Справа № 810/2655/16
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2655/16 Головуючий у 1-й інстанції: Панченко Н.Д. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

08 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Київської міської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, в якому просить суд визнати протиправною відмову Київської міської митниці ДФС, оформлену у формі листа № 4246/10/26-70-19-01 від 22.06.2016, в наданні до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновку про повернення ТОВ «Фоззі-Фуд» з Державного бюджету України суми надміру сплачених митних платежів за заявою вих. № УРБ 10/14-2890 від 01.06.2016 та зобов'язати Київську міську митницю ДФС прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України ТОВ «Фоззі-Фуд» суми надміру сплачених митних платежів за заявою вих. № УРБ 10/14-2890 від 01.06.2016 та подати його до виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що митним органом за наслідками здійснення контролю за правильністю визначення ТОВ «Фоззі-Фуд» митної вартості товарів, що імпортувались на територію України, було прийнято ряд рішень про коригування митної вартості, на підставі яких товариством було сплачено додатково 676 006,12 грн. митних платежів. При цьому, рішенням судів в адміністративних справах № 826/10221/13-а, № 826/13995/13-а, № 826/12803/13-а, № 826/18645/13-а, № 826/39/14, № 826/20910/13-а, № 810/5073/14, № 810/2020/14, № 826/18064/13-а, № 810/3215/14, № 810/847/15 вказані рішення про коригування митної вартості були скасовані.

Позивач стверджує, що у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів повертається декларантові у спосіб, що передбачений Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженому наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 №618.

Позивач зазначає, що звернувся до відповідача з відповідною заявою про повернення надміру сплачених митних платежів, однак листом № 4246/10/26-70-19-01 від 22.06.2016 Київська міська митниця ДФС відмовила у поверненні заявленої суми.

Відмову відповідача у повернені ТОВ «Фоззі-Фуд» надміру сплачених грошових коштів позивач вважає протиправною, оскільки товариством виконані усі вимоги, що передбачені чинним законодавством з метою підтвердження факту надмірної сплати митних платежів та додані вичерпні документи, що підтверджують числове значення таких сум.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову Київської міської митниці ДФС, оформлену у формі листа № 4246/10/26-70-19-01 від 22.06.2016, у наданні до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновку про повернення ТОВ «Фоззі-Фуд» з Державного бюджету України суми надміру сплачених митних платежів за заявою вих. № УРБ 10/14-2890 від 01.06.2016.

Зобов'язано Київську міську митницю ДФС скласти висновок про повернення з Державного бюджету України ТОВ «Фоззі-Фуд» суми надміру сплачених митних платежів за заявою вих. № УРБ 10/14-2890 від 01.06.2016 та надати його до виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд», ідентифікаційний код 32294926, місцезнаходження: 08133, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, зареєстроване як юридична особа 02.12.2002.

У січні 2013 року позивачем з метою здійснення митного оформлення ввезеного на територію України товару (риба свіжоморожена морська Скумбрія) за контрактом № 455 від 29.11.2012 з Iceland Pelagic ehf було подано до митного органу митну декларацію № 100270000/0000/2013/261810 від 08.01.2013

Митна вартість товарів була визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту).

За наслідками проведеного контролю правильності визначення митної вартості товарів позивачу було відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою у вказаній митній декларації митною вартістю та прийняте рішення про коригування митної вартості № 00270000/2013/310002/2 від 09.01.2013.

Задекларовані товари були випущені у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом сплати позивачем до Державного бюджету України грошових коштів у розмірі 21578,06 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.09.2013 у справі № 826/10221/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2014 та ухвалою Вищого адміністративного суду від 27.11.2014, адміністративний позов задоволено, рішення про коригування митної вартості № 100270000/2013/310002/2 від 09.01.2013 визнано протиправним та скасовано.

У лютому 2013 року позивачем з метою здійснення митного оформлення ввезеного на територію України товару (вироби із паперу, альбоми для фотокарток) за контрактом №30-11S/2011 від 19.04.2011 з Canpol Sp.z.o.o. було подано до митного органу митну декларацію №100250000/2013/023871 від 01.02.2013.

Митна вартість товарів була визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту).

