Справа № 753/15561/16-а
Суддя: Вовк Є. І.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/701/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2016 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" Ірклієнка Юрія Петровича та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов"зання вчинити дії,

Встановив:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м.Києва з вказаним позовом, зазначивши три окремі позовні вимоги немайнового характеру: щодо визнання бпротиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" Ірклієнка Юрія Петровича; зобов"язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" Ірклієнка Юрія Петровича включити позивача до відповідного списку (переліку) вкладників; зобов"язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" Ірклієнка Юрія Петровича включити позивача до відповідного загального реєстру вкладників ПАТ "Банк Михайлівський".

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.106 Кодексу Адміністративного Судочинства України, а саме: не сплачено судовий збір у повному обсязі, який згідно зі ст.4 Закону України "Про судовий збір" встановлено у розмірі 551 грн. 20 коп. за позовну вимогу немайнового характеру; не вказано повне найменування відповідача №1; відсутнє обгрунтування щодо не залучення до участі особи, яка в обгрунтванні позову визначена як сторона - 2 - ТОВ "Інвестиційно розрахунковий центр", якому за твердженням позивача були передані спірні кошти в сумі 45000 грн.

Згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва вищевказаний позов було залишено без руху з наданням строку позивачу для виправлення недоліків - п'ять днів.

Копію вказаної ухвали представник позивача отримав 11 листопада 2016 року (згідно з розпискою), проте недоліки позову були усунуті не в повному обсязі.

Так, заявник подав звернення від 14 листопада 2016 року щодо усунення недоліків, до якого було долучено квитанцію від 14 листопада 2016 року, згідно з якою було доплачено судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. за подання вказаного позову.

Проте, відповідно до п.13 Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 17.10.2014 року №10 - якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), проте позивачем судовий збір сплачено лише в загальній сумі 1102 грн. 40 коп. - без врахування вказаного змісту ухвали про усунення недоліків, викладеного з відповідним посиланням на положення ст.4 Закону України "Про судовий збір" щодо розміру судового збору, а також без врахування, що розмір сплати встановлено 551 грн. 20 коп. за кожну з вищевказаних окремих позовних вимог немайнового характеру, які навіть згідно з безпосереднім зімстом позовних вимог викладені в трьох окремих пунктах під №1, №2 та №3.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Крім того, відповідно до положень ч.6 ст.108 КАС України - повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене, вважаю, що відповідно до ч.3 ст.108 КАС України, позовну заяву належить повернути.

Керуючись ст. 108 КАС України,

У Х В А Л И В:

Повернути позов ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії у порядку та строки встановлені статтями 185-187 КАС України.

СУДДЯ