Справа № 822/1656/16
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1656/16

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

13 грудня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М.

секретар судового засідання: Марцісь Ю.А.,

за участю:

представника відповідачів: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області та Державної фіскальної служби України на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування відмови №8568/3/99-99-04-02-02-14 від 15.08.2016 року, рішення від 01.04.2016 року та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування відмови №8568/3/99-99-04-02-02-14 від 15.08.2016 року, рішення від 01.04.2016 року та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачами нараховано та виплачено позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 102 201, 20 грн. відповідно до Податкового Кодексу України та Закону України «Про міліцію» в редакції від 20 грудня 1990 року. Однак, позивач вважає, що нараховуючи йому одноразову грошову допомогу відповідачі повинні були застосувати положення Закону України «Про міліцію» в редакції від 13 лютого 2015 року, чинного на момент нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, а також встановлення йому групи інвалідності, та призначити йому одноразову грошову допомогу в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, з яких із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи просять його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

12 грудня 2016 року на адресу суду надійшло заперечення (вх.15519/16) від позивача на апеляційні скарги відповідачів, в яких він просив суд подані апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідачів в судовому засіданні вимоги апеляційних скарг підтримав та просив їх задовольнити.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачів, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, під час перебування підполковника податкової міліції ОСОБА_3 на службі у ГУ Міндоходів у Хмельницькій області, правонаступником якого є ГУ ДФС у Хмельницькій області, військово-лікарська комісія УМВС України здійснила медичний огляд, та встановила, що захворювання, яке отримав позивач пов'язане з виконанням службових обов'язків та проходженням служби в ОВС, про що видано свідоцтво про хворобу №66 від 11.03.2015 року.

Наказом Міністерства доходів та зборів №246-0 від 25.03.2015 року, на підставі рапорту, позивача звільнено з посади заступника начальника відділу внутрішньої безпеки ГУ Міндоходів у Хмельницькій області та податкової міліції у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом "б" (через хворобу).

В подальшому позивач пройшов обстеження у МСЕК та відповідно до Довідки до акту-огляду МСЕК серії АВ №0537228, позивачу з 17.03.2015 року було встановлено II групу інвалідності, причиною інвалідності є захворювання, пов'язане з проходженням служби в ОВС.

01.04.2015 року ГУ ДФС у Хмельницькій області, прийняло рішення, викладене у Висновку, щодо призначення одноразової грошової допомоги у разі інвалідності працівника податкової міліції згідно із ПК України та Законом України "Про міліцію" у розмірі 102201,20 грн. відповідно до Порядку №707.

На картковий рахунок позивача 31.07.2015 року поступили кошти в сумі 102 201, 20 грн., що підтверджується копією виписки з карткового рахунку.

Позивачем 27.07.2016 року подана до Державної фіскальної служби України заява про перерахунок одноразової грошової допомоги відповідно до вимог ст. 23 Закону України "Про міліцію" та виплати несплаченої частини одноразової грошової допомоги в розмірі 141 388, 80 гривень (а.с.15-16).

Листом ДФС України №8568/3/99-99-04-02-02-14 від 15.08.2016 року ОСОБА_3 відмовлено у перерахунку та виплаті (а.с.17-18).

Позивач не погоджуючись з вказаною відмовою звернувся до суду за захистом порушених прав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що при нарахуванні одноразової грошової допомоги позивачу відповідачі зобов'язані були застосувати чинний на момент звернення і прийняття рішення Закон України "Про міліцію" та призначити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він не відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Згідно із частиною шостою статті 23 Закону України «Про міліцію» (в редакції від 13 лютого 2015 року, який набрав чинності 12 березня 2015 року) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 (далі - Порядок №707).

Пунктом 5 Порядку №707 визначено, що для виплати грошової допомоги в разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи установлення групи інвалідності працівник міліції, податкової міліції подає органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби за місцем проходження служби: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги згідно з додатком; довідку медико-соціальної експертної комісії щодо визначення ступеня втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) та (або) установлення групи інвалідності; довідку про грошове забезпечення; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові, видачу документа та місце реєстрації (довідку органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про місце реєстрації або місце перебування заявника); копію ідентифікаційного номера.