За наслідками проведеного контролю правильності визначення митної вартості товарів позивачу було відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою у вказаній митній декларації митною вартістю та прийняте рішення про коригування митної вартості № 100250000/2013/500034/2 від 01.02.2013.

Задекларовані товари були випущені у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом сплати позивачем до Державного бюджету України грошових коштів у розмірі 10 141,97 грн.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 06.08.2015 № К/800/29020/14, адміністративний позов задоволено, рішення про коригування митної вартості № 100250000/2013/500034/2 від 01.02.2013 визнано протиправним та скасовано.

У лютому 2013 року позивачем з метою здійснення митного оформлення ввезеного на територію України товару (форель) за контрактом № 133 від 01.02.2010 з Norway Royal Salmon AS було подано до митного органу митну декларацію № 100250000/2013/023990 від 05.02.2013.

Митна вартість товарів була визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту).

За наслідками проведеного контролю правильності визначення митної вартості товарів позивачу було відмовлено у митному оформленні товару за заявленою у вказаній митній декларації митною вартістю та прийняте рішення про коригування митної вартості № 100250000/2013/500038/2 від 06.02.2013.

Задекларовані товари були випущені у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом сплати позивачем до Державного бюджету України грошової суми у промірі 37 889, 33 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.09.2013 у справі № 826/12803/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2013, адміністративний позов задоволено, рішення про коригування митної вартості № 100250000/2013/500038/2 від 06.02.2013 визнано протиправним та скасовано.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.01.2015 № К/800/58760/14 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Київської міжрегіональної митниці Міндоходів (правонаступником якої є Київська міська митниця ДФС) відмовлено.

У травні 2013 року позивачем з метою здійснення митного оформлення ввезеного на територію України товару (консервовані ананаси) за контрактом № 070610 від 07.06.2010 з Takerng Pineapple Industrial Co., Ltd було подано до митного органу митну декларацію № 100250000/2013/028061 від 24.05.2013.

Митна вартість товарів була визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту).

За наслідками проведеного контролю правильності визначення митної вартості товарів позивачу було відмовлено у митному оформленні товару за заявленою у вказаній митній декларації митною вартістю та прийняте рішення про коригування митної вартості № 100250000/2013/500265/1 від 24.05.2013.

Задекларовані товари були випущені у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом сплати позивачем до Державного бюджету України грошової суми у розмірі 5 748,74 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2013 у справі № 826/18645/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2014, адміністративний позов задоволено, рішення про коригування митної вартості № 100250000/2013/500265/1 від 24.05.2013 визнано протиправним та скасовано.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.11.2015 № К/800/13125/14 відмовлено у задоволенні касаційної скарги Київської міжрегіональної митниці Міндоходів (правонаступником якої є Київська міська митниця ДФС).

У липні 2013 року позивачем з метою здійснення митного оформлення ввезеного на територію України товару (риба свіжоморожена - скумбрія) за контрактом №482 від 13.02.2013 з «Inverso LLP» було подано до митного органу митні декларації від 02.07.2013 № 100250000/2013/029728 та №100250000/2013/029726.

Митна вартість товарів була визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту).

За наслідками проведеного контролю правильності визначення митної вартості товарів позивачу було відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою у вказаних митних деклараціях митною вартістю та прийняті рішення про коригування митної вартості від 02.07.2013 № 100250000/2013/500064/2 та № 100250000/2013/500063/2, відповідно.

Задекларовані товари були випущені у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом сплати позивачем до Державного бюджету України грошових коштів у розмірі 46 960, 84 грн.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.10.2014, адміністративний позов задоволено, рішення про коригування митної вартості від 02.07.2013 № 100250000/2013/500064/2 та №100250000/2013/500063/2 визнані протиправними та скасовані.

У липні 2013 року позивачем з метою здійснення митного оформлення ввезеного на територію України товару (вішалки, щітки для одягу) за контрактом від 05.06.2012 № 044-11S/2012 з Guangxi Yikai Industry було подано до митного органу митну декларацію від 02.07.2013 № 100250000/2013/029757.

Митна вартість товарів була визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту).

За наслідками проведеного контролю правильності визначення митної вартості товарів позивачу було відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою у вказаній митній декларації митною вартістю та прийнято рішення про коригування митної вартості від 03.07.2013 № 100250000/2013/680068/2.

