Справа № 802/2084/16-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви

м. Вінниця

14 грудня 2016 р. Справа № 802/2084/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н. Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Вінниці клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору по справі за позовом:

Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельного інспекції у Вінницькій області

до ОСОБА_1

про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельного інспекції у Вінницькій області до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 06.12.2016 року позовну заяву залишено без руху та зазначено, що позивачу слід усунути недоліки позовної заяви шляхом сплатити судового збору в розмірі 1378 грн.

Натомість, на виконання вимог вказаної ухали позивачем подано клопотання про відстрочення сплати судового збору.

З огляду на вказане клопотання, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

З даної норми видно, що єдиною підставою для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору є майновий стан заявника.

Суд зазначає позивачу, що частиною 2 статті 87 КАС України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позивач у своєму клопотанні зазначив, що статтею 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. З огляду на дану норму закону, Вищий адміністративний суд України неодноразово висловлював свою офіційну позицію, що сплата судового збору не повинна перешкоджати доступу до правосуддя, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

З огляду на вказані позивачем обставини суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у справах "Толстой та Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy and Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, "Ейрі проти Ірландії" (Airey v. Ireland) від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland) від 19 червня 2001 року зазначив, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду; що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Тобто, вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд наголошує, що позивач є державним органом, а тому, на думку суду, посилання на майновий стан в зв'язку з відсутністю фінансування та/або неприбутковістю установи, або блокування рахунків, як в даному випадку, є недоречним. Більш того, наведена норма, що дає право зменшити, відстрочити або звільнити від сплати судового збору, враховуючи майновий стан, насамперед стосується сторін соціально вразливої верстви населення з метою вільного їх доступу до правосуддя.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення, відстрочки або розстрочки такої сплати.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання щодо відстрочення сплати судового збору. Крім того, суд зазначає, що у зв'язку із несплатою судового збору є підстави для залишення позовної заяви без руху із встановленням строку для усунення недоліків, що в свою чергу, є певною мірою відстроченням сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 72, 87, 88, 160, 165, 254 КАС України суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання про відстрочення терміну сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву залишити без руху, запропонувавши позивачу у 10-ти денний строк, з моменту отримання ухвали, усунути недоліки, а саме сплатити судовий збір відповідно до чинного законодавства.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя підпис ОСОБА_2

Копія вірна Суддя:

Секретар: