Справа № 761/21181/16-а
Суддя: Юзькова О. Л.
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/320/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 1016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзьковій О.Л.,

при секретарі Голопич Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростеньсткої міської ради, третя особа: виконавчий комітет Коростеньської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця», яке вподальшому замінено на правонаступника - ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», звернулось із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради Житомирської області в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність вказаного відповідача в частині невиконання вимог пункту 6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256 , а саме: не реєстрації за період з 1 липня 2015 року по 31 грудня 2015 року додаткових зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремих категорій громадян по ст. Коростень міста Коростень за цей же період та не надсилань інформації про додаткові зобов'язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Коростенської міської ради; стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради на користь позивача 1982360,47 грн. витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.07.2015 року по 31.12.2015 року та 31113,41 грн. судового збору. Позовні вимоги обґрунтувані тим, що державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» згідно діючому законодавству щодо пільг, компенсацій і гарантій протягом 2015 року надавало послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян у приміському сполученні зі станції Коростень, яка розташована у м. Коростень Житомирської області. При цьому, посилається на те, що Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256, передбачено, що фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення проводиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних та районних бюджетах на зазначені цілі. Згідно п.п. 3, 5-8 вказаного Порядку головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь та інших самостійних структурних підрозділів місцевих адміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення. За період з 1.07.2015 по 31.12.2015 залізницею надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян зі станції Коростень на суму 1982360,47 грн. за які оплата не здійснювалась. Однак, у Державному бюджеті за 2015 рік субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв»язку, інших передбачених законодавством пільг та компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян була передбачена в сумі 1935,5 млн. грн., з яких місцевим бюджетам Житомирської області передбачалося - 51,8 млн. грн.. А розподіл субвенції за напрямками витрат між видами транспорту належить до компетенції місцевих органів влади і здійснюється при затвердженні місцевих бюджетів. Внаслідок невиконання державної програми соціального захисту населення порушується законне право залізниці як суб'єкта господарювання, внаслідок чого суб'єкт господарювання не отримує гарантовану державою та передбачену законом компенсацію понесених збитків при виконанні державної програми соціального захисту населення. Таким чином, сторона позивача вважає, що відповідачем в цій частині порушується право позивача на отримання компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян залізницею в повному обсязі. Отже, протиправними є і дії, і бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Коростинської міської ради Житомирської області.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, надавши суду письмові заперечення проти позову, посилаючись, зокрема, на те, що Управління праці та соціального захисту населення виконкому Коростенської міської ради, як розпорядник бюджетних коштів, керуючись ст. 48 БК України бере бюджетні зобов»язання та здійснює платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов»язань минулих років, узятих на облік Державною казначейською службою України. Крім того, п.6 Порядку передбачено, що у разі виникнення додаткових зобов»язань, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів надсилають щомісяця до 18 числа фінансовим органам виконкомів міських рад уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. А саме Управління через виконком Коростенської міськради неодноразово зверталось з проблемою недостатнього фінансування пільгового перевезення окремих категорій громадян залізничним транспортом до Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України, Міністерства фінансів України. При цьому, вказано на те, що у травні 2015 року позивачу була перерахована остаточна сума субвенцій на надання компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Крім того, Договір від 28.01.2015 №17 про відшкодування за перевезення пільгової категорії пасажирів залізничним транспортом за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, - не був заключний на період з 1.07.2015 по 31.12.2015, а також не було проведено перевірку поданого перевізником (позивачем) розрахунку суми компенсації за пільговий проїзд та не складалися акти звіряння розрахунку за надані послуги в межах бюджетних призначень на 2015 рік.

Представник третьої особи також в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити про що надав відповідну заяву-пояснення.

Вислухавши представників позивача, відповідача і третьої особи, дослідивши зібрані в справі докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28 січня 2015 року між державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-Західна залізниця», що є платником податку на прибуток на загальних умовах, в особі заступника начальника Коростенської дирекції залізничних перевезень Мазура О.М., діючого на підставі довіреності №75-НЮ від 12 січня 2015 року, з однією сторони, та управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради в особі начальника Єсіна І.В., діючого на підставі Положення про управління і міського голови Москаленко В.В., з другої сторони, був укладений договір №17 про розрахунки за надані послуги по перевезенню пільгових категорій (надалі - Договір, а.с.9).

Вказаний Договір регламентує взаємовідносини сторін щодо пільгового перевезення залізничним транспортом пільгових категорій громадян, та порядок відшкодування коштів за їх перевезення у 2015 році.