Задекларовані товари були випущені у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом сплати позивачем до Державного бюджету України грошових коштів у розмірі 12 796,19 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2014 у справі № 826/20910/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2014, адміністративний позов задоволено, рішення про коригування митної вартості від 03.07.2013 № 100250000/2013/680068/2 визнано протиправним та скасовано.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.11.2015 № К/800/23713/14 відмовлено у задоволенні касаційної скарги Київської міжрегіональної митниці Міндоходів (правонаступником якої є Київська міська митниця ДФС).

У лютому 2014 року позивачем з метою здійснення митного оформлення ввезеного на територію України товару (вішалки) за контрактом від 05.06.2012 № 044-11S/2012 з Yikai Industry було подано до митного органу митну декларацію від 11.02.2014 № 100250002/2013/061320.

Митна вартість товарів була визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту).

За наслідками проведеного контролю правильності визначення митної вартості товарів позивачу було відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою у вказаній митній декларації митною вартістю та прийнято рішення про коригування митної вартості від 11.02.2014 № 100250002/2014/000066/2.

Задекларовані товари були випущені у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом сплати позивачем до Державного бюджету України грошової суми у розмірі 14 798,52 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 22.09.2014 у справі № 810/5073/14 та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2014 адміністративний позов задоволено, рішення про коригування митної вартості від 11.02.2014 № 100250002/2014/000066/2 визнано протиправним та скасовано.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.12.2014 № К/800/60246/14 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Київської міжрегіональної митниці Міндоходів (правонаступником якої є Київська міська митниця ДФС) відмовлено.

У вересні 2013 року позивачем з метою здійснення митного оформлення ввезеного на територію України товару (лосось атлантичний) за контрактом від 01.02.2010 №133 з Royal Salmon ASA було подано до митного органу митну декларацію від 02.09.2013 № 100250000/2013/032489.

Митна вартість товарів була визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту).

За наслідками проведеного контролю правильності визначення митної вартості товарів позивачу було відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою у вказаній митній декларації митною вартістю та прийнято рішення про коригування митної вартості від 02.09.2013 № 100250000/2013/500195/2.

Задекларовані товари були випущені у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом сплати позивачем до Державного бюджету України грошових коштів у розмірі 47 186,16 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2014 у справі № 810/2020/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014, адміністративний позов задоволено, рішення про коригування митної вартості від 02.09.2013 № 100250000/2013/500195/2 визнано протиправним та скасовано.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.03.2016 № К/800/40047/14 відмовлено у задоволенні касаційної скарги Київської міжрегіональної митниці Міндоходів (правонаступником якої є Київська міська митниця ДФС).

У травні 2013 року позивачем з метою здійснення митного оформлення ввезеного на територію України товару (скумбрія) за контрактом від 29.11.2012 №455 з Pelagic ehf було подано до митного органу митну декларацію від 15.05.2013 № 100250000/2013/027679.

Митна вартість товарів була визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту).

За наслідками проведеного контролю правильності визначення митної вартості товарів позивачу було відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою у вказаній митній декларації митною вартістю та прийнято рішення про коригування митної вартості від 17.05.2013 № 100250000/2013/027764.

Задекларовані товари були випущені у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом сплати позивачем до Державного бюджету України грошових коштів у розмірі 28 730,06 грн.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014 у справі № 826/18064/13-а, адміністративний позов задоволено, рішення про коригування митної вартості від 17.05.2013 № 100250000/2013/027764 визнано протиправним та скасовано.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.03.2016 № К/800/29135/14 відмовлено у задоволенні касаційної скарги Київської міжрегіональної митниці Міндоходів (правонаступником якої є Київська міська митниця ДФС).

У листопаді-грудні 2013 року позивачем з метою здійснення митного оформлення ввезеного на територію України товару (риба свіжоморожена - скумбрія) за контрактом від 29.11.2012 № 455 з Pelagic ehf було подано до митного органу ряд митних декларацій, а саме: № 100250000/2013/036552 від 26.11.2013, № 100250000/2013/036754 від 28.11.2013, № 100250000/2013/036821 від 29.11.2013, № 100250000/2013/036828 від 29.11.2013, № 100250000/2013/036816 від 29.11.2013, № 100250002/2013/036997 від 03.12.2013, № 100250002/2013/036996 від 03.12.2013, № 100250002/2013/037006 від 03.12.2013, № 100250002/2013/037032 від 04.12.2013, № 100250002/2013/038228 від 26.12.2013, № 100250002/2013/038226 від 26.12.2013, № 100250002/2013/038272 від 27.12.2013.

