Справа № 127/5911/16-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/5911/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Іщук Т.П.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

12 грудня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Матохнюка Д.Б. Сапальової Т.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Фролової Н.С.,

представників відповідачів: Олійник Н.М., Москаленка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності, дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просили залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представники відповідачів в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, учасників судового засідання, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, що позивач звільнений з лав Збройних Сил України в жовтні 1996 року, що підтверджується копією витягу з наказу Міністерства оборони України від 02 жовтня 1996 року №0704 (а. с. 11).

Відповідно до довідки Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи від 12 червня 2007 року № 002729, ОСОБА_1 , з 11 червня 2007 року безстроково встановлена ІІІ група інвалідності, захворювання пов`язане з проходженням військової служби (а. с. 13 ).

02 липня 2015 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. До заяви додав, зокрема копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, копію акту МСЕК від 12 червня 2007 року, копію реквізитів картки для проведення операцій по перерахунку коштів, довідку НАСК "Оранта" від 02 липня 2015 року (а. с. 9).

02 вересня 2015 року департамент фінансів Міністерства оборони України листом повідомив позивача щодо відмови у вказаній виплаті. При цьому, вказано на відсутність підстав для подання пропозицій Міністерству оборони України щодо призначення йому одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність отримана в 2007 року, а відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 позивач не має права на таку допомогу.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд І інстанції частково задовольняючи адміністративний позов виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Колегія судів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частиною 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності) передбачалося, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На час подання позивачем заяви щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499, механізм розгляду таких заяв та механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності визначається постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 встановлено, що особи, які до набрання чинності Порядку, затвердженого цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач отримав право на призначення вказаної допомоги з 11 червня 2007 року, а тому має право на її призначення та виплату відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 (надалі-Порядок № 499).

Колегія суддів, зазначає, що подання позивачем заяви ІНФОРМАЦІЯ_2 та доданих до неї документів повністю узгоджується із вимогами пункту 3 Порядку № 499.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з частиною 8 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, що діяла на час звернення позивача з заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги) особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

02 липня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому інвалідності з 11 червня 2007 року.

Тобто, з дня встановлення інвалідності до дня звернення позивача з заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 пройшло більше ніж три роки.

Таким чином, позивач вчасно не реалізував своє право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом І інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити повністю.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерство оборони України про визнання бездіяльності, дій протиправними та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 14 грудня 2016 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Матохнюк Д.Б. Сапальова Т.В.