Справа № 815/4617/16
Суддя: Гусев О. Г.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4617/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гусева О.Г.,

при секретарі судового засідання Селімової О.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Комунального підприємства „Міськзелентрест до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство „Міськзелентрест звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування акту та податкових повідомлень-рішень.

24 жовтня 2016 року представник позивача подав до суду клопотання про обєднання в одне провадження адміністративної справи № 815/4617/16 з адміністративною справою № 815/4961/16 за адміністративним позовом Комунального підприємства „Міськзелентрест до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою від 28 листопада 2016 року суд задовольнив клопотання представника позивача, обєднав справу № 815/4617/16 за адміністративним позовом Комунального підприємства „Міськзелентрест до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування акту та податкових повідомлень-рішень та справу № 815/4961/16 за адміністративним позовом Комунального підприємства „Міськзелентрест до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 від 05 вересня 2016 року в одне провадження та присвоїв їм єдиний номер № 815/4617/16.

07 грудня 2016 року представник позивача подав до суду заяву про відкликання позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення № НОМЕР_4 від 30 серпня 2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 7 763 грн. 85 коп., податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_5 від 30 серпня 2016 року про застосування штрафних санкцій на суму 510 грн., податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_6 про нарахування грошового зобовязання з військового збору у розмірі 8 375 грн. 10 коп. (податкове зобовязання 5 072, 92 грн., штрафні санкції 2011, 39 грн., пеня 1271, 49 грн.), рішення № НОМЕР_7 від 30 серпня 2016 року про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів) на суму 1 552 грн. 77 коп., податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_8 від 01 вересня 2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 22 546 грн. 99 коп., податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_9 від 30 серпня 2016 року про нарахування грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, пені у розмірі 141 242 грн. 96 коп. (податкове зобовязання 70 651, 78 грн., штрафні санкції 52 768, 58 грн., пеня 17 922, 90 грн.) в частині коштів в розмірі 47 011 грн. 33 коп., акту Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області від 15 серпня 2016 року за № 253/15-32-14-09/31185820.

Судом вищевказане клопотання було задоволено та дана частина вимог була залишена без розгляду.

З урахуванням заяви про відкликання позовних вимог від 07 грудня 2016 року позивач просив суд визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області: податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_9 від 30 серпня 2016 року про нарахування грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, пені в частині нарахування податкового зобовязання в розмірі 23 640 грн. 45 коп., штрафних санкцій в розмірі 52 768, 58 грн. та пені в розмірі 17 922, 90 грн.), податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 05 вересня 2016 року про нарахування грошового зобовязання з податку на прибуток у розмірі 1 089 969 грн. (податкове зобовязання 871 975 грн., штрафні санкції 217 994 грн.), податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 05 вересня 2016 року про нарахування грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 257 044 грн. (податкове зобовязання 205 635 грн., штрафні санкції 51 409 грн.), податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 05 вересня 2016 року про зменшення відємного значення з податку на додану вартість у розмірі 138 156 грн., стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку Комунального підприємства „Міськзелентрест з питань дотримання ним вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01 січня 2013 року по 31 березня 2016 року, за результатами якої було складено ОСОБА_1 перевірки № 253/15-32-14-09/31185820, на підставі якого в подальшому відповідачем було винесено рішення та податкові повідомлення-рішення, які, на думку позивача, є незаконними та такими, що підлягають скасуванню з підстав, наведених в адміністративному позові.

Представник позивача у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Представник відповідача у судове засідання зявився, з позовними вимогами не погодився у повному обсязі з підстав викладених у запереченні.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд встановив наступне.

КП „Міськзелентрест зареєстроване 22 лютого 2001 року (дата внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: 04.08.2005, номер запису: 1 010210) та взяте на податковий облік 05 березня 2001 року.

Згідно відомостей з ЄДРЮОФОПГФ КП „Міськзелентрест здійснює наступні види діяльності: Код КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; Код КВЕД 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур; Код КВЕД 01.25 Вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників; Код КВЕД 01.30 Відтворення рослин; Код КВЕД 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; Код КВЕД 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; Код КВЕД 46.22 Оптова торгівля квітами та рослинами; Код КВЕД 81.30 Надання ландшафтних послуг (основний).

