Справа № 804/5054/16
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2016 р.Справа №804/5054/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді суддів Верба І.О. Гончарової І.А., Сидоренка Д.В.
при секретарі судового засіданняЧмоні А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод кормових добавок» до Державної фіскальної служби України, треті особи: Державна податкова інспекція в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Головне управління ДФС у Дніпропетровській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод кормових добавок» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, треті особи: Державна податкова інспекція в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Головне управління ДФС у Дніпропетровській області, у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України по незабезпеченню автоматичного збільшення суми, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод кормових добавок» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення за червень 2015 року у розмірі 2408201 грн. у системі електронного адміністрування податку на додану вартість;
- зобов'язати Державну фіскальну службу України збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод кормових добавок» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення за червень 2015 року у розмірі 2408201 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що:
- після подання позивачем декларації за червень 2015 року сума, на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, на суму задекларованого позивачем від'ємного значення автоматично збільшена не була;
- позивач звертався зі зверненнями про збільшення реєстраційної суми до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та до Державної фіскальної служби України, проте відповідачем повідомлено, що чинним законодавством не передбачено виключень для окремих платників податку щодо врахування непогашеної суми від'ємного значення податку попередніх звітних (податкових) періодів при обрахунку реєстраційної суми;
- враховуючи відсутність будь-яких повідомлень з боку відповідача про відмову у прийнятті податкової декларації за червень 2015 року, вона вважається прийнятою, а сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на початок поточного звітного (податкового) періоду у розмірі 2408201 грн. - задекларованою, що в свою чергу є підставою для автоматичного збільшення на цю суму відповідачем реєстраційної суми.
Представник відповідача надав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову, обґрунтовуючи наступним:
- у зв'язку з тим, що рішенням ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська від 29.01.2015 року №9 анульовано реєстрацію ТОВ «Завод кормових добавок» як платника ПДВ, податкова звітність з ПДВ позивача за податкові періоди лютий-жовтень 2015 року поданню до контролюючого органу не підлягала;
- законодавчі підстави занесення від'ємного значення до системи електронного адміністрування ПДВ, яке здійснювалось лише згідно податкової звітності з ПДВ за червень 2015 року, в органів фіскальної служби відсутні.
Представник позивача клопотав про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська від 29.01.2015 року №9 було анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ «Завод кормових добавок».
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач оскаржив його в судовому порядку.
Так, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2015 року по справі №804/3047/15, яку ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2015 року залишено без змін, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод кормових добавок» задоволено частково:
- визнано протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області №9 від 29.01.2015 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод кормових добавок»;
- в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Отже, з моменту незаконного анулювання реєстрації платника ПДВ - 29.01.2015 року, позивача було неправомірно виключено з реєстру платників ПДВ і поновлено запис про реєстрацію 04.12.2015 року.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, позивач мав непогашене від'ємне значення попередніх звітних (податкових) періодів у розмірі 2408201 грн., яке було сформовано до 01.02.2015 року та відображене у рядку 24 декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року.
Ці суми непогашеного від'ємного значення були заявлені позивачем у деклараціях за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2015 року та, з урахуванням вимог підпункту 4 пункту 34 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, як сума, на яку збільшується сума податкового кредиту, була перенесена у рядок 20.2 та рядок 24 декларації за липень 2015 року.
У зв'язку з відсутністю у позивача можливості, до моменту поновлення його реєстрації платника ПДВ, подання декларацій з ПДВ за період лютий-жовтень 2015 року у встановлені законодавством строки, декларації за цей період були подані ним тільки 21.12.2015 року та 23.12.2015 року.
З матеріалів справ вбачається, що позивачем надавались пояснення та їх документальне підтвердження по факту придбання товарів (робіт, послуг), на підставі яких виписано та зареєстровано податкові накладні в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, а саме, листи за вих. №30 від 26.06.2014 року та за вих. №06/05 від 06.05.2016 року (а.с.82, 85-86).
Однак, після подання позивачем декларації за червень 2015 року сума, на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, на суму задекларованого позивачем від'ємного значення автоматично збільшена не була.
Позивач звернувся зі зверненням вих. №45 від 20.05.2016 року про збільшення реєстраційної суми ПДВ до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у відповідь на яке отримав лист вих. №3372/10/04-36-12-01-16 від 10.06.2016 року з відмовою у занесенні від'ємного значення до системи електронного адміністрування ПДВ, яке здійснювалося лише згідно податкової звітності з ПДВ за червень 2015 року, у зв'язку з відсутністю підстав проведення такого зарахування у органів фіскальної служби (а.с.87-88).