Відповідно до пункту 7 Порядку №707 орган внутрішніх справ, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає МВС та ДПА у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті).

МВС та ДПА у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати.

Виплата грошової допомоги працівнику міліції, податкової міліції проводиться шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку, або через касу органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у разі його загибелі (смерті) членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям.

Грошова допомога виплачується не пізніше двох місяців з дня прийняття відповідного рішення у межах коштів, передбачених у державному бюджеті на такі цілі.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно - правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Постанова Кабінету Міністрів України №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" набрала чинності 21.10.2015 року.

Частиною 2 вказаної постанови визначено, що: особам, які до набрання чинності Законом України №208-VІІІ від 13.02.2015 року "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" (далі - Закон №208-VІІІ) щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року №707.

З аналізу вищевказаних положень законодавства України колегія суддів приходить до висновку про помилковість застосування норм матеріального права судом першої інстанції та задоволення позову, оскільки норма статті 23 Закону України " Про міліцію" не зазначає здійснення нарахування та виплату певної суми, а визначає лише порядок та умови, визначених Кабінетом Міністрів України, тобто є відсильною нормою права на Порядок КМУ № 707 від 12.05.2007 року.

Окрім того, в оскаржуваній постанові суд першої інстанції погоджується з тим, що порядок та умови призначення одноразової грошової допомоги в спірних правовідносинах визначені саме Порядком № 707, однак з тих чи інших підстав не бере до уваги, що призначення грошової допомоги повинно здійснюватись на відповідних умовах, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість прийнятого судового рішення.

Так, п.1 Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 12 травня 2007 року № 707, виокремлює два періоди інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися - під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, та у період проходження служби, що не пов'язана із безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі зі злочинністю.

Виконанням службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, є несення постової чи патрульної служби; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод, законних інтересів; припинення або запобігання злочинам та правопорушенням, охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення і розкриття злочинів, розшук осіб, які їх вчинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участь у ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій (пункт 2 Порядку).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали даної адміністративної справи не містять будь-яких доказів чи відомостей, які б свідчили про проходження позивачем чи про залучення останнього до участі в антитерористичних операціях, до чергувань на фіскальних постах, на контрольних пунктах вїзду-виїзду в зоні АТО, до виконання службових обов'язків, передбачених Постановою КМУ № 707, що в свою чергу унеможливлює суд встановити зв'язок та дослідити чи пов'язане захворювання та інвалідність із проходженням служби в ОВС, тобто причинно-наслідковий зв'язок між фактичним виконанням функцій та погіршенням здоров'я.

Вказана правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду України від 18.03.2014 року по справі № 21-11а14.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції не в повній мірі надана правова оцінка статті 23 Закону України "Про міліцію", оскільки дана норма права зазначає, що грошова допомога виплачується у разі інвалідності, що настала за період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності в розмірах, відповідно до встановленої групи інвалідності, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. В даному випадку, втрата працездатності позивача становила 70 %.

Вищенаведене свідчить, що при визначенні розміру нарахування та виплати одноразової грошової допомоги повинен враховуватись ступень втрати працездатності працівника міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ та у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюватись в індивідуальному порядку відповідно до норм законодавства.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства та факти встановлені судом, колегія суддів приходить до висновку, що законність та обґрунтованість призначеної одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 у розмірі 102 211,20 грн. та відмови Державної фіскальної служби України від 15.08.2016 року, відображеної у формі листа.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що відповідачами надано суду достатньо належних доказів, у підтвердження доводів заявлених в апеляційних скаргах, які свідчать про те, що в даному випадку Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області та Державна фіскальна служба України діяли в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а позивачем в свою чергу не доведено належними доказами заявлені позовні вимоги, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області та Державної фіскальної служби України задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державна фіскальна служба України про визнання протиправними та скасування відмови №8568/3/99-99-04-02-02-14 від 15.08.2016 року, рішення від 01.04.2016 року та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування відмови №8568/3/99-99-04-02-02-14 від 15.08.2016 року, рішення від 01.04.2016 року та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 грудня 2016 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5