Митна вартість товарів була визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту).

За наслідками проведеного контролю правильності визначення митної вартості товарів позивачу було відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою у вказаних митних деклараціях митною вартістю та прийняті рішення про коригування митної вартості: № 100250000/2013/500449/2 від 26.11.2013, № 100250000/2013/500466/2 від 28.11.2013, № 100250000/2013/500468/2 від 29.11.2013, № 100250000/2013/500472/2 від 29.11.2013, № 100250000/2013/500470/2 від 29.11.2013, № 100250002/2013/200483/2 від 03.12.2013, № 100250002/2013/500482/2 від 03.12.2013, № 100250000/2013/500486/2 від 03.12.2013, № 100250002/2013/500487/2 від 04.12.2013, № 100250002/2013/500543/2 від 26.12.2013, № 100250002/2013/500544/2 від 26.12.2013, № 100250002/2013/500549/2 від 27.12.2013.

Задекларовані товари були випущені у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом сплати позивачем до Державного бюджету України грошових коштів у розмірі 322505,76 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 04.06.2014 у справі № 810/3215/14, адміністративний позов задоволено частково, вказані рішення про коригування митної вартості визнані протиправними та скасовані.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.03.2016 № К/800/10802/15 постанову Київського окружного адміністративного суду від 04.06.2014 залишено в силі.

У вересні-листопаді 2014 року позивачем з метою здійснення митного оформлення ввезеного на територію України товару (риба свіжоморожена - скумбрія) за контрактом від 13.02.2013 №482 з Inverso LLP було подано до митного органу митні декларації № 100260006/2014/157137 від 10.09.2014, № 100260006/2014/157134 від 10.09.2014 та № 100260006/2014/158023 від 24.11.2014.

Митна вартість товарів була визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту).

За наслідками проведеного контролю правильності визначення митної вартості товарів позивачу було відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою у вказаних митних деклараціях митною вартістю та прийняті рішення про коригування митної вартості: № 100260006/2014/000013/2 від 10.09.2014, № 100260006/2014/000012/2 від 10.09.2014, № 100260006/2014/000087/2 від 24.11.2014.

Задекларовані товари були випущені у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом сплати позивачем до Державного бюджету України грошової суми розмірі 127 670,49 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 10.04.2015 у справі №810/847/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2015, адміністративний позов задоволено, рішення про коригування митної вартості № 100260006/2014/000013/2 від 10.09.2014, № 100260006/2014/000012/2 від 10.09.2014 та № 100260006/2014/000087/2 від 24.11.2014 визнані протиправними та скасовані.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.03.2016 № К/800/27682/15 відмовлено у задоволенні касаційної скарги Київської міської митниці ДФС.

Судом встановлено, що загальна сума митних платежів, сплачених позивачем внаслідок прийняття митним органом рішень про коригування митної вартості, які у подальшому були скасовані, складає 676 006,12 грн.

01 червня 2016 року ТОВ Фоззі-Фуд звернулось до Київської міської митниці ДФС із заявою № УРБ 10/14-2890 про повернення надміру сплачених коштів, у якій просило повернути надміру сплачені митні платежі у розмірі 676 006,12 грн. шляхом зарахування їх на депозитний рахунок типу 3734 ТОВ Фоззі-Фуд для подальших розрахунків як передоплата або грошова застава.

Київська міська митниця ДФС листом від 22.06.2016 № 4246/10/26-70-19-01 у задоволенні заяви про повернення надміру сплачених митних платежів відмовила. Обґрунтовуючи відмову митниця зазначила, що питання повернення коштів не було предметом розгляду в адміністративних справах № 826/10221/13-а, № 826/13995/13-а, № 826/12803/13-а, № 826/18645/13-а, № 826/39/14, № 826/20910/13-а, № 810/5073/14, № 810/2020/14, № 826/18064/13-а, № 810/3215/14, № 810/847/15. Крім цього, відповідач стверджує, що при скасуванні рішень про коригування митної вартості судами не було встановлено, що внаслідок скасування такого рішення виникли надмірно сплачені кошти, які підлягають поверненню з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, Київська міська митниця ДФС дійшла висновку про відсутність правових підстав для підготовки та направлення до органу Державного казначейства України висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначит наступне.