Відсутність підстав зарахування суми від'ємного значення до податкового кредиту Головне управління ДФС у Дніпропетровській області мотивувало тим, що податкова звітність з ПДВ позивача за податкові періоди лютий-жовтень 2015 року подачі до контролюючого органу не підлягала, враховуючи виключення позивача з Реєстру платників ПДВ згідно рішення ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська №9 від 29.01.2015 року та поновлення реєстрації тільки 04.12.2015 року.
Одночасно із цим, Головне управління ДФС у Дніпропетровській області в своєму листі погоджується зі збереженням права позивача на врахування залишку від'ємного значення за податковою декларацією з ПДВ за останній звітний період до скасування його реєстрації (січень 2015 року), у зв'язку з тим, що дата реєстрації підприємства як платника ПДВ після його відновлення за рішенням суду не змінилася.
Проте, жодних дій щодо зарахування такого від'ємного значення до системи електронного адміністрування ПДВ фіскальним органом не здійснено.
Позивачем було надіслано до Державної фіскальної служби України звернення вих. №41 від 02.02.2016 року (вх. №3793/6 від 17.02.2016 року) щодо можливості врахування непогашеної суми від'ємного значення податку попередніх звітних періодів при обрахунку суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування (а.с.90).
Листом від 25.03.2016 року за вих. №6555/6/9999/903-02-15 отримав відповідь, якою повідомлено, що відповідно до пункту 34 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України після «обнуління» показників формули реєстраційна сума збільшується на суму від'ємного значення, що задекларована платником податків включно у податковій декларації з ПДВ за червень 2015 року, та не перераховується надалі у зв'язку з уточненням показників такої звітності. При цьому чинним законодавством не передбачено виключень для окремих платників податку щодо врахування непогашеної суми від'ємного значення податку попередніх звітних (податкових) періодів при обрахунку реєстраційної суми (а.с.91).
Станом на 08.08.2016 року автоматичне збільшення суми, на яку позивач має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на суму від'ємного значення за червень 2015 року у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на даний час контролюючим органом не здійснено, на підтвердження чого надано витяг з системи електронного адміністрування ПДВ №8305432 від 08.08.2016 року (а.с.92).
Вирішуючи адміністративний позов по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із положення пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, яким встановлено, що зареєстрованим платникам податку значення суми податку, на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних автоматично збільшується контролюючим органом на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та на суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено в податковій звітності з податку на додану вартість, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або відображаються операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за червень 2015 року. На таку суму платником податку збільшується розмір суми податкового кредиту за звітний (податковий) період (липень 2015 року).
Суд вважає, що неможливість подання податкової звітності з ПДВ за лютий-жовтень 2015 року у встановлені законодавством строки та подання її тільки після поновлення реєстрації платників ПДВ позивача спричинена не виною позивача, а неправомірними діями відповідача, рішення якого про анулювання реєстрації було встановлено протиправним в судовому порядку.
З 1 січня 2015 року було запроваджено систему електронного адміністрування ПДВ, у зв'язку з чим до Податкового кодексу України було внесені зміни, які стосуються і способу подачі до контролюючого органу податкової звітності з ПДВ.
Згідно абзацу 2 пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України, податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного цифрового підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.
Ця норма також була відображена у пункті 2 розділу III діючого на той час «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 року №966, а саме: декларація та додатки до неї, а також інша податкова звітність з податку на додану вартість, зазначена у пункті 8 розділу І цього Порядку, подаються до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податку, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.
Державна фіскальна служба у своєму роз'ясненні «Основні правила роботи системи електронного адміністрування ПДВ» від 04.12.2014 року у абзаці 4 розділу 3 «Податкова звітність» зазначила, що стосується подання податкових декларацій з ПДВ у паперовій формі, то останнім звітним періодом, за який податкові декларації з ПДВ можуть бути подані на паперових носіях, є грудень 2014 року (граничний термін подання 20.01.2015 року)/ІV квартал 2014 року (граничний термін подання 09.02.2015 року).
Отже, іншого способу подачі податкової звітності з ПДВ, ніж встановленого пунктом 49.4 статті 49 Податкового кодексу України, починаючи з лютого 2015 року чинним законодавством не передбачено.
Отже, у зв'язку із неправомірним анулюванням ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська реєстрації платника ПДВ позивач був позбавлений права подати податкову звітність з ПДВ за звітні періоди лютий-жовтень 2015 року у встановлені законодавством строки.
