Справа № 553/1797/13-а (2а/553/51/13)
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" листопада 2016 р. м. Київ К/800/48410/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Пасічник С.С.,

Стародуба О.П.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві на постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 27 червня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 пред'явив в суд позов, в якому просив:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку з підвищенням посадових окладів місцевого суду відповідно до статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити раніше призначене позивачу довічне грошове утримання відповідно до вимог статті 129 та частини 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №2453-VI від 7 липня 2010 року з визначенням його у розмірі 90% від розміру заробітної плати суддів, що працює на відповідній посаді, без обмеження максимальним розміром за період з 1 січня 2012 року по 24 квітня 2013 року та в подальшому.

Постановою Ленінського районного суду м. Полтава від 27 червня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року, позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 1 січня 2012 року, виходячи з розміру суддівської винагороди згідно довідок Територіального управління Державної судової адміністрації у Полтавській області в розмірі 90% заробітної плати (суддівської винагороди) працюючого судді на посаді голови суду з урахуванням виплаченого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмежень максимального розміру щомісячного грошового утримання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування ухвалених ними рішень та прийняття нового - про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що позивач з 10 квітня 2006 року по 19 травня 2006 року працював головою Октябрського районного суду м. Полтави.

Згідно указу Президента України та наказу Територіального управління Державної судової адміністрації в Полтавській області ОСОБА_4 22 травня 2006 року було звільнено з посади, у зв'язку з поданням ним заяви про відставку.

З 2006 року позивач є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% грошового забезпечення працюючого судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до положень статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та довідок Територіального управління Державної судової адміністрації в Полтавській області суддівська винагорода, яка враховується при призначенні довічного грошового утримання суддям у відставці, складає з 1 січня 2012 року - 13734,40 грн.; з 1 квітня 2012 року - 14003,20 грн.;з 1 липня 2012 року - 14105,60 грн.; з 1 жовтня 2012 року - 14310,40 грн.; з 1 грудня 2012 року - 14515,20 грн.; з 1 січня 2012 року - 18352,00 грн. При цьому, відповідно до довідки №971 від 23 квітня 2013 року фактично позивач отримував вказані виплати в меншому розмірі.

На звернення позивача 23 квітня 2013 року про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, рішенням колегіального органу Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві №131 від 24 квітня 2013 року в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку з підвищенням посадових окладів суддів місцевих судів згідно статей 129, 138 Законом України «Про судоустрій і статус суддів» позивачу було відмовлено, оскільки статтею 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено проведення такого перерахунку лише суддям Конституційного Суду України. Проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці в разі зміни заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді місцевих та апеляційних судів чинним законодавством не передбачено.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позов суди попередніх інстанцій виходили з того, що згідно статті 43 Закону України про судоустрій і статус суддів» позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 90% грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді з 1 січня 2012 року.

Втім, колегія суддів вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними.

Відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15 грудня 1991 року (який був чинним на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання)с, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Частиною третьою статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 7 липня2010 року, який набрав чинності з 30 липня 2010 року, встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

1 січня 2012 року введено в дію статтю 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якою по-новому врегульовано питання, пов'язані із суддівською винагородою.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI від 8 липня 2011 року, який набрав чинності 1 жовтня 2011 року, частину третю статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» викладено в новій редакції, згідно з якою щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Згідно частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ( в редакції чинній на 1 жовтня 2011 року) максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Рішенням Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року №3-рп/2013, зокрема, частину третю статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI, визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною).

За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку, що суддя, який вийшов у відставку у 2006 році має право на перерахунок пенсії у разі збільшення грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Однак приймаючи 27 червня 2013 року постанову, в частині задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідача здійснити позивачу перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 1 січня 2012 року в розмірі 90% заробітної плати працюючого судді без обмежень максимального розміру щомісячного грошового утримання, суд першої інстанції не врахував усіх норм законодавства, які діяли на час виникнення спірних правовідносин та ухвалення судового рішення.

Оскільки предметом цього спору є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 1 січня 2012 року, а відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, судами не враховано, що питання максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці до 3 червня 20013 року регулюються частиною 5 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Апеляційний суд допущені судом першої інстанції порушення не виправив.

Одночасно, при новому розгляд справи суду першої інстанції необхідно надати оцінку спірним правовідносинам в контексті статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає, що початок перебігу строку звернення до суду з позовом обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частинами другою та третьою статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Допущене судами попередніх інстанцій порушення вимог процесуального законодавства є підставою для скасування оскаржених рішень і направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

При новому розгляді судам слід враховувати наведене та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 222, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 27 червня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2013 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

С.С. Пасічник

О.М. Стародуб