В серпні місяці 2016 року працівниками ГУ ДФС в Одеській області спільно з працівниками ДПІ у Київському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області на підставі пп.20.1.4, п.20.1, ст.20, п. 75.1.2 п. 75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ зі змінами та доповненнями та відповідно до наказів ГУ ДФС в Одеській області від 08.06.2016 року № 870 та від 26.07.2016 № 1145 була проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства „Міськзелентрест (скорочено КП „Міськзелентрест) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.03.2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.03.2016 року.

За результатами перевірки було складено акт від 15.08.2016 № 253/15-32-14-09/31185820 згідно якого виявлено наступні порушення:

1. п.п.14.1.36, п.14.1 ст.14, п.44.1 статті 44 , п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187; п.198.2, п.198.3, 198.6 статті 198 Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ, із змінами і доповненнями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 № 996-ХІУ та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.95 за № 168/704, із змінами та доповненнями, Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23.09.14 №966 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.10.2014 за № 1267/26044, та цим же порядком у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28.01.16 №21 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість всього на загальну суму - 462 170 грн., у т.ч. по періодам: встановлено завищення відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму - 138 156 грн.

2. п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.. 14.1.11. , п.п. 14.1.27., пп.. 14.1.257. п.14.1 ст.14, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 , 135.1, п.135.4, п. 135.1, п.138.2., пп.138.5.1. п.138.5, п.138.1, пп.138.10.2. п.138.10 ст.138, п.135.5 ст.135, пп. 137.2.1. п. 137.2., пп. 137.17 ст..137, пп.139.1.6 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010, із змінами та доповненнями, ст..9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІУ, п. 18, п.7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затверджено наказом Міністерства фінансів країни від 29 листопада 1999 р. N 290, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 р. за N 860/4153, зі змінами та доповненнями, п.30 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затверджено наказом Міністерства фінансів країни від 27 квітня 2000 року N 92, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 травня 2000 р. за N 288/4509, зі змінами та доповненнями, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №16 «Витрати», затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, із змінами та доповненнями, п.5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 «Зобовязання», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 січня 2000 р. N 20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2000 р. за N 85/4306, зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 871 975 грн.

3. п.п.14.1.48, 14.1.180 п.14.1 ст.14, п.162.1 ст. 162, п. 163.1 ст. 163, п.п. 164.2.1, п.п. 164.2.7, пп. «а» пп. 164.2.14, п.п. 164.2.17 пп. 164.2.20 п. 164.2, п. 164.5 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п.п. 168.1.1, пп. 168.1.5 п.168.1 ст.168, п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ із змінами та доповненнями донараховано податку на доходи фізичних осіб у розмірі 70 651,48 грн.

4. ст. 51, п.176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України від 02.122010р. №2755-УІ та в порушення Наказу МДЗ України від 21.01.2014 N 49 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма N 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» (зареєстрованого в Мінюсті України 05 лютого 2014 р. за N 228/25005), Наказу Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року №4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма N 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 р. за N 111/2655, а саме підприємством у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма N 1ДФ) включені відомості з недостовірними даними, щодо не вірного подання відомостей по даті прийняття та звільнення з роботи, допущені помилки у податкових номерах фізичних осіб, ГУ кв. 2015 року за ознакою доходу « 157» не відображено жодного постачальника, у II кв. 2015 та II, ІУ кв. 2015 року не відображена заборгованість, за якою минув строк позовної давності по списаній дебіторській заборгованості платників - податку за ознакою доходу « 107», у ІУ кв. 2015 року не відображено дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди за ознакою « 120» та ін.

5. п.п. 1.3, п.п. 1.4, п.п. 1.5 п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX, ст. 163, п.п. 164.2.2 п. 164.2 ст.164, п.п.168.1.1, п.п.168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 171.2 ст.171 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N 2755-УІ, із змінами і доповненнями донараховано військового збору у розмірі 5 072,02 грн.

6. п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» №2464 від 08.07.2010 року із змінами та доповненням, до ДПІ у Київському районі м. Одеси додаток 4 «звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» та таблицю 1 додатка 4 за липень 2014 року надано не своєчасно, а саме - 28.08.2014 року за N НОМЕР_10.