Щодо наявності підстав для автоматичного збільшення суми, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, у органів фіскальної служби, суд зазначає, що сума від'ємного значення у розмірі 2408201 грн. задекларована позивачем у податковій декларації з ПДВ за червень 2015 року, яка була направлена в електронній формі 23.12.2015 року та прийнята відповідачем, про що свідчить копія електронної квитанції №2.
Відповідно до пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.
Згідно пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом. За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою, зокрема, у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.
Отже, враховуючи відсутність будь-яких повідомлень з боку відповідача про відмову у прийнятті податкової декларації за червень 2015 року, вона вважається прийнятою, а сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на початок поточного звітного (податкового) періоду у розмірі 2408201 грн. - задекларованою, що в свою чергу, є підставою для автоматичного збільшення на цю суму відповідачем реєстраційної суми відповідно до пункту 34 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України.
Основні принципи функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість визначено статтею 200-1 розділу V Податкового кодексу України.
Згідно пункту 200-1.1, пункту 200-1.2 статті 200-1 Податкового кодексу України, система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України. Платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
За змістом підпункту 4 пункту 34 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, визначальним фактором - автоматичного збільшення реєстраційної суми у системі електронного адміністрування податку на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, є зазначення такої суми саме в податковій звітності з ПДВ платника податку. Позивачем була дотримана дана вимога.
Виходячи з основних принципів функціонування системи електронного адміністрування ПДВ, визначених статтею 200-1 розділу V Податкового кодексу України, а також «Порядку електронного адміністрування ПДВ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість», система електронного адміністрування ПДВ організована на нейтралізованому рівні ДФС України, на цьому ж рівні відбувається і автоматичне обчислення реєстраційної суми щоразу при зміні значення будь-якого з показників формули.
Отже, сформовані позивачем показники у декларації з ПДВ за червень 2015 року мали бути враховані Державною фіскальною службою України при автоматичному збільшенні суми, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування, на величину від'ємного значення за червень 2015 року у сумі 2408201 грн. та бездіяльність відповідача по незабезпеченню автоматичного збільшення такої суми є протиправною.
На думку суду, контролюючий орган, не збільшуючи суму, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, порушив статтю 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції», а саме право на мирне володіння особою своїм майном, що також є невід'ємним правом на повагу до своєї власності.
Так, відповідно до статті 1 Протоколу 1, кожна юридична особа має право на мирне володіння своїм майном.
Конвенція, залишаючи за державною владою велику свободу відносно рішень в сфері економічної та соціальної політики, підтверджує, що таке вручання в гарантовані права не буде повільним.
Мирне володіння означає, що порушення принципу, встановленого у першому реченні, може мати місце і за відсутності прямого або фізичного втручання у право власності. Так, наприклад, порушення може мати форму позбавлення можливості використати власність, ненадання дозволів, або інших форм перешкоджання реалізації права власності, що є наслідком застосування законодавства або заходів органів державної влади (рішення Європейського суду у справі Wiggins v. Unated Kingdom Appl. 7456/76 (1976).
Судом не була встановлена розумна соразмірність між використаними засобами та тією метою, на яку податковим органом була направлена міра, що обмежила позивача у реалізації права власності на своє майно.
Належить зазначити також порушення суб'єктом владних повноважень принципу захисту обґрунтованих сподівань (reasonable expectations), який тісно пов'язаний із принципом юридичної визначеності (legal certainty) і є невід'ємним елементом принципу правової держави та верховенства права.
Як відзначено у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприяття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.
Сутність принципу правової визначеності суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.
Як відзначив суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.
Така дія названого принципу пов'язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.
Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує.
Державна фіскальна служба України в цій справі є суб'єктом владних повноважень, який повинен діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідачем вчинені дії, що виходять за межі законодавства, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
У відповідності до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2756 грн.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод кормових добавок» до Державної фіскальної служби України, треті особи: Державна податкова інспекція в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Головне управління ДФС у Дніпропетровській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України по незабезпеченню автоматичного збільшення суми, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод кормових добавок» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення за червень 2015 року у розмірі 2408201 грн. у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Зобов'язати Державну фіскальну службу України збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод кормових добавок» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення за червень 2015 року у розмірі 2408201 грн.
Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод кормових добавок» за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України судовий збір у розмірі 2756 грн.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 29 листопада 2016 року.

Судді І.О. Верба І.А. Гончарова Д.В. Сидоренко