Справа № 826/9142/16
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 грудня 2016 року № 826/9142/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «КУА ОЗОН»
до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «КУА ОЗОН» (далі-позивач або ТОВ «КУА ОЗОН») з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві (далі-відповідач або ДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.03.2016р. №.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що за спірним податковим повідомленням-рішенням позивачу визначено суму штрафу у розмірі 263 145,20 грн. за затримку сплати на один день грошових зобов'язань з податку на прибуток іноземних юридичних осіб, визначених в уточнюючій декларації з податку на прибуток за 2014 рік від 14.09.2015р. №. Водночас, як стверджує позивач, внаслідок допущеної помилки у вказаній уточнюючій декларації було помилково відображено суму грошових зобов'язань у розмірі 2 631 452 грн., яка на наступний день самостійно виправлена шляхом подання уточнюючого розрахунку, а відтак помилково задекларовані суми грошових зобов'язань не підлягали сплаті, у зв'язку з чим відсутні підстави для висновку про порушення ним термінів сплати таких грошових зобов'язань та, відповідно, підстави для прийняття оскаржуваного рішення.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача письмових заперечень чи пояснень з приводу заявлених позовних вимог суду не надав.

На підставі ч.6 ст.128 КАС України судом ухвалено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КУА ОЗОН» зареєстровано у статусі юридичної особи () та перебуває на обліку в ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Сторонами визнається та не заперечується, що 13.02.2015р. ТОВ «КУА ОЗОН» подано до ДПІ податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2014 рік (реєстраційний номер ). У вересні 2015 року товариством виявлено факт не відображення у рядку 06.5 Декларації частини збитків минулих періодів (збиток 2013 року у сумі 3 058 505 грн.), яка повинна бути врахована у 2014 році.

14.09.2015р. на виправлення вказаної помилки позивачем подано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2014 рік (реєстраційний номер ) з відображенням у рядку 06.5 Декларації відкоригованої загальної суми. У той же час, в даній уточнюючій декларації у рядку 17 помилково задекларовано суму у розмірі 2 631 452,00 грн., що призвело до збільшення на вказану суму грошових зобов'язань з податку на прибуток іноземних юридичних осіб, які почали обліковуватися у картці особового рахунку позивача.

Виявивши вказану помилку, позивач на наступний день (15.09.2015р.) подав нову уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2014 рік (реєстраційний номер ), де відображені правильні показники в цій частині, зокрема відкореговано (зменшено) суму податкового зобов'язання на 2 631 452,00 грн.

23.02.2016р. ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві проведена камеральна перевірка позивача щодо порушення правил сплати податку, за результатами якої складено акт перевірки №264/26-50/14-02-10.

З вказаного Акту перевірки вбачається, що при перевірці встановлено порушення позивачем п.57.1 ст.57 ПК України, а саме несвоєчасна сплата платником узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємства у розмірі 2 631 452,00 грн. по уточнюючій декларації від 14.09.2015р. (реєстраційний номер ), граничний строк сплати 14.09.2015р., а дата сплати 15.09.2015р., кількість днів затримки - 1 день.

При цьому, як вбачається із висновку ДПІ про результати розгляду заперечень на акт перевірки та з рішення ГУ ДФС у м. Києві про результати розгляду первинної скарги, факт подачі 15.09.2015р. позивачем уточнюючої декларації розцінено податковим органом як вид сплати податкового зобов'язання, яким закінчується строк для визначення штрафних санкцій, що підлягають застосуванню на підставі статті 126 ПК України.

11.03.2016р. ДПІ прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від №, відповідно до якого на підставі статті 126 ПК України на позивача накладено штраф у розмірі 10 %, що складає 263 145,20 грн., зокрема за затримку на 1 день сплати грошового зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб в сумі 2 631 452,00 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Вирішуючи у зв'язку з наведеним спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до пп. 16.1.3. п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, далі - ПК України) платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 46.1. ст. 46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (п. 49.1. ПК України).

Порядок внесення змін до податкової звітності регулюється статтею 50 ПК України.

Так, пунктом 50.1 статті 50 ПК України встановлено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Отже, законодавством передбачена можливість виправити помилки у вже поданій декларації платником податку.

В даному випадку, як встановлено вище, виявивши допущену помилку, позивач 15.09.2015р. подав уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2014 рік (реєстраційний номер ), у якій відкореговано (зменшено) суму податкового зобов'язання на 2 631 452,00 грн.

При цьому суд враховує, що відповідачем не заперечується та не спростовано наведені обставини, дотримання позивачем граничного строку подачі уточнюючих податкових декларацій, розмір податкових зобов'язань, що зазначені у них, а тому у податкового органу були відсутні підстави для висновку про наявність у позивача своєчасно несплаченого податкового боргу, оскільки фактично податкового боргу і не існувало у позивача як такого.

Більш того, суд зазначає, що відповідно до статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З наведених положень слідує, що обставини, які зумовлюють застосування до платника податків штрафу, передбаченого п.126.1 статті 126 ПК України, виникають у силу самого факту погашення грошового зобов'язання з простроченням строків, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів). Іншими словами, саме фактична сплата узгодженої суми грошового зобов'язання, включаючи дату такої сплати, є юридичним фактом, який породжує обов'язок платника сплатити штраф.

Поряд з цим слід зазначити, що відповідно до п.п.35.1, 35.2 ст. 35 ПК України сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи. Сплата податків та зборів здійснюється в готівковій або безготівковій формі, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з п.87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Отже, грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобов'язань і погашення податкового боргу, а тому вищенаведені висновки податкового органу є помилковими, оскільки подача податкової декларації (у т.ч. уточненої) не підлягає ототожненню з фактом сплати податкових зобов'язань.

В даному випадку, аналізуючи правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про застосування штрафу, суд зазначає, що відповідачем не надано суду, а матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували факт сплати (погашення) позивачем грошових зобов'язань з податку на прибуток (карток особових рахунків, платіжних доручень, банківських виписок тощо), стосовно яких застосовано до позивача спірну суму штрафу.

Таким чином, відповідачем в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, не доведено суду, а судом не встановлено наявності з боку позивача порушень по сплаті (перерахуванню) податків, тобто ДПІ не доведено обставин, які б зумовлювали застосування до позивача штрафу, передбаченого п.126.1 статті 126 ПК України, а відтак ДПІ не доведено обґрунтованості свого рішення про застосування до позивача такого штрафу.

Згідно з п.1 ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Разом з тим, частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування спірного рішення.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 94 КАС України, на користь позивача підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «КУА ОЗОН» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 11.03.2016р. №.

Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КУА ОЗОН» () за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві сплачений ним судовий збір у розмірі 3 947,18 грн. (три тисячі дев'ятсот сорок сім гривень вісімнадцять копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко