДФІ у Херсонській області вимагає усунуті виявлені порушення законодавства в установленому законодавством порядку.

Не погодившись з п.1 описової частини вимоги позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 р. № 499/2011 (далі - Положення), Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пп.4 п.4 Положення).

Відповідно до п.6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п.7 ст.10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Таким чином органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та, у разі виявлення порушень законодавства, пред'являти обов'язкові до виконання вимоги про усунення таких правопорушень. Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Отже, такі збитки не можуть бути примусово стягнуті з підконтрольної установи шляхом вимоги, вони відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю і правильність їх обчислення, як і наявність підстав для відшкодування, перевіряє суд, який розглядає відповідний позов, а не позов підконтрольної установи про визнання протиправною вимоги про відшкодування збитків, яка не породжує безпосередньо права чи обов'язки для цієї установи, оскільки обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства, і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 10 лютого 2015 року у справі № 21-632а14, від 21 квітня 2015 року у справі № 21-120а15, від 07 липня 2015 року у справі № 818/1365/13-а, який згідно зі ст.244-2 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно ч.2 ст.161 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Суд зазначає, що у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, органом державного фінансового контролю пред'явлено вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії. При цьому, п.1 описової частини вимоги вказує на виявлені збитки та їхній розмір.

Отже, зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки позивач просить скасувати п.1 описової частини вимоги, який вказує на виявлені збитки та їхній розмір, суд, в порядку ч.2 ст.161, ст.244-2 КАС України, дійшов висновку, що позовні вимоги Херсонської виправної колонії УДПтС України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополя (№ 61) - міжобласна спеціалізована туберкульозна лікарня про визнання протиправним та скасування п.1 вимоги ДФІ у Херсонській області від 26.09.2016 р. № 21-08-14-14/3732 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Відмовити в задоволенні позову Херсонської виправної колонії УДПтС України в Херсонській області, Ар Крим та м. Севастополя (№ 61) - міжобласна спеціалізована туберкульозна лікарня до Південного офісу Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування п.1 вимоги від 26.09.2016 р. № 21-08-14-14/3732 про усунення порушень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 14 грудня 2016 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 9.5