7. п.5, п.7 ст. 8, п.2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» №2464 від 08.07.2010 року із змінами та доповненням в наслідок чого було нарахована сума єдиного внеску 15 527,69 грн.

8. п.п.2.8 п.2, п.п.3.5 п.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України 15.12.2004р. № 637 зареєстрованого в Мінюсті 13.01.2005р. під № 40/10320 із змінами та доповненнями у частині - перевищення залишку готівки у касі підприємства на загальну суму 4 942,39 грн.

9. п.2.11, п.3.1., п.п. 7.43 Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні , затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 15.12.2004р. № 637 зареєстрованого в Мінюсті 13.01.2005р. під №40/10320 у частині відсутності в авансових звітах підтверджуючих розрахункових документів про сплату готівки, форми яких встановлені діючим законодавством на загальну суму 12 662,21 грн.

На підставі акта перевірки № 253/15-32-14-09/31185820 від 15.08.2016 р. відповідачем були винесені оскаржувані податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_9 від 30 серпня 2016 року про нарахування грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, пені в частині нарахування податкового зобовязання в розмірі 23 640 грн. 45 коп., штрафних санкцій в розмірі 52 768, 58 грн. та пені в розмірі 17 922, 90 грн.), податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 05 вересня 2016 року про нарахування грошового зобовязання з податку на прибуток у розмірі 1 089 969 грн. (податкове зобовязання 871 975 грн., штрафні санкції 217 994 грн.), податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 05 вересня 2016 року про нарахування грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 257 044 грн. (податкове зобовязання 205 635 грн., штрафні санкції 51 409 грн.), податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 05 вересня 2016 року про зменшення відємного значення з податку на додану вартість у розмірі 138 156 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, проаналізувавши акт перевірки № 253/15-32-14-09/31185820 від 15.08.2016 р., вислухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Так на 4 арк. акта перевірки № 253/15-32-14-09/31185820 від 15.08.2016 р. відповідач зазначає, що при визначенні доходів встановлено їх заниження позивачем на загальну суму 1 564 762 грн., у т.ч.: за 2013 787 743 грн.; за 20 014 777 019 грн., в результаті того, що Комунальне підприємство „Міськзелентрест не в повному обсязі було віднесено до складу доходів суму коштів, що дорівнює частині амортизації обєктів основних засобів, придбаних за рахунок цільового фінансування або безоплатно отриманих за рішенням місцевих органів виконавчої влади. Дані щодо нарахованої амортизації обєктів основних фондів, яку віднесено до складу витрат підприємства та до складу доходів, у розрізі проводок наведено в додатку № 4 до акту перевірки.

Відповідно до п. 5 розділу II Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727 (далі Порядок № 727), факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, обєктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, повязані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших субєктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Пунктом 4.2 розділу 3 Порядку №727, передбачено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, повязані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Проаналізувавши зміст акту перевірки № 253/15-32-14-09/31185820 від 15.08.2016 р. судом було встановлено невідповідність його загальної та описової частин вимогам, які встановлені Порядком № 727, зокрема не було відображено фактичні обставини порушення та було чіткого обґрунтування с посиланням на докази порушення КП „Міськзелентрест податкового законодавства.

Крім того, суд не погоджується з висновком відповідача про те, що позивач не в повному обсязі відніс до складу доходів суму коштів, що дорівнює частині амортизації обєктів основних засобів, придбаних за рахунок цільового фінансування або безоплатно отриманих за рішенням місцевих органів виконавчої влади, що призвело до заниження на загальну суму 1 564 762 грн., у т.ч.: за 2013 787 743 грн.; за 20 014 777 019 грн.

Так, відповідачем не було взято до уваги, що амортизації підлягають не тільки обєкти основних засобів, придбаних за рахунок цільового фінансування або безоплатно отриманих за рішенням місцевих органів виконавчої влади, а також обєкти придбані за рахунок власних доходів підприємства.

