Справа № 820/4723/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 грудня 2016 р. № 820/4723/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді: Мар'єнко Л.М.,

при секретареві судового засідання: Принцевській Ю.В.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому просить суд зобов'язати Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області зняти арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2, який був накладений постановою від 20.02.2003р. відділом державної виконавчої служби Орджонікідзевського району.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з даних відповідних державних реєстрів дізнався, що на його нерухоме майно накладено арешт, який відповідачем, в порушення ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" не був знятий після закінчення виконавчого провадження.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав клопотання про розгляд справи без його присутності.

Суд, відповідно до ст. 128 КАС України, вважає можливим розглянути дану справу без участі представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, виходить з наступного.

Судом встановлено, що 08.04.2002 ВДВС Орджонікідзевського району м. Харкова було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1-756 Дзержинського районного суду про стягнення боргу у сумі 5000 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, з метою виконання котрого, постановою державного виконавця від 20.02.2003 було накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону його відчуження, яка направлена для виконання до Першої Харківської державної нотаріальної контори ХМНО супровідним листом від 24.02.2003 за № 806 ( а.с. 24-25).

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта позивачу стало відомо, що Постановою б/н відділу державної виконавчої служби Орджонікідзевського району від 20.02.2003р. було закладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2. Арешт на все нерухоме майно був зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 24.12.2007 ( а.с.6).У заявку з тим, що позивач не отримував ані Постанови про відкриття виконавчого провадження, ані Постанови б/н Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби від 20.02.2003 про накладення арешту на все його нерухоме майно, за таких обставин він звернувся з листом від 01.08.2016р. до Орджонікідзевського ВДВС м. Харків з проханням надати йому копії вищезазначених постанов (а.с.7).

Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області було надано відповідь, згідно якої станом на 03.08.2016р. виконавчі документи під час примусового виконання яких накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 на виконанні відділу не перебувають ( а.с.8), що також підтверджено скріншотом з бази даних ЄДРВП ( а.с.42).

Таким чином, як зазначав представник позивача, отримавши зазначену відповідь, позивач вважав, що виконавче провадження, при виконанні якого винесена Постанова б/н від 20.02.2003р. про накладання арешту на все нерухоме майно, було закінчене та закрите, але сам арешт відповідачем, всупереч ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" знято не було.

Дана обставина стала підставою звернення до суду.

По суті позовних вимог суд зазначає, що такі регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV, який був чинним на момент спірних правовідносин ( надалі - Закон).

Пунктом 8 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" ( надалі - Закон) визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За змістом ч.1 ст.50 Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 та 3 ст.50 Закону, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Відповідно до п. 3.6.3 Інструкції про проведення виконавчих дій ( затвердженою наказом Міністерства юстиції України 15.12.99 N 74/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 р. за N 865/4158), що була чинна на момент арешту майна позивача, за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному Законом .

Пунктом 4.10 Інструкції N 74/5 визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, згідно із статтею 40-1 Закону припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, указаної у пункті 4.10.2 цієї Інструкції , для її пред'явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.

Суд зазначає, що наразі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, врегульовані Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України2 квітня 2012 р. за № 489/20802.

Пунктом 20 вказаної Інструкції унормовано, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При цьому, в даному випадку мова йде про ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження " від 02.06.2016 № 1404-VIII, який є чинним на даний час.

Так ч.1 та 2 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження " від 02.06.2016 № 1404-VIII визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що оскільки матеріалами справи підтверджено відсутність у відповідача на виконанні будь-яких виконавчих проваджень відносно ОСОБА_2 - як боржника, поряд з цим, представником позивача надано постанову про закінчення виконавчого провадження Дзержинського ВДВС ХМУЮ від 08.12.2010 відносно виконавчого документа - виконавчого листа № 1-756 Дзержинського районного суду про стягнення боргу у сумі 5000 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, у зв'язку з повним і фактичним виконанням та припинення чинності арешту, але сторонами не надано будь-яких пояснень з приводу вказаної постанови, суд приходить до висновку, що застосовуючи приписи ч.2 та 3 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV ( що був чинним на момент накладення арешту) у поєднанні з ч.1 та 2 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження " від 02.06.2016 № 1404-VIII ( що є чинним на даний час) та, беручи до уваги відсутність, на даний час підстав для чинності арешту, накладеного постановою ВДВС Орджонікідзевського району м. Харкова від 20.02.2003, який у даному контексті обмежує права позивача, як власника нерухомого майна, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 128, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на все нерухоме майно ОСОБА_2, постановою від 20.02.2003р. відділу державної виконавчої служби Орджонікідзевського району.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 08 грудня 2016.

Суддя Мар'єнко Л.М.