Справа № 214/3586/16-а
Суддя: Євтушенко О. І.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/3586/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 грудня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

при секретарі Бєліковій О.А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом представника ОСОБА_3 ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області, Територіального сервісного центру №1243 Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області про визнання неправомірною відмови в перезакріпленні номерних знаків транспортного засобу та зобовязання вчинити певні, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1, діючи в інтересах ОСОБА_3, звернулася до суду з позовом 24.06.2016 року, уточнивши вимоги, просила суд: визнати неправомірною відмову Територіального сервісного центру №1243 РСЦ МВС в Дніпропетровській області щодо перезакріплення номерного знаку АЕ9999СР; зобовязати Територіальний сервісний центр №1243 РСЦ МВС в Дніпропетровській області задовольнити заяву ОСОБА_3 та перезакріпити номерний знак НОМЕР_1 за іншим транспортним засобом, зазначеним нею в заяві; стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

В обґрунтування предявлених вимог вказала, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить автомобіль марки ОСОБА_4, за яким зареєстрований номерний знак НОМЕР_1. 19.05.2016 року вона звернулась до Територіального сервісного центру №1243 РСЦ МВС в Дніпропетровській області із заявою про перезакріплення номерного знаку за іншим транспортним засобом. Внесення щомісячної оплати послуг за зберігання номерного знаку за нею на підставі попередньо поданої заяви позивач здійснювала належним чином. Вважаючи відмову відповідача неправомірною, оскільки вона суперечить п.5.2 «Інструкції про порядок здійснення підрозділами ДАІ МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них», ОСОБА_1., діючи в інтересах ОСОБА_3, звернулась до суду з метою захисту її порушених та оспорюваних прав.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Вказала, що попередньо позивач ОСОБА_3 зверталась до територіального сервісного центру із заявою щодо зберігання номерного знаку і весь час сплачувала грошові кошти за його зберігання за нею. Заперечувала проти доводів представника відповідачів стосовно невідповідності її номерного знаку діючим державним стандартам, оскільки діючим законодавством не передбачений обовязок власника транспортного засобу щодо зміни номерного знаку на інший відповідно до діючих норм ДСТУ, в той час як у відмові про таку невідповідність нічого не було зазначено.

Представник відповідачів ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Суду пояснив, що 19.05.2016 року ОСОБА_3 дійсно звернулася до ТСЦ із заявою щодо перезакріплення номерного знаку АЕ9999СР, які знаходяться в центрі на зберіганні на підставі її заяви, за що остання сплачує відповідні внески. Вважаючи відмову правомірною, представник посилався на те, що номерний знак позивача не відповідає діючим вимогам ДСТУ 4278:2014 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів» у звязку зі змінами в символіці, що унеможливлює їх перезакріплення за іншим транспортним засобом. Крім того, в заяві ОСОБА_3 просила перезакріпити номерний знак за іншим транспортним засобом, належним іншому власникові, що суперечить положенням «Інструкції про порядок здійснення підрозділами ДАІ МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них».

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Враховуючи характер спірних правовідносин, при вирішенні між сторонами спору суд керується приписами Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року (далі Порядок №1388), Інструкцією про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 379 від 11.08.2010 року (далі Інструкція № 379).

Відповідно до абз.7 п.42 Порядку № 1388 та абз.2 п.5.2 Інструкції № 379, номерні знаки із знятих з обліку транспортних засобів за умови їх відповідності стандартам перезакріплюються за зверненням власників за іншими придбаними ними транспортними засобами або за транспортними засобами інших власників.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 19.05.2016 року ОСОБА_3 звернулася до Територіального сервісного центру №1243 РСЦ МВС в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила перезакріпити належний їй номерний знак НОМЕР_1 на транспортний засіб іншої особи.

Відповіддю Територіального сервісного центру №1243 РСЦ МВС в Дніпропетровській області за № Д-35 від 31.05.2016 року (а.с.6-7) позивачеві надано відмову із посиланням на п. 5.2 Інструкції № 379.

Аналізуючи підстави такої відмови та зіставляючи їх із нормами законодавчих актів, якими врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Також, ст.ст. 386, 391 ЦК України передбачено обов'язок держави забезпечувати рівний захист усіх суб'єктів права власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до абз.6 п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Факт належності ОСОБА_3 номерного знаку АЕ9999СР визнаний сторонами, а відтак не підлягає доказуванню в силу ч.3 ст.72 КАС України.

Відповідно до абз.7 п.42 Порядку № 1388 та абз.2 п.5.2 Інструкції № 379, номерні знаки із знятих з обліку транспортних засобів за умови їх відповідності стандартам перезакріплюються за зверненням власників за іншими придбаними ними транспортними засобами або за транспортними засобами інших власників.

Системний аналізом зазначених матеріальних норм дає підстави для висновку про те, що власники номерних знаків мають право на перезакріплення їх за транспортними засобами незалежно від того, чи є вони власником такого транспортного засобу чи ні, а тому доводи представника відповідачів щодо відсутності у позивача права на перезакріплення належних їй номерних знаків за автомобілем, який перебуває у власності іншої особи, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу.

У оскарженій позивачем відмові відповідач посилається на п.5.2 Інструкції №379, відповідно до якої номерні знаки легкових автомобілів, виготовлені відповідно до вимог державних стандартів, які мають комбінацію з чотирьох однакових цифр в межах від 0001 до 0009, які здані до сервісного Центру без надання власником такого транспортного засобу письмової заяви на зберігання, знищуються в установленому законом порядку, а в разі надходження заяви про отримання такого номерного знака від іншого власника транспортного засобу виготовляються як нові та видаються відповідно до чинного законодавства.

Отже, дія цього пункту поширюється у разі відсутності заяви власника транспортного засобу письмової заяви на зберігання таких номерних знаків.

Проте, як встановлено судом, та не заперечується сторонами, у відповідності до абз.6 п.42 Порядку №1388, після зняття з обліку у РСЦ №1243 ТСЦ МВС в Дніпропетровській області належного ОСОБА_3 автомобіля, нею здано номерні знаки та відповідно до абз.1 п.5.2 Інструкції подано заяву про прийняття належних їй номерних знаків на вказаний у заяві термін із внесенням плати за зберігання, згідно із п. 3. 5 глави 3 Інструкції.

Зважаючи на вищевикладене, та враховуючи положення абз.7 п.42 Порядку № 1388 та абз.2 п.5.2 Інструкції, суд приходить до висновку, що законодавством не передбачено обов'язку видачі номерних знаків легкових автомобілів, виготовлених відповідно до вимог державних стандартів, які мають комбінацію з чотирьох однакових цифр і в межах від 0001 до 0009, після здачі їх на зберігання у Регіональний сервісний центр у порядку, визначеному чинним законодавством, виключно тому власнику, який здійснював їх замовлення, а навпаки, передбачено можливість перезакріплення таких номерних знаків за зверненням власника за транспортними засобами інших власників.

Посилання представника відповідачів на невідповідність номерного знаку позивача АЕ9999СР діючим вимогам ДСТУ 4278:2014 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів» у звязку зі змінами в символіці, що унеможливлює їх перезакріплення за іншим транспортним засобом, суд оцінює критично, оскільки вказані обставини в розумінні п.5.2 Інструкції №379 не є підставою для відмови в перезакріпленні номерних знаків, про що в оскаржуваній позивачем відмові не зазначалось, проте по своїй суті визначають можливість виготовлення їх як нових з приведенням до вимог чинного законодавства під час безпосереднього здійснення їх закріплення за іншим транспортним засобом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відмова відповідача у перезакріпленні номерних знаків АЕ9999СР на інший транспортний засіб іншої особи з підстав закріплення номерних знаків за ОСОБА_3 як іншим власником транспортного засобу є протиправною та такою, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства України, у звязку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі із зобовязанням Територіального сервісного центру №1243 РСЦ МВС в Дніпропетровській області задовольнити заяву ОСОБА_3 від 19.05.2016 року та перезакріпити номерний знак НОМЕР_1 за іншим транспортним засобом, вказаним нею.

Доказів, які б свідчили про правомірність оскаржуваного рішення, відповідно до вимог ч.1 ст.71 КАС України представником відповідачів надано не було, а в ході судового розгляду не встановлено.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.94 КАС України, враховуючи ухвалення судом рішення на користь позивача стосовно вимог, фактично пред'явлених лише до ТСЦ №1243 РСЦ МВС в Дніпропетровській1 області, суд вважає за необхідне стягнути з ТСЦ №1243 РСЦ МВС в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_3 551,20 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Керуючись ст.ст.4-15, 17, 18, 70-72, 79, 86, 94, 158-163, 185, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Територіального сервісного центру №1243 Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області в перезакріпленні номерного знаку АЕ9999СР.

Зобов'язати Територіальний сервісний центр №1243 Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області задовольнити заяву ОСОБА_3 від 19.05.2016 року та перезакріпити номерний знак НОМЕР_1 за іншим транспортним засобом, вказаним ОСОБА_3.

Стягнути з Територіального сервісного центру №1243 Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 КАС України.

Суддя О.І. Євтушенко