Справа № 183/4676/16
Суддя: Парфьонов Д. О.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/4676/16
№ 2-а/183/155/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., позивача ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинення дій,

встановив:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу та зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії позивачу, як матері інваліда з дитинства, що досягла пенсійного віку з 01 червня 2015 року в повному обсязі.

В обґрунтовування позовних вимог зазначила, що позивач працює на посаді головного спеціаліста загального відділу Виконавчого комітету Новомосковської міської ради, має сина інваліда з дитинства та з 22 жовтня 2010 року позивачу призначена пенсія за віком, згідно п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», як матері інваліда з дитинства через набуття позивачем права на отримання дострокової пенсії за віком. Однак, відповідач 01 квітня 2015 року припинив виплату пенсії, не сплачує її, посилаючись на норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VII, яким внесено зміни в ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме те, що в період роботи особи (крім інвалідів I і II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання в порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; в період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на інших посадах/роботах пенсії, призначені відповідно до цього Закону, розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Згідно з зазначеним Законом, ці норми діють тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року. Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України № 213 від 02 березня 2015 року, в разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Проте, станом на 01 червня 2015 року норми ст.47 Закону №213-VII залишаються чинними і змін до даної норми не внесено. Вказуючи, що оскільки вона станом на день розгляду справи працює в Виконавчого комітету Новомосковської міської ради, виплата будь-якої пенсії позивачу припинена, що порушує право останньої.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Вказала на те, що не виплата пенсії порушує її право на володіння майном, порушує рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат, позбавляє її, як особу, що потребує додаткових джерел існування через наявність на її утриманні сина інваліда належного матеріального забезпечення.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вказуючи на те, що оскільки позивач на даний час працює і є державним службовцем при невиплаті пенсії відповідач діяв правомірно у відповідності до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VII. Зазначив, що після звільнення з роботи виплата пенсії за віком буде поновлена. Також, у разі призначення на іншу посаду, яка не відноситься до державної служби, позивач буде отримувати 85% призначеного розміру пенсії, але не менше 1611 грн.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані суду докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач працює на посаді головного спеціаліста загального відділу Виконавчого комітету Новомосковської міської ради, має на утриманні сина ОСОБА_3 інваліда з дитинства ІІІ групи, ІНФОРМАЦІЯ_1, та з 22 жовтня 2010 року на підставі Протоколу № 144 від 19 листопада 2010 року, позивачу призначена пенсія за віком, як державному службовцю, що має на утриманні дитину інваліда. Загальний стаж роботи позивача становить 31 рік 10 місяці 23 дні, згідно з п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», як матері інваліда з дитинства, що виховувала його до шестирічного віку та мала право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років за наявності не менше 15 років трудового стажу.

З 01 квітня 2016 року відповідач перестав сплачувати позивачу пенсію за віком та листом № Ш-31 від 06 червня 2016 року повідомив позивача про те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року №213-VII (надалі Закон № 213), із змінами, внесеними Законом України № 911-VІІІ від 24 грудня 2015 року внесено зміни в ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме те, що в період роботи особи (крім інвалідів I і II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання в порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються: в період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на інших посадах/роботах пенсії, призначені відповідно до цього Закону, розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Згідно з зазначеним Законом, ці норми діють тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213 передбачено, що в разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Проте, станом на 01 червня 2015 року норми ст.47 Закону №213-VII залишаються чинними і змін до даної норми не внесено.

Вказуючи, що оскільки позивач станом на день розгляду справи працює на посаді головного спеціаліста загального відділу Виконавчого комітету Новомосковської міської ради, виплата будь-якої пенсії позивачу припинена.

При вирішенні публічно-правового спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні зміни до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За загальним правилом, установленим ч.1 ст. 58 Конституції України, закони, інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Законом № 213 чітко визначені умови, за яких працюючим особам тимчасово не виплачуються пенсії. Зокрема - вони повинні працювати на посадах, які дають право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Однак, виходячи з положень пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 213, з 01 червня 2015 року норми стосовно пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначені, в тому числі, відповідно до Закону України «Про державну службу» скасовані, оскільки не був прийнятий Закон про призначення всіх пенсій на загальних підставах.

І оскільки законодавцем не прийнятий закон про призначення всіх пенсій на загальних підставах, починаючи з 01 червня 2015 року пенсія особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу» призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Виходячи з зазначеного, починаючи з 01 червня 2015 року посада позивача не дає право на призначення пенсії на підставі приписів Закону України «Про державну службу», у зв'язку з чим, підстави для невиплати останній пенсії за віком, як державному службовцю - матері інваліда з дитинства відсутні.

З огляду на викладене, виплата пенсії позивачу у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення» має бути поновлена з моменту її призначення, а дії відповідача щодо не виплати призначеної пенсії є протиправними.

Водночас, з урахуванням змісту прохальної частини позовної заяви, суд керуючись нормами ч.2 ст.162 КАС України, вважає за необхідне визнати неправомірними дії відповідача щодо не поновлення виплати пенсії з 01 червня 2015 року, а не щодо припинення виплати, оскільки виплата пенсії з 01 червня 2015 року поновлюється.

Також, керуючись ст. 94 КАС України, оскільки позов задоволено частково, судовий збір, сплачений позивачем підлягає стягненню з державного бюджету на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 71, 99, 100, 158, 160 163 КАС України, суд -

постановив:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинення дій задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Новомосковського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області стосовно не поновлення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства з 01 червня 2015 року.

Зобов'язати Новомосковське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області поновити з 01 червня 2015 року виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства.

В решті позову відмовити.

Стягнути з державного бюджету на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одну) грн. 20 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Постанову в повному обсязі складено 17 жовтня 2016 року.

Суддя Д.О. Парфьонов