З пояснень представника відповідача, наданих в запереченнях на адміністративний позов та безпосередньо з наданих у судовому засіданні, вбачається, що відповідач не заперечує проти того, що частина сум по амортизації основних засобів відносилася КП „Міськзелентрест до доходів. Також, відповідачем не було спростовано тієї обставини, що по основним засобам придбаним позивачем за рахунок цільового фінансування або безоплатно отриманих за рішенням місцевих органів виконавчої влади суми по амортизації відносилися КП „Міськзелентрест до доходів на протязі періоду перевірки.

Так матеріалами справи підтверджується, що КП „Міськзелентрест в ході здійснення господарчої діяльності було придбано необоротні активи (основні засоби) з використанням 3-х (трьох) різних джерел фінансування: отримання на баланс за рішенням Одеської ОСОБА_3 на правах господарчого відання, отримання у власність за рахунок цільового фінансування з місцевого бюджету, отримання у власність за рахунок власних коштів від реалізації продукції та послуг власного виробництва.

Як було встановлено у судовому засіданні доходи від реалізації продукції та послуг за 2013-2014 роках складали 5 043 811 грн., в період 2015 рік та 1-й квартал 2016 року - 3 614 000 грн., дані джерела надходжень направлялися, у тому числі, на придбання необоротних активів для використання у господарчій діяльності.

При цьому суд звертає увагу на те, що починаючи з 01 січня 2015 року, обчислення доходів і витрат для розрахунку податку на прибуток підприємств базується на правилах П(с)БУ. Другою частиною пункту 30 П(с)БУ 7 «Основні засоби» викладено правила нарахування одночасних доходів «на суму нарахованої амортизації обєктів зовнішнього благоустрою та житлових будинків, що перебувають на балансах житлово-комунальних організацій, які належать до сфери управління органів місцевого самоврядування та місцевих органів виконавчої влади, а також автомобільних доріг загального користування стосується підприємств», які не розповсюджується та не стосується в обовязковому порядку КП „Міськзелентрест оскільки дане підприємство не є житлово-комунальною організацією, тобто виробником житлово-комунальних послуг.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» наведено визначення поняття житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Тобто, підприємства, організації, окрім тих які відносяться до житлово-комунальних, мають право, а не зобовязані, за власним рішенням нараховувати доходи одночасно з амортизацією, у звязку з чим суд погоджується з доводами позивача про те, що повна сума амортизації основних засобів не підлягає нарахуванню та включенню до доходів КП „Міськзелентрест, зокрема: в 2013 та 2014 роках 880 654 грн. (сума амортизації всіх обєктів основних засобів, включаючи основні засоби, придбані за власний рахунок); в 2015 році та в 1-му кварталі 2016 року 1 129 844 грн. (сума амортизації по основним засобам, які не були придбані за рахунок цільового фінансування та не підпадають під вимоги п.18 П(с)БУ № 15).

З огляду на вищевикладене, суд вважає необґрунтованими висновки відповідача про те, що всі основні засоби, які використовує та амортизує позивач, є такими, що придбані за рахунок бюджету, або безоплатно отримані, оскільки вони не відповідають дійсності та не обґрунтовані фактичними даними і та частка амортизаційних нарахувань, яка не була віднесена до складу оподатковуваних доходів підприємством в період 2013 рік 1й квартал 2016 року і складає як раз суму амортизації по обєктах основних засобів, придбаних КП „Міськзелентрест за власний рахунок.

Крім того щодо висновків відповідача, викладених на арк. 10 акту перевірки № 253/15-32-14-09/31185820 від 15.08.2016 р., суд зазначає наступне.

В акті перевірки № 253/15-32-14-09/31185820 від 15.08.2016 р. на арк. 10 зазначено, що КП „Міськзелентрест було завищено витрати по рядку 06.4.15 «Суми нарахованих податків та зборів платежі, установлених Податковим кодексом, а також інших обовязкових платежів встановленими іншими законодавчими актами», а саме: завищено платежі щодо сплати відновної вартості зелених насаджень, які складають 1 514 125, 42 грн.

Проаналізувавши зміст акту перевірки на відповідність даних висновків вимогам закону суд вважає, що висновки відповідача не ґрунтуються на нормах законодавства України, оскільки витрати на сплату обовязкових платежів (податків та зборів платежів, установлених Податковим кодексом, а також інших обовязкових платежів встановленими іншими законодавчими актами) відповідно до п.п. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України повинні підтверджуватися квитанціями про їх сплату, а не первинними документами.

