Справа № 161/10598/16-а
Суддя: Гринь О. М.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/895/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гриня О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду міста Луцька адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора поліції роти № 2 батальйону УПП м. Луцька ОСОБА_2, про скасування постанови інспектора поліції роти № 2 батальйону УПП м. Луцька,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора поліції роти № 2 батальйону УПП м. Луцька ОСОБА_2, про скасування постанови інспектора поліції роти № 2 батальйону УПП м. Луцька.

Свій позов мотивує тим, що 29.07.2016 року, рухаючись по вул. Сенаторки Левчаніської у бік центрального ринку був зупинений патрульними поліції, які повідомили, що він під час керування транспортним засобом по вул. Шевченка розмовляв по телефону, однак не змогли пояснити, чому він не був зупинений ними на місці події. Зазначає, що на його вимогу йому було зачитано права відповідно до ст. 49 КАС України, однак у відповідь на клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення з метою скористатися правовою допомогою патрульні поліції йому відмовили. На його думку, при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем було допущено грубі порушення Закону.

Просить скасувати постанову серії ПС2 №778278 від 29 липня 2016 року про адміністративне правопорушення, винесену інспектором поліції роти № 2 батальйону УПП м. Луцька ОСОБА_2 про притягнення його адміністративної відповідальності.

Позивач у судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що правил дорожнього руху він не порушував, за кермом автомобіля по телефону не розмовляв. Постанова в справі про адміністративне правопорушення відносно нього винесена з грубими порушеннями, зокрема в ній не зазначено юридичної адреси УПП, йому не надано можливості скористатися правовою допомогою при розгляді справи, його зупинення патрульними поліції та розгляд самої справи відбувався по вул. Сенаторки Левчанівської в місті Луцьку, хоча в оскаржуваній постанові зазначено вул. Шевченка. Доказів того, що ним порушено Правила дорожнього руху України немає, зокрема немає зафіксованого факту, що він розмовляв по телефону за кермом автомобіля. Просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні вимоги позову заперечував. Вважає, що постанова винесена з дотриманням всіх норм законодавства, є обґрунтованою. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Відповідно до вимог ч. 4 статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

При цьому, згідно із ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, суд дійшов висновку про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що 29 липня 2016 року інспектором роти № 2 батальйону УПП м. Луцька ОСОБА_2 винесено постанову серії ПС2 №778278 в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, відповідно до якої останній, керуючи транспортним засобом «Chevrolet-Lacеtti», номерний знак НОМЕР_1, 29 липня 2016 року о 17 год. 00хв. в м. Луцьку по вул. Шевченка, 9, під час руху транспортного засобу користувався засобами звязку, тримаючи їх у руках, а саме: розмовляв по мобільному телефону, чим порушив п.п. 2.9 д ПДР, не мав при собі та не предявив поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п.2.1г ПДР , порушення обєднано за ст. 36 ч. 2 КУпАП.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних повноважень.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Відповідно до підпункту д) п. 2.9 ПДР, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні позивач пояснив, що адміністративного правопорушення він не скоював, ПДР не порушував. Представник відповідача доказів щодо спростування пояснень позивача не надав, адже правопорушення, зазначене в постанові жодним чином не зафіксовано, відповідач визнав, що зупинив позивача по вул. Сенаторки Левчанівської в місті Луцьку.

Скасовуючи постанову, суд виходить з наступного. Так, в судовому засіданні позивач на запитання суду чи відмовлявся він предявити поліцейському поліс, відповів ствердно та додатково пояснив, що у нього у даному випадку був відсутній обовязок надавати поліцейському такий поліс, хоча він у нього і був.

Суд вважає такі доводи позивача такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства такий висновок суду випливає з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Дана норма КУпАП передбачає відповідальність особи за керування та непредявлення для перевірки поліса. В той же час слід зазначити , що дана норма не містить випадків коли саме особа повинна предявити поліс на вимогу поліцейського, тобто така норма є загальною та містить у собі вид відповідальності яку особа буде нести при відсутності чи не предявленні поліса.

Законом України, який визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров'я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища є ОСОБА_3 Про дорожній рух. Відповідно до статті 16 цього Закону, водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на те, що норма ст. 16 цього Закону передбачає серед іншого й обовязок водія виконувати розпорядження поліцейського передбачені ПДР в частині підпункту а) пункту 2.4, оскільки будь-яка вимога працівника поліції повинна бути чітко регламентована певним нормативно правовим актом. Так, даний пункт ПДР, на думку суду, повністю кореспондується з ч1 ст. 126 КУпАП в тій частині, що як і ст. 126 КУпАП так і п.24 ПДР передбачає обовязок мати і предявляти поліс однак ані п.24 ані ст. 126 не визначає випадки коли такий обовязок у водія виникає до такого висновку такою можна прийти і з конструкції положень самої статті 16 ЗУ Про дорожній рух, де чітко зазначено, що водій зобов'язаний:мати при собі та на вимогу поліцейського, пред'являти для перевірки серед іншого саме у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів тобто ст 16 ЗУ Про дорожній рух містить відсильну норму до ЗУ яким би чітко визначались випадки коли предявлення на вимогу працівника поліції полісу було б обовязком водія як на виконання п. 24 ПДР так і ч1 ст. 126 КУпАП.

В той же, час слід зазначити, що Законом, який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є ОСОБА_3 України Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів

Відповідно до п. 21. 1, 21.3 ст. 21 цього Закону з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Відповідно до п. 21.2 цього Закону контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Таким чином підсумовуючи суд зазначає, що накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за непредявлення полісу на підставі ч.1 ст.126 КУпАП можливе лише у двох виключних випадках, а саме коли на особу складається протокол службовими особами національної поліції (тобто справу про притягнення до адміністративної відповідальності буде розглядати суд), або коли особа яка не предявила поліс є учасником ДТП, чого у даному випадку не було,що і не заперечувалось сторонами.

За таких обставин суд дійшов висновку, що постанова серії ПС2 №778278 від 29 липня 2016 року про адміністративне правопорушення, винесену інспектором роти №2 батальйону УПП у м. Луцьк ОСОБА_2 підлягає скасуванню.

Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога позивача про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення оскільки, чинним законодавством встановлений інший порядок закриття провадження.

Керуючись ст.ст. 2, 9,10, 11, 71, 159, 160, 162, 167 КАС України, на підставі ст. 122, 126, 251, 279 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №778278 від 29 липня 2016 р про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.