Правовідносини, пов'язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Митне законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, повязаної з помилковою та/або надмірною сплатою митних платежів. Визначення того, що належить розуміти як помилково та/або надміру сплачені митні платежі, у Митному кодексі України відсутнє, але воно міститься у податковому законодавстві.

Так, згідно з підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, правила якого застосовуються до відносин, пов'язаних зі справлянням митних платежів, надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до пункту 27 частини першої статті 4 Митного кодексу України у визначення поняття митні платежі, з-поміж іншого, включено і ПДВ із ввезених на митну територію України товарів (продукції).

Згідно з пунктом 43.1 статті 43 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

За змістом частин 1 - 4 статті 301 Митного кодексу України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобовязаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до частини 5 статті 301 Митного кодексу України повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо: 1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом; 2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим; 3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі; 4) митну декларацію змінено або визнано недійсною; 5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом "а" пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу; 6) платником податків подано органу доходів і зборів документи, які підтверджують наявність у нього на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Процедуру повернення платникам податків митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету визначено Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженим наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 №618 (далі Порядок №618).

Згідно з положеннями розділу ІІІ Порядку №618 для повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів, платником податку до загального відділу митного органу, яким здійснювалося оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №618).

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум (пункт 2 розділу ІІІ Порядку №618).

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №618).

Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України (пункт 4 розділу ІІІ Порядку №618).

Згідно з пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №618 керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України (далі - пакет документів на повернення коштів).

Відповідно до пункту 7 розділу ІІІ Порядку №618 висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.

Також, відповідно до пунктів 5 та 7 Порядку взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого спільним наказом Міністерства доходів і зборів України та Міністерства фінансів України № 882/1188 від 30.12.2013 (далі - Порядок № 882/1188), повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом Міндоходів на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Орган Міндоходів на підставі даних особових рахунків платників готує висновок за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку, два примірники Реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, та три примірники Реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Контроль за прийняттям/передаванням висновків органи Міндоходів, місцеві фінансові органи, органи Казначейства проводять шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи у порядку, визначеному Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242.

За платежами, належними державному бюджету, орган Міндоходів у строк не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з Реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 882/1188, орган Міндоходів несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі висновку органу Казначейства для виконання.

Пунктом 9 Порядку № 882/1188 встановлено, що висновки реєструються органами Казначейства в Журналі обліку висновків, який ведеться в електронному вигляді за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.

Згідно з пунктом 10 Порядку №882/1188 на підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобовязань у визначеному законодавством порядку. Орган Казначейства протягом п'яти робочих днів повідомляє відповідний орган Міндоходів про перерахування сум помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань на рахунки банків та через підприємства поштового зв'язку, уповноважені здійснювати готівкові розрахунки з платниками податків, зазначені у висновку, після чого орган Міндоходів у строк не пізніше п'яти робочих днів повідомляє платників податків про можливість отримання належних їм коштів.

Таким чином, наведені вище норми свідчать про те, що підставою для виплати Державним казначейством України надмірно сплачених коштів є висновок митного органу про повернення з Державного бюджету України помилково і/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів.

Передумовою підготовки та направлення такого висновку до органу Державного казначейства України є: 1) звернення суб'єкта господарювання до митного органу із відповідною заявою; 2) проведення, у разі необхідності, відповідними структурними підрозділами митного органу, до якого подано заяву, перевірки на підставі пункту 4 розділу III Порядку №618; 3) встановлення митними органами наявності факту переплати; 4) складення відповідного висновку та його надіслання органам Державної казначейської служби України для повернення суб'єкту господарювання надміру сплачених митних платежів або винесення обґрунтованої відмови у задоволенні заяви.