Обґрунтовуючи позов позивач надав до суду акти обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню, ордер від департаменту екології та розвитку рекреаційних зон, листи з інформуванням про прийняття Рішення щодо перерахунку до бюджету суми 1 279 055, 44 грн., та 223 956, 81 грн.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 35 Закону України «Про охорону земель» власники і землекористувачі, в тому числі, орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобовязані дотримуватись вимог земельного та природоохоронного законодавства України.

Так згідно п. 3 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 N 1045, видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється за рішенням виконавчого органу місцевої ради на підставі ордеру.

Відповідно до пункту 5 постанови N 1045 ордер на видалення зелених насаджень компетентний орган видає не пізніше наступного робочого дня після подання заявником документа про сплату відновної вартості зелених насаджень, що підлягають видаленню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при видаленні зелених насаджень спочатку необхідно сплатити відновну вартість зелених насаджень, а лише потім видається відповідний ордер на видалення зелених насаджень, а факт сплати відновної вартості зелених насаджень є достатньою підставою для врахування її в складі витрат.

Крім того існує методика визначення відновної вартості зелених насаджень, яка затверджена наказом Мінжитлокомунгоспу від 12.05.2009 N 127, зареєстрованим у Мінюсті 19.06.2009 за N 549/16565, відповідно до якої визначення відновної вартості видалених зелених насаджень проводиться компетентними органами.

А тому суд звертає увагу на те, що а ні Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про благоустрій населених пунктів» а ні іншими актами законодавства не передбачено повноважень органів місцевого самоврядування затверджувати порядки видалення зелених насаджень на відповідній території чи методики визначення їх відновної вартості.

Як вбачається з пояснень представника позивача, Комунальне підприємство „Міськзелентрест в ході здійснення господарчої діяльності, на постійній основі регулярно виконує роботи з видалення зелених насаджень за рішеннями компетентних органів, для чого у підприємства є всі необхідні державні дозволи, та видаються окремі ордери на підставі висновків призначених комісій, які оформлюються в кожному окремому випадку. Для виконання даних робіт підприємство несе відповідні витрати нарахування заробітної плати, списує вартість механізмів та обладнання, паливно-мастильних матеріалів тощо. Вказані відповідачем в ОСОБА_1 первинні документи є підставою для обґрунтування тільки самого факту видалення зелених насаджень і відповідність його здійснення до видів господарчої діяльності та наявних дозвільних документів.

Крім того щодо визначення суми відновної вартості до сплати в бюджет, достовірна оцінка яких проводиться згідно до правил бухгалтерського обліку, та момент виникнення зобовязання зі сплати в бюджет, вже видалених зелених насаджень, момент визнання витрат яких проводиться згідно до правил бухгалтерського обліку, то в цьому разі, заявлені відповідачем документи можуть бути лише додатковим підґрунтуванням, але не основними первинними документами з господарської операції «визначення зобовязання зі сплати в бюджет з одночасним визнанням витрат».

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку про те, що позивач правомірно включив до складу витрат в 2013 році суму в розмірі 1 514 125,42 грн., відновної вартості зелених насаджень, що належать до комунальної власності, сплаченої до бюджету, як інших операційних витрат у вигляді інших обовязкових платежів, встановлених законодавчими актами згідно до п.п. 138.10.4 ПКУ.

Також щодо висновків відповідача, викладених на арк. 21 акту перевірки № 253/15-32-14-09/31185820 від 15.08.2016 р., суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що в акті перевірки на арк. 21 зазначено, що КП „Міськзелентрест не було включено до складу інших доходів суму безнадійної кредиторської заборгованості у розмірі - 299 757 грн., а саме: по ТОВ «Зумер» та ФОП ОСОБА_4 та зазначено, що до перевірки не надавалися документи, які свідчать про переведення боргу.

Так абзацом 3 п. 4.2 розд.3 Порядку № 727 передбачено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії (його законного представника), та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки.

Разом з тим відповідачем не було надано до суду належних та допустимих доказів витребування письмових пояснень та документів від позивача та його відмову у наданні відповідних пояснень та документів щодо обставин викладених на арк. 21 акту перевірки № 253/15-32-14-09/31185820 від 15.08.2016 р., що свідчить про порушення відповідачем ОСОБА_5 оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків юридичними особами та їх відокремленими підрозділами.

