Справа № П/811/1722/15.
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 року справа № П/811/1722/15.

провадження № 2-ап/811/7/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Кропивницький адміністративний позов Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області (далі Інспекція) до квартирно-експлуатаційного відділу м.Кіровограда (треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача: Міністерство оборони України (далі Міністерство) та Лісівська селищна рада Олександрівського району Кіровоградської області (далі ОСОБА_1)) про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Інспекція звернулась до суду з заявою до відповідача про стягнення в дохід Державного бюджету України коштів у сумі 1490915,10 грн.

У судовому засіданні представники Інспекції підтримали позов.

Пояснили, що під час ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності відповідача виявлено, що ТОВ "Оптукрпом-ВР" (далі ОСОБА_2) використовувало приміщення військових частин, не сплативши витрати за спожиті послуги з тепло, електро та водопостачання на загальну суму 1208966,10 грн.

Водночас, відповідач недоотримав кошти внаслідок реалізації послуг з водопостачання селища Лісового Олександрівського району Кіровоградської області за цінами нижче собівартості на загальну суму 281949 грн.

На їх думку, це призвело до спричинення збитків.

Стверджували, що відповідач не виконав вимог про усунення виявлених порушень.

Разом з тим, просили суд поновити строк звернення до суду у зв'язку з тим, що відповідач оскаржував вимогу в судовому порядку.

ОСОБА_1 відповідача заперечила стосовно задоволення позову.

Пояснила, що на виконання вимог Інспекції юридична особа зверталася до судових установ з позовами до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення коштів.

ОСОБА_1 до суду не з'явився, не висловивши відношення до позову.

ОСОБА_1 Міністерства заперечила щодо задоволення позовних вимог.

Пояснила, що відповідач виконав всі дії, які передбачені вимогою.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що стали підставами звернення.

Так, у період з 27 травня по 25 липня 2013 року Інспекція провела ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 01 січня 2011 року по 01 червня 2013 року (Том 1 а.с.71-84).

Ревізорами встановлено, що ОСОБА_2 використовувало приміщення військових частин, не сплативши витрати за спожиті послуги з тепло, електро та водопостачання на загальну суму 1208966,10 грн.

Також, встановлено, що відповідач недоотримав кошти внаслідок реалізації послуг з водопостачання селища Лісового Олександрівського району Кіровоградської області за цінами нижче собівартості на загальну суму 281949 грн.

У акті перевірки зазначено, що ці порушення виникли з вини керівника відповідача (Том 1 а.с.74, 76, 80).

За наслідками перевірки Інспекція направила відповідачу лист-вимогу про усунення виявлених порушень (Том 1 а.с.19-20).

Пунктами 2, 3 листа-вимоги зобов'язано провести претензійно-позовну роботу з ОСОБА_2 та Радою щодо повернення коштів у загальній сумі 1490915,10 грн., а у разі недосягнення позитивного результату вирішити питання про їх стягнення з винної особи.

Кінцевим строком виконання вимоги встановлено 17 вересня 2013 року.

12 травня 2014 року відповідач звернувся до голови ліквідаційної комісії ОСОБА_2 із заявою про визнання грошових вимог кредитора у сумі 1561123,66 грн. (Том 1 а.с.49-52).

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 16 вересня 2014 року затверджено реєстр кредиторів ОСОБА_2, до якого включено грошові вимоги відповідача (Том 1 а.с.53-54).

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 17 листопада 2014 року ОСОБА_2 ліквідовано (Том 1 а.с.55-56).

Цим рішенням суду встановлено, що вимоги усіх виявлених кредиторів залишились непогашеними у звязку з відсутністю майна боржника.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 19 лютого 2015 року, яке залишено без змін рішеннями судів апеляційної та касаційної інстанції від 18 січня та 31 травня 2016 року, відповідачу відмовлено у задоволенні позову про стягнення коштів з ОСОБА_1 (Том 1 а.с.164-166, Том 2 а.с.50-52).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року, яка залишена без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 02 квітня 2015 року, відповідачу відмовлено у задоволенні позову до Інспекції про скасування пунктів 2, 3 листа-вимоги (Том 1 а.с.27-30, 35-36).

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, строк звернення до суду розпочався з наступного дня, що слідує за граничним терміном виконання вимоги.

Таким чином, цією датою є 18 вересня 2013 року.

11 вересня того ж року відповідач оскаржив вимогу в судовому порядку.

Судовий розгляд тривав до 02 квітня 2015 року, а рішення суду апеляційної інстанції Інспекція отримала лише 22 числа того ж місяця і року.

Інспекція звернулася до суду з позовом 03 червня 2015 року.

Отже, строк звернення до суду пропущено з поважних причин.

Відповідно до сукупності приписів частини 1 статті 100 та частини 4 статті 102 КАС України такий висновок суду не зобов'язує приймати рішення про поновлення процесуального строку.

ОСОБА_1 Інспекції повідомили, що звернення до суду обумовлене виконанням обов'язку, який передбачено пунктом 10 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (далі Закон).

Цією нормою права встановлено, що органу державного фінансового контролю надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Отже, таке право виникає за умови невиконання підконтрольною установою вимог щодо усунення виявлених порушень.

У вимозі Інспекція зобовязала відповідача провести претензійно-позовну роботу з ОСОБА_2 та Радою щодо повернення коштів у загальній сумі 1490915,10 грн., а у разі недосягнення результату стягнути кошти з осіб, які винні у вчиненні фінансового порушення.

Таким чином, позивач просив вирішити питання про стягнення коштів у судовому порядку.

У судовому порядку збитки можуть бути відшкодовані за результатом розгляду відповідного позову.

Судом встановлено, що відповідач частково виконав приписи вимоги, оскільки не звернувся до суду з позовом про стягнення коштів з службових осіб, на вину яких у спричиненні збитків вказала Інспекція.

А тому, позивач набув право на звернення до суду.

Аналізуючи згадану норму Закону, суд робить такі висновки:

- норма права не визначає юрисдикцію суду, до якого можна звертатися;

- норма права не визначає способу захисту порушеного права;

- норма права не визначає, що у разі стягнення коштів вони зараховуються тільки у дохід Державного бюджету України;

- обов'язковою умовою звернення до суду є захист інтересів держави;

- захист держави включає в себе захист підконтрольних установ (державних установ, організацій, підприємств тощо).

Позов Інспекції не спрямований на захист інтересів держави.

Позивач просить стягнути з підконтрольної установи, яка є державним підприємством, до Державного бюджету України суму матеріальних збитків, які спричинені цій же юридичній особі.

Фактично держава звертається з позовом до себе про відшкодування шкоди, яка спричинена їй.

Такий позов не відповідає основному завданню адміністративного судочинства захист порушеного права, що передбачено приписами частини 1 статті 2 КАС України.

Інтересам держави відповідав би позов про стягнення коштів з винної особи на користь відповідача.

У акті ревізії Інспекція назвала прізвище винного.

Також треба зазначити, що згідно вимоги відповідача зобов'язано вирішити питання про стягнення матеріальних збитків з винної особи в судовому порядку.

У разі задоволення такого позову кошти стягувались би на користь відповідача, а не Державного бюджету України.

Інспекція не клопотала про заміну відповідача.

Це і неможливо було зробити, оскільки позови про стягнення з працівників шкоди на користь роботодавця вирішується за правилами цивільного судочинства.

Підсумовуючи, суд робить висновок про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_3