У той же час, з матеріалів справи вбачається, що митним органом не вжито жодних передбачених чинним законодавством дій щодо підготовки відповідного висновку, а лише надано письмову відмову про відсутність підстав для повернення коштів з Державного бюджету України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо критичного ставлення до відмови відповідача.

З приводу доводів відповідача відносного того, що питання повернення коштів не було предметом судового розгляду в адміністративних справах № 826/10221/13-а, № 826/13995/13-а, № 826/12803/13-а, № 826/18645/13-а, № 826/39/14, № 826/20910/13-а, № 810/5073/14, №810/2020/14, № 826/18064/13-а, № 810/3215/14, № 810/847/15, слід зазначити, що повернення помилково та/або надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України є виключними повноваженнями митних органів та органів державного казначейства, з чого слідує, що суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів.

Отже, питання про повернення помилково та/або надмірно сплачених митних платежів не могло бути предметом розгляду у справах № 826/10221/13-а, № 826/13995/13-а, № 826/12803/13-а, № 826/18645/13-а, № 826/39/14, № 826/20910/13-а, № 810/5073/14, № 810/2020/14, № 826/18064/13-а, № 810/3215/14, № 810/847/15, оскільки постановивши рішення про стягнення таких сум (митних платежів) суд втрутився б у виключну компетенцію митного органу, що не відповідає принципам та завданню адміністративного судочинства.

Водночас слід зазначити, що процедура повернення помилково та/або надмірно сплачених митних платежів здійснюється у порядку, встановленому у статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, Порядку №618 та Порядку № 882/1188, яким безальтернативно визначений алгоритм дій платника податків (декларанта), митного органу та органу казначейства у правовідносинах, повязаних повернення помилково та/або надмірно сплачених митних платежів.

Цей порядок (алгоритм дій) виключає повернення помилково та/або надміру сплачених обовязкових платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) із здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, повязаних з розмитненням і справлянням митних платежів.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 16.09.2015 № 21-1465а15, від 25.11.2014 № 21-207а14, від 24.03.2015 № 21-3а15, які відповідно до положень статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, не є передумовою для повернення надміру сплачених митних платежів вирішення цього питання безпосередньо у резолютивній частині судового рішення, прийнятого за наслідками перевірки законності рішення митного органу про коригування митної вартості.

Щодо доводів відносно того, що при скасуванні рішень про коригування митної вартості судами не було встановлено, що внаслідок скасування такого рішення виникли надмірно сплачені кошти, які підлягають поверненню з Державного бюджету України, слід звернути увагу на те, що питання повернення надміру сплачених коштів не було предметом розгляду справ № 826/10221/13-а, № 826/13995/13-а, № 826/12803/13-а, № 826/18645/13-а, № 826/39/14, № 826/20910/13-а, № 810/5073/14, № 810/2020/14, № 826/18064/13-а, № 810/3215/14, № 810/847/15, тому такі обставини і не встановлювались судом.

Разом з цим слід зазначити, що визначення поняття надміру сплаченого грошового зобов'язання міститься у пункті 14.1.115 пункту 14.1статті 14 Податкового кодексу України, і саме на митний орган пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №618 покладений обовязок щодо перевірки факту перерахування митних платежів з відповідного рахунку субєкта господарювання до Державного бюджету України та встановлення наявності переплати.

Крім того, факт наявності надмірної сплати митних платежів може бути встановлено під час контролю правомірності дій та рішень митного органу у правовідносинах, що стосуються безпосереднього повернення надміру сплачених грошових коштів.

У даному випадку слід зазначити, що саме внаслідок коригування митним органом митної вартості задекларованих товарів, позивач змушений був сплатити додаткові митні платежі у розмірі 676006,12 грн. При цьому фактична сплата митних платежів, з урахуванням рішень про коригування митної вартості, підтверджується митними деклараціями, за якими товари випускались у вільний обіг на умовах сплати фінансової гарантії відповідно до частини 7 статті 55 Митного кодексу України, копії яких наявні у матеріалах справи.

Відповідач не заперечував проти правильності математичних розрахунків суми додаткових митних платежів у розмірі 676 006,12 грн, здійснених позивачем у звязку із прийняттям рішень про коригування митної вартості товарів, які, у подальшому, визнані судом протиправними та скасовані. Тому не виникає сумнівів щодо достовірності цієї суми.