Крім того щодо висновків відповідача, викладених на арк. арк. 30, 32 акту перевірки № 253/15-32-14-09/31185820 від 15.08.2016 р., суд зазначає наступне.

В акті перевірки на арк. 30, 32 зазначено, що КП „Міськзелентрест було завищено суму витрат на загальну суму 110 233 грн., по взаємовідносинам з ПП «Бі-Пласт». В запереченнях на позов відповідач зазначає про встановлення факту відсутності придбання саджанців у асортименті у ПП «Ніка» та ТМЦ у ПП «Воленс», у звязку з чим ПП «Бі-Пласт» не могло реалізувати саджанці у асортименті та ТМЦ КП „Міськзелентрест. У звязку з чим відповідач вважає, що ПП «Бі-пласт» проводило діяльність, спрямовану на здійснення операцій, повязаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Суд вважає дані висновки відповідача про нереальність постачання ТМЦ та багаторічних насаджень ПП «Бі-пласт» на користь КП „Міськзелентрест необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому відповідачем не було надано до суду документальних підтверджень відсутності фактичного виконання господарських операцій за спірними договорами, узгодженості дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагентів, а тому такі висновки відповідача є необґрунтованими, не доведеними належними та допустимими доказами, та є такими, що повністю ґрунтуються на припущеннях.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обовязковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та звязку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.01.2011 у справі № 21-37а10. Зокрема, Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України було зазначено, що податкова накладна, яка видається платником податку, що поставляє послуги, на вимогу їх отримувача, є підставою для нарахування податкового кредиту останнього лише за умови здійснення самої господарської операції.

Відповідно до п. 78.8 ст. 78 Податкового кодексу України порядок оформлення результатів документальних позапланових перевірок встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Одночасно, наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727 затверджено Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків юридичними особами та їх відокремленими підрозділами (далі Порядок № 727), який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 26.10.2015 № 1300/27745) згідно з абзацу 4, 5 розділу ІІ, в акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, обєктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, повязані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших субєктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до абзацу 2, пункту 4 розділу ІІІ Порядку №727, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, повязані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

А тому суд приходить до висновку, що аналіз акта перевірки свідчить про невідповідність його загальної та описової частин вимогам, встановленим у Порядку №727, адже він не містить доказів порушення КП „Міськзелентрест по взаємовідносинах з ПП „Бі-Пласт податкового законодавства та належних доказів:

1) неможливості реального здійснення КП „Міськзелентрест господарських операцій з ПП „Бі-Пласт з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виконання робіт або послуг;

2) фактичного нездійснення контрагентом підприємницької діяльності саме в період отримання послуг, товарів КП „Міськзелентрест, відсутності у ТОВ „Латоріца-Темп по взаємовідносинах з ПП „Бі-Пласт саме в цей період фізичних, технічних та технологічних можливостей для вчинення дій, що становлять зміст господарських операцій з КП „Міськзелентрест, зокрема відсутності кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для надання їх в оренду, приміщень для їх зберігання; відсутності відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності;

3) збитковості проведених операцій та системності такої збитковості, оскільки відсутній аналіз податкової звітності на предмет отримання прибутку чи збитку;

4) здійснення операцій без ділової мети та обліку операцій безвідносно до їх реального економічного змісту з умислом завдати шкоду інтересам держави;

5) відсутності звязку з господарською діяльністю останнього.

Для встановлення факту здійснення господарської операції дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими висновки проведеної відповідачем перевірки які були зафіксовані в акті перевірки № 253/15-32-14-09/31185820 від 15.08.2016 р. щодо встановлення завищення позивачем податкового кредиту та витрат по взаємовідносинах з ПП «Бі-Пласт», оскільки такі висновки ґрунтуються виключно на припущеннях, та ніяким чином не підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПКУ витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент здійснення віднесення до податкового кредиту) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

П. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобовязаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обовязковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обовязкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, імя та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, імя та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України); ї) номер та дата митної декларації, за якою було здійснено митне оформлення товару, ввезеного на митну територію України.