Відповідно до п.п.2.2.1 - 2.2.2. вказаного Договору перевізник забезпечує перевезення окремих категорій громадян, відшкодування витрат на пільгове перевезення яких здійснюється у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік». Забезпечує видачу квитків пільговій категорії громадян для проїзду у залізничному транспорті на приміських маршрутах на підставі пільгових посвідчень по кожному зупинковому пункту в межах м. Коростеня.

Крім цього, перевізник подає щомісяця, не пізніше 15 числа, платнику розрахунок необхідної суми компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян на зілізничномутранспорті на приміських маршрутах згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2009 року №1359 і несе відповідальність за достовірність складених розрахунків (п.п. 2.2.3., 2.2.4.)

При цьому, вимоги п.2.3.2 вказаного Договору передбачають, що «Платник» здійснює розрахунки з «Перевізником» у 5-ти денний термін після отримання відповідного фінансування в межах обсягу затверджених асигнувань на ці цілі. У разі скорочення (збільшення) обсягу затверджених бюджетних асигнувань вживає заходів щодо приведення договірних зобов»язань з «Перевізником» та обсягів бюджетних зобов»язань у відповідності до уточнених вимог обсягів бюджетних асигнувань.

Вказаний договір укладено на виконання положень законодавства щодо соціального забезпечення населення з надання пільг по безоплатному користуванню приміським транспортом, зокрема, Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «;Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», «;Про основні засади соціального захисту ветеранів та інших громадян похилого віку в Україні», постанови Кабінету Міністрів України від 17.05.1993 року № 354 «Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування».

За період з 01 липня 2015 року по 31 грудня 2015 року залізницею було надано послуги по перевезенню пільгових категорій громадян зі станції м. Коростень на суму 1982360,47 грн., які відповідачем не було відшкодовано позивачу, що підтверджується довідкою-розшифровкою про пред'явлені і відшкодовані кошти (а. с. 10).

При цьому, існування заборгованості з боку відповідача по відшкодуванню решти суми підтверджується обліковими формами та рахунками Коростенської дирекції залізничних перевезень та не заперечується відповідачем вцілому (а. с. 11- 35).

Відповідно до п. 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ № 256 від 04.03.2002 року головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Згідно з п.5 даного Порядку головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг.

Також відповідно до п.6 Порядку, у разі виникнення додаткових зобов'язань головні розпорядники коштів місцевих бюджетів надсилають щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. Зазначені фінансові органи готують уточнені реєстри нарахованих у поточному місяці сум та подають їх до 20 числа Міністерству фінансів АРК, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби Автономної Республіки Крим, областях, міст Києві та Севастополі.

Твердження сторони відповідача про недостатність фінансування та відсутність коштів на розрахунковому рахунку, суд не приймає до уваги, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань не виправданням їх несплати, оскільки у справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Така правова позиція відповідає статті 1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод, а також рішенням Європейського суду з прав людини. Відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, взятого на себе державою в особі органу виконавчої влади.

Чинним законодавством не врегульовано порядку проведення погашення заборгованості бюджетних установ у випадках, коли поточні бюджетні асигнування не покривають всі зобов»язання за укладеними договорами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 13.10.2009 року по справі №21-384во09.

В даному випадку відсутність бюджетного асигнування не є підставою для звільнення від виконання грошового зобов'язання, взятого на себе державою, а будь-який договір, незалежно від його правової природи, повинен виконуватися.

Частиною 5 статті 9 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлено, що для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийняте рішення щодо введення відповідних пільг.

Згідно ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті „б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 4.03.2002 року (далі - Порядок № 256), фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Як уже зазначалось, відповідно до п. 6 Порядку № 256 у разі виникнення додаткових зобов'язань головні розпорядники коштів місцевих бюджетів надсилають щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. Зазначені фінансові органи готують уточнені реєстри нарахованих у поточному місяці сум та подають їх до 20 числа Міністерству фінансів АРК, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби Автономної Республіки Крим, областях, міст Києві та Севастополі.

З огляду на вищенаведених норм, вбачається, що головні розпорядники коштів зобов'язані у разі виникнення додаткових зобов'язань надсилати щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми.

Відповідач повинен був надіслати інформацію щодо компенсування пільг, наданих залізницею відповідним категоріям громадян, фінансовим органам, які складають уточнені реєстри.

На підставі отриманої інформації фінансовий орган вирішує питання про фінансування додаткових зобов'язань, зокрема, шляхом збільшення обсягу субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам; перерозподіл обсягів субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам за рахунок позицій, по яким не відбулось повного чи часткового освоєння коштів; перереєстрація заборгованості за минулий період та включення її в кошторис наступного періоду.