Щодо твердження митного органу про те, що скасування рішень митниці про коригування митної вартості товарів не тягне за собою автоматичного визначення методу визначення митної вартості товарів, заявленого позивачем, а тому, до того часу, поки не буде визначений новий метод визначення митної вартості товарів, вирахувати суму надміру сплачених грошових зобов'язань неможливо, слід зазначити наступне.

Згідно з положеннями статті 52 Митного кодексу України платник податків самостійно зазначає (визначає) величину митної вартості у поданій митній декларації, однак, митниця за результатами здійсненого контролю величини митної вартості має право приймати рішення про коригування цього показника (стаття 55 Митного кодексу України).

Водночас, якщо рішення про коригування митної вартості скасоване - це свідчить про те, що митниця не змогла довести його правомірність, а тому, з урахуванням положень частини 7 статті 54 Митного кодексу України, заявлена декларантом величина митної вартості повинна вважатися такою, що визнана автоматично.

У цьому контексті слід зазначити, що задовольняючи адміністративні позови ТОВ «Фоззі-Фуд» про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості суди у справах № 826/10221/13-а, № 826/13995/13-а, № 826/12803/13-а, № 826/18645/13-а, № 826/39/14, № 826/20910/13-а, № 810/5073/14, № 810/2020/14, № 826/18064/13-а, № 810/3215/14, № 810/847/15 виходили з того, що митним органом не було наведено обґрунтованих сумнівів у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товарів за ціною договору, тоді як подані позивачем додаткові документи були оформлені належним чином та не містили розбіжностей, підтверджували вартість товару, їх дані піддавались обчисленню.

Отже, у даних справах було досліджено питання правомірності заявленого позивачем методу та, відповідно, правильності обчислення заявленої ним митної вартості.

Окрім цього, чинне законодавство не містить вимоги про необхідність проведення повторного контролю та перевірки заявленої декларантом митної вартості товарів за умови скасування рішення митного органу про коригування митної вартості. Такі форми контролю можуть проводитись у визначеному для них порядку, але не можуть ставати на заваді поверненню надмірно сплачених коштів платнику податків.

Верховний Суд України неодноразово, зокрема, у постановах від 15.04.2014 (справа № 21-29а14), від 12.11.2014 (справи №№ 21-268а14, 21-391а14), від 25.11.2014 (справа № 21-338а14), від 03.11.2015 (справа № 21-422а15) зазначав, що у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

При цьому, у постановах від 16.09.2015 № 21-1465а15, від 03.11.2015 року № 21-2220а15 Верховний Суд України вказав, що у випадку необґрунтованої відмови митного органу у здійсненні митного оформлення товару та надмірною у зв'язку із цим сплатою декларантом митних платежів, належним способом захисту порушених прав є зобов'язання митницю скласти та надати управлінню ДКСУ висновок про повернення надмірно сплачених митних платежів.

Встановлені у справі обставини свідчать, що надмірна сплата митних платежів у розмірі 676006,12 грн. відбулась внаслідок прийняття митним органом рішень про коригування митної вартості товару. Оскільки такі рішення митниці у подальшому були визнані протиправними та скасовані рішеннями судів у справах № 826/10221/13-а, № 826/13995/13-а, № 826/12803/13-а, № 826/18645/13-а, № 826/39/14, № 826/20910/13-а, № 810/5073/14, № 810/2020/14, № 826/18064/13-а, № 810/3215/14, № 810/847/15, відмова Київської міської митниці ДФС у підготовці та наданні до органу Державного казначейства України висновку про повернення суми надміру сплачених митних платежів, оформлена листом від 22.06.2016 №4246/10/26-70-19-01, є протиправною.

Виходячи з вищенаведених положень, враховуючи, що відповідачем не було підготовлено висновок про повернення сум надмірно сплачених платежів у встановлений законодавством строк за результатами розгляду заяви позивача, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов'язання Київську міську митницю ДФС скласти висновок про повернення з Державного бюджету України ТОВ Фоззі-Фуд суми надміру сплачених митних платежів за заявою вих. № УРБ 10/14-2890 від 01.06.2016 та надати його до виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій та рішень.

З огляду на зазначене, беручи до уваги докази наявні у матеріалах справи у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 08 грудня 2016 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.