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобовязаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З наведених законодавчих положень вбачається, що підставою виникнення у платника права на податковий кредит та права на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними).

Таким чином, виключною підставою для не підтвердження податкового кредиту є факт відсутності податкових накладних, або їх складання без обовязкових реквізитів та не підтвердження звязку податкового кредиту з ПДВ з господарською діяльність платника податків.

При цьому, як було зазначено вище у відповідача відсутні претензії до первинних документів та податкових накладних КП „Міськзелентрест та не було доведено відсутність звязку між понесеними витратами та господарською діяльністю позивача.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст.181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З урахуванням викладеного, податкове законодавство України не містить норм, які б ставили у залежність право платника податку на формування податкового кредиту від можливих порушень податкової дисципліни з боку його контрагентів або зобовязували б платників податків контролювати дотримання своїми контрагентами норм законодавства. Лише сам факт наявності господарських відносин з контрагентом, який порушує податкове законодавство, не може тягнути за собою негативні наслідки для платника податків у вигляді зменшення податкового кредиту чи валових витрат, оскільки платник податків може бути необізнаним стосовно таких порушень та дійсних намірів тих фізичних осіб, які представляють його контрагента.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього субєкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України»).

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів.

Тому можливі порушення контрагентами платника податків податкової дисципліни, у т. ч. недекларування своїх зобовязань або несплата податку до бюджету, не є підставою для позбавлення платника податків права на податковий кредит з ПДВ за операціями з такими контрагентами.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить із презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Подання платником податку до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

При цьому, недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, водночас такі докази, у порушення вимог частин 1,2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, податковим органом не було надано, та реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, не було спростовано.

З огляду на вищевикладене, суд вважає необґрунтованими та незаконними висновки які містить акт перевірки № 253/15-32-14-09/31185820 від 15.08.2016 р. в частині встановлення факту відсутності придбання саджанців у асортименті у ПП «Ніка» та ТМЦ у ПП „Воленс, у звязку з чим ПП „Бі-Пласт не могло реалізувати саджанці у асортименті та ТМЦ КП „Міськзелентрест, на підставі якого було зроблено висновок про те, що позивачем завищено суму витрат на загальну суму 110 233 грн., по взаємовідносинам з ПП „Бі-Пласт.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що рішення, дії чи бездіяльність державного органу, органу місцевого самоврядування повинні бути прийняті чи здійснені в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), відповідати вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В ході розгляду справи представник відповідача не надав суду належних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не довів суду обґрунтованість висновків перевірки та наявність встановлених законом підстав для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Крім того суд під час визначення суми судового збору, який підлягає стягненню на користь позивача виходив із уточнених позивачем позовних вимог, у звязку з чим дійшов висновку, що на користь позивача підлягає поверненню сума судового збору у розмірі - 23 692 (двадцять три тисячі шістсот девяносто дві ) гривні 51 (пятдесят одну) копійку.

Керуючись: ст.,ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71-72, 86-87, 94, 159 - 164, 167, 186 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити адміністративний позов Комунального підприємства „Міськзелентрест до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30 серпня 2016 року про нарахування грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, пені в частині нарахування податкового зобовязання в розмірі 23 640, 45 грн., штрафних санкцій в розмірі 52 768, 58 грн. та пені в розмірі 17 922, 90 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №007291409 від 05 вересня 2016 року про нарахування грошового зобовязання з податку на прибуток у розмірі 1 089 969 грн. (податкове зобовязання 871 975 грн., штрафні санкції 217 994 грн.).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05 вересня 2016 року про нарахування грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 257 044 грн. (податкове зобовязання 205 635 грн., штрафні санкції 51 409 грн.)

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05 вересня 2016 року про зменшення відємного значення з податку на додану вартість у розмірі 138 156 грн.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області на користь Комунального підприємства „Міськзелентрест (65070, Одеська область, м. Одеса, вул. Варненська, буд. 27 А, ідентифікаційний код ю.о. 31185820) суму сплаченого судового збору в розмірі 23 692 (двадцять три тисячі шістсот девяносто дві ) гривні 51 (пятдесят одну) копійку.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання повного тексту постанови суду.

Суддя: О.Г. Гусев

.