Справа № 346/2692/16-а,2-а/346/41/16
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 р. Справа № 876/8075/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Бруновської Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Лубів А.М., Перегінчук В.І.;

від третьої особи - ОСОБА_3., ОСОБА_4.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської обл. від 19.09.2016р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_5 до Печеніжинської селищної ради об'єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської обл., третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про визнання протиправними та скасування рішення і державної реєстрації права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

29.04.2016р. позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради об'єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської обл. (надалі - Печеніжинської селищної ради) № 189 від 10.12.2010р., а також скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.2-6).

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської обл. від 19.09.2016р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.181-187).

Не погодившись із винесеним судом рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_5, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.195-199).

В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що він приймав активну участь в будівництві будинку АДРЕСА_1., з 2005 року проживав у цьому будинку, однак у подальшому через погіршення стосунків з донькою ОСОБА_3 та розірванням шлюбу з ОСОБА_6 спільне проживання стало неможливим. 17.03.2016р. він довідався про оформлення права власності на спірний будинок за донькою ОСОБА_3 на підставі спірного рішення № 189 від 10.12.2010р. Разом з тим, органи місцевого самоврядування не уповноважені здійснювати узаконення самовільно зведених об'єктів. Також ним не підписувалася заява від 26.02.2009р. про відмову від земельної ділянки, яка розташована за вищевказаною адресою, через що його підпис слід вважати підробленим.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, заперечення представників відповідача, третьої особи та її представника, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 10.12.2010р. ОСОБА_3. звернулася до Печеніжинської селищної ради із заявою, в якій просила оформити право власності на житловий будинок побудови до 2007 року, який розташований у АДРЕСА_1 (а.с.9, 51).

Згідно рішення Виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради № 189 від 10.12.2010р. «Про оформлення права власності на житловий будинок побудови до 2007 року» вирішено оформити право власності на житловий будинок побудови до 2007 року, який знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 155,2 кв.м та житловою площею - 86,1 кв.м, власником якого є ОСОБА_7 (а.с.56).

На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (а.с.57), яке зареєстровано ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», що стверджується витягом про державну реєстрацію прав № 28852487 від 01.02.2011р. (а.с.58).

Також третьою особою ОСОБА_3 вжиті заходи для оформлення право власності на земельну ділянку, на якій розташований вищевказаний будинок (а.с.52-55).

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що посадові особи органу місцевого самоврядування своїми процесуальними рішеннями з приводу передачі ОСОБА_3 у власність житлового будинку, який самовільно будувався її батьками, жодним чином не порушили діючі цивільно-правові норми, що регулюють цей вид відносин між органом місцевого самоврядування та позивачем. Факт участі позивача у будівництві житлового будинку не дає йому підстав заперечувати законність рішення відповідача про передачу такого у власність дочки.

При цьому суд вважав, що наведений спір відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Разом з тим, висновки суду щодо належності розглядуваного спору до юрисдикції адміністративних судів не можна вважати обґрунтованими, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 КАС України також визначено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень відповідно до п.7 ч.1 тієї самої статті - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, при вирішенні питання, до юрисдикції якого суду відноситься ця справа, суд першої інстанції має виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, на захист яких подано позов.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що спірні правовідносини виникли між сторонами і третьою особою у зв'язку із наявним спором щодо права власності на житловий будинок побудови до 2007 року, який знаходиться у АДРЕСА_1. При цьому позивач вважає, що спірним рішенням відповідача порушені його майнові права та інтереси, оскільки він приймав участь у будівництві спірного будинку.

Таким чином, цей спір фактично зводиться до вирішення питання про правомірність оформлення права власності на спірний будинок за третьою особою ОСОБА_3, а його результати безпосередньо стосуються його майнових інтересів, тобто, такий спір носить приватноправовий характер.

Наявність спору про право виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Неврахування зазначеного судом першої інстанції призвело до помилкового вирішення спору в порядку адміністративного судочинства, при цьому такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Окрім цього, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про оформлення права власності на житловий будинок скасування такого акта не породжує наслідків для власника об'єкта нерухомості, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на нього фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо оформлення права власності на зведений будинок, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника житлового будинку, оскільки у такої особи виникло право власності на будинок і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про оформлення права власності на житловий будинок) позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Неврахування зазначеного судом, який розглядав справу за правилами адміністративного судочинства по суті заявлених вимог, призвело до помилкового вирішення спору, оскільки майнове становище позивача не могло бути відновлене шляхом задоволення позову.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки порушення провадження у справі та її розгляд помилково здійснено за правилами КАС України, постановлене судом першої інстанції рішення відповідно до п.4 ч.1 ст.205 КАС України підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.4 ч.1 ст.198, ч.1 ст.203, п.4 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволити частково.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської обл. від 19.09.2016р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_5 до Печеніжинської селищної ради об'єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської обл., третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про визнання протиправними та скасування рішення і державної реєстрації права власності на нерухоме майно, - скасувати, провадження у справі - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: В.З.Улицький

Н.В.Бруновська