Справа № 517/126/15-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" листопада 2016 р. м. Київ К/800/4011/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі суддів:

Калашнікової О.В.,

Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.

розглянувши у порядку письмового провадження справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 10 червня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року у справі № 517/126/15-а за позовом ОСОБА_5 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, третя особа - ОСОБА_4 про скасування постанови, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, третя особа - ОСОБА_4, в якому просив скасувати постанову Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області по справі про адміністративне правопорушення №25 від 03 грудня 2014 року та №81 від 29 січня 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова була прийнята без врахування суттєвих обставин по справі та всупереч вимогам КУпАП.

Постановою Фрунзівського районного суду Одеської області від 10 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року, позовні вимоги задоволено частково. Скасовано постанову Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області від 29 січня 2015 року № 81 відносно ОСОБА_5 в межах санкції статті передбаченої ч. 1 ст. 188 - 42 КУпАП та накладеного адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 грн. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 3 грудня 2014 року постановою №25 Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винним у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 96 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850 гривень. Адміністративне стягнення було накладене на нього за те, що ним незаконно були збудовані господарські будівлі без дозвільної документації.

Після накладеного адміністративного стягнення ОСОБА_5 звернувся до Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області та відділу Держконзему у Фрунзівському районні Одеської області для виготовлення дозвільної будівельної документації.

29 січня 2015 року постановою Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області №81 ОСОБА_5 вдруге було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 188 - 42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 6 800 гривень. Адміністративне стягнення було накладене на нього за невиконання ним законних вимог (приписів) посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно - будівельного контролю.

Задовольняючи позов частково, суди першої та апеляційної інстанцій виходив з того, що при винесенні постанови №81 від 29 січня 2015 року та призначені позивачу адміністративного штрафу, відповідачем не було враховано особу винного, обставини, які пом'якшують покарання, а тому дане стягнення занадто суворе та не відповідає обставинам справи.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України з цього приводу звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст..41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскаржуваною постановою позивача повторно притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання законного припису органу архітектурно-будівельного контролю відповідно до ч.1 ст. 188 - 42 КУпАП.

Відповідно до даної статті невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи зазначене, розмір штрафу може визначатись у розмірі 5100 - 6800 грн.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Перелік обставин, які пом'якшують вину закріплений в ст. 34 КУпАП, це зокрема: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом'якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Відповідно до встановлених по справі обставин, позивачеві згідно із випискою з акту огляду медико-експертної комісії № 761 від 26.06.2013 року встановлена 3 група інвалідності.

Проте, як зазначено судами попередніх інстанцій, дана обставина не була врахована відповідачем при визначенні розміру стягнення. Натомість органом державного архітектурно-будівельного контролю безпідставно обрано найвищий розмір штрафу, що не відповідає характеру вчиненого правопорушення та ступеню вини позивача.

Враховуючи вищезазначене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновків про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови відповідача в частині нарахування штрафу.

Відповідно до ст..288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

За правилами ст..293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Проте, скасовуючи оскаржувану постанову в частині накладення штрафу, суди попередніх інстанцій не врахували норми ст..293 КУпАП, що призвело до ухвалення помилкових рішень, які суперечать вимогам Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За правилами ст..220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Статтею 227 КАС України встановлено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи те, що судами попередніх інстанцій винесені рішення без врахування вимог ст..293 КУпАП, а суд касаційної інстанції не має повноважень встановлювати фактичні обставини та надавати оцінку доказам по справі, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішень судів попередніх інстанцій на направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 10 червня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року - скасувати. Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: