Справа № 577/3929/16-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

12 грудня 2016 року м. Київ К/800/30364/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 вересня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради про зобов'язання провести перерахунок щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2012-2015 роки, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради (далі - Управління) в якому просив зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій за 2012-2015 роки (далі - спірна допомога) згідно з вимогами частини 5 статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, встановленого статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закони № 3551-XII, № 1058-IV відповідно, в редакції періоду спірних правовідносин).

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що відповідач у період спірних правовідносин, всупереч вимог правових норм Законів № 3551-XII, № 1058-IV обчислив розмір спірної допомоги на підставі постанов Уряду, чим порушив його права, а тому ОСОБА_1 просив про задоволення позову.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року, позовну заяву залишено без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 9 листопада 2016 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху, з підстав її невідповідності вимогам частини 5 статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України.

Скаржнику, у строк до 25 листопада 2016 року запропоновано усунути зазначені в ухвалі недоліки та роз'яснено, що у випадку їх невиконання касаційну скаргу буде йому повернуто.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали до Вищого адміністративного суду України надійшла заява скаржника, зареєстрована в канцелярії суду 21 листопада 2016 року, якою недоліки касаційної скарги усунуто.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити враховуючи наступне.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Залишаючи позов без розгляду суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду, встановлений статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України без поважних причин.

Так, у відповідності до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В свою чергу, згідно з приписами частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Разом з тим, як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач звернувся до суду з даним позовом 20 вересня 2016 року, тоді як про порушення своїх прав повинен був дізнатися щоразу, після одержання спірної допомоги у 2012 - 2015 роках.

При цьому, суди встановили, що позивач, звертаючись до суду з цим позовом не вказав обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску ним строку, встановленого вищезазначеною процесуальною нормою права.

Водночас, зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів суди не встановили наявності підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Ураховуючи наведене, в контексті встановлених фактичних обставин справи, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, як це передбачено статтею Кодексу адміністративного судочинства України.

Такі висновки судів узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або порушили норми процесуального права.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради про зобов'язання провести перерахунок щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2012-2015 роки, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 вересня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року, відмовити.

Матеріали касаційної скарги повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України М.І. Мойсюк