Справа № 382/1273/16-а
Суддя: Бурзель Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Яготинський районний суд Київської області
ун. № 382/1273/16-а
пр. № 2-а/382/36/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бурзель Ю.В.,

за участю секретаря - Нікішина П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Яготині Київської області позов ОСОБА_1 до Яготинської міської ради Київської області про визнання незаконним розпорядження,

в с т а н о в и в:

У cерпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Зазначав, що він звернувся до органу приватизації - Яготинської міської ради Київської області із заявою про приватизацію жилого приміщення в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1

Розпорядженням органу приватизації № 204 від 25 липня 2016 року його прохання було відхилене, у зв'язку з невідповідністю відомостей, на підставі яких можливо визначити право на приватну власність на жиле приміщення в гуртожитку.

Посилаючись на те, що такі дії органу приватизації є протиправними, просив визнати незаконним розпорядження Яготинської міської ради Київської області як органу приватизації від 25 липня 2016 року за № 204, про відмову йому у наданні дозволу на передачу у власність шляхом приватизації кімнати АДРЕСА_1

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Крім того, пояснив, що ОСОБА_1 вселився у кімнату АДРЕСА_1, з дозволу виконавчого комітету Яготинської міської ради, зареєстрований у цьому жилому приміщенні, заборгованості по сплаті комунальних послуг не має.

Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що гуртожиток перебуває на балансі Яготинської ЖЕК, при вирішенні питання про передачу кімнати №10 ОСОБА_1 органом приватизації не було враховано ту обставину, що ОСОБА_1 вселився у кімнату з дозволу виконавчого комітету.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

Установлено, що з 21 березня 2006 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією паспорта (а.с. 5).

20 липня 2016 року ОСОБА_1 з метою реалізації свого права на приватизацію житла звернувся до Яготинської міської ради із відповідною заявою.

Як вбачається з розпорядження органу приватизації (органу місцевого самоврядування) № 204 від 25 липня 2016 року (а.с. 7) прохання наймача ОСОБА_1 щодо приватизації жилого приміщення в гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відхилено, у зв'язку з невідповідністю відомостей, на підставі яких можливо визначити право на приватну власність на жиле приміщення в гуртожитку, а саме: ОСОБА_1 до заяви № 194 від 20 липня 2016 року не надав копію ордера.

Як вбачається з відповіді Яготинської РДА на підставі рішення виконкому міської ради від 12 липня 2005 року ОСОБА_1 надана кімната в гуртожитку по АДРЕСА_1

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Передача у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках здійснюється з одночасною передачею їм у спільну сумісну власність допоміжних приміщень (приміщень загального користування).

Згідно з ч. 10 ст. 8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, зокрема, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону. Так, не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

За змістом ст. ст. 1, 4 ЗУ "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону.

Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ураховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими, оскільки приймаючи оспорюване розпорядження виконавчий комітет Яготинської міської ради як орган приватизації не врахував, що жиле приміщення у гуртожитку надано ОСОБА_1 на підставі рішення виконкому Яготинської міської ради від 12 липня 2005 року, а відтак прийняв оспорюване розпорядження необгрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Як роз'яснив Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 10.2 постанови №7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» із змісту ст. 162 КАС України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

Скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

За змістом ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав позивачів, про захист яких ставиться питання у позові, а відтак, на думку суду, розпорядження органу приватизації виконавчого комітету Яготинської міської ради №204 від 25 липня 2016 року про відмову у передачі ОСОБА_1 кімнати № 10 в гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у приватну власність шляхом приватизації слід визнати протиправним та скасувати. Крім того, на виконавчий комітет Яготинської міської ради як орган приватизації слід покласти обов'язок повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про приватизацію жилого приміщення в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням відповіді Яготинської РДА від 18 серпня 2005 року про те, що кімната у гуртожитку надана ОСОБА_1 згідно рішення виконкому міської ради від 12 липня 2005 року.

Керуючись ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", ст. ст. 11, 70 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження органу приватизації виконавчого комітету Яготинської міської ради №204 від 25 липня 2016 року про відмову у передачі ОСОБА_1 кімнати № 10 в гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у приватну власність шляхом приватизації.

Зобов'язати виконавчий комітет Яготинської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про приватизацію жилого приміщення в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням відповіді Яготинської РДА від 18 серпня 2005 року про те, що кімната у гуртожитку надана ОСОБА_1 згідно рішення виконкому міської ради від 12 липня 2005 року.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції через Яготинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до ст. 186 КАС України.

СуддяЮ.В. Бурзель