Проте, відповідачем не було виконано вимоги п. 6 Порядку, не зареєстровані додаткові зобов'язання, чим порушено права позивача. Тобто, відповідач, в цій частині не виконав, вимоги постанови КМУ № 256 від 04.03.2002 р., чим порушив право позивача на отримання компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян залізницею в повному розмірі.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки за надані послуги відповідач не розрахувався у відповідності до вартості фактично отриманих послуг.

В даному випадку суд не приймає до уваги заперечення відповідача в частині того, що розрахована сума відповідає ціні позову за відсутності складених актів звіряння розрахунків за надані послуги, з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем поштовою кореспонденцією направлялись рахунки на відшкодування недоотриманих коштів за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян (а.с.36-37), однак, відповідачем були повернуті без розгляду вказані розрахунки згідно листів у зв»язку із не підписанням Додаткової угоди до договору від 28.01.2015 №17 та з відсутністю кошторисних призначень на даний час (а.с. 38-42).

В даному випадку відповідач не виконав вимоги п. 2.3.1. Договору щодо обов»язку платником протягом трьох днів забезпечити перевірку поданого перевізником розрахунку суми компенсації за пільговий проїзд і скласти акт звіряння розрахунку за надані послуги в межах бюджетних призначень на 2015 рік.

Слід додати, що вищезгаданий договір за своєю правовою природою є адміністративним договором.

За відсутності врегулювання у чинному законодавстві особливостей укладення та виконання адміністративних договорів, до правовідносин сторін за адміністративним договором підлягають до застосування загальні положення ЦК України та ГК України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, на підставі якої виникають зобов'язальні правовідносини відповідної правової природи. Права та обов'язки сторін, обумовлені договором, складають його зміст і повинні дотримуватись сторонами.

За вказаним вище договором на відповідача покладений обов'язок відшкодувати позивачу вартість перевезення по пільговим тарифам відповідних категорій громадян.

Невиконання відповідачем зобов'язань за договором про розрахунки за надані послуги по перевезенню було зумовлено відсутністю відповідного асигнування в необхідному розмірі.

Внаслідок цього позивач поніс витрати на пільгове перевезення, які не були йому відшкодовані всупереч умовам вказаного договору.

У зв'язку з вищезазначеним, відсутність бюджетного асигнування не є підставою для звільнення від виконання грошового зобов'язання, взятого на себе державою відповідно до вищевказаних Законів України будь-який договір незалежно від його правової природи повинен виконуватись, а тому дії по невиконанню Договору є неправомірними, а несплачена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Судом також враховано, що відповідно до ч. 1.2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стороною відповідача не було надано суду доказів щодо правомірності своїх дій щодо нездійснення реєстрацію за період з 1 липня 2015 року по 31 грудня 2015 року своїх зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремих категорій громадян по місту Коростень, не надіслання інформації про такі зобов'язання до фінансового управління Коростенської міської ради і несплати відповідних витрат в повному обсязі.

Щодо наявності підстав для стягнення недоплачених коштів на користь позивача без необхідності проходження процедури отримання субвенції з державного бюджету, передбаченої пунктами 5- 8 Порядку, суд зазначає, що право позивача є очевидно порушеним, факт наявності підстав для відшкодування понесених збитків встановлено в процесі розгляду справи, крім того, порядок отримання субвенції передбачає конкретні дати, з якими Порядок пов'язує обов'язок відповідача та фінансових органів вчинити ту чи іншу дію.

Таким чином, здійснити розрахунок з позивачем у спосіб, визначений Порядком, відповідач можливості позбавлений, а відтак стягнення заборгованості, на думку суду, є належним способом захисту порушених прав.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові ВАС України від 21.01.2016 р. у справі № 826/5047/14.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1982360,47 грн. також підлягають задоволенню, оскільки за надані послуги відповідач не розрахувався в повному обсязі.

В порядку ст. 94 КАС України, підлягає стягненню з Державного бюджету на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 31113,41 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 2, 8, 10, 11, 13, 17-19, 69-71, 86, 94, 99, 100, 104, 128, 158-163, 167, 185, 186, 254 КАС України, постановою КМ України №256 від 4 березня 2002 року, постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2009 року №1359 «Про затвердження Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростеньської міської ради в частині невиконання вимог пункту 6 «Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, а саме: не реєстрації в період з 01.07.2015 р. по 31.12.2015 р. додаткових зобов»язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по станції Коростень м. Коростень за цей же період та не надсилань інформації про додаткові зобов'язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу виконавчого комітету Коростеньської міської ради.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростеньської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» 1 982 360 грн. 47 коп. витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах, за період з 01.07.2015 р. по 31.12.2015 року.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростеньсткої міської ради на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» за рахунок державного бюджету судовий збір у розмірі 31 113 грн. 40 коп.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення вищезазначених строків, або після перегляду справи в апеляційному порядку, якщо постанову суду не скасовано.

Суддя: