Справа № 806/2589/16
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року м.Житомир справа № 806/2589/16

категорія 8.2.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токаревої М.С.,

секретар судового засідання Мельниченко О.В.,

за участю: представників позивача та відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за поданням Головного управління ДФС у Житомирській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна,

встановив:

Головне управління ДФС у Житомирській області звернулося до суду з поданням, у якому просить підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - застосованого 30.11.2016 на підставі рішення заступника Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області № 02/40-02.

У судовому засідання представник Головного управління ДФС у Житомирській області вимоги подання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги подання не визнав та заперечував щодо його задоволення, зазначивши, що відповідач не відмовлявся від допуску перевіряючих до проведення перевірки.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи дійшов висновку, що подання слід задовольнити з наступних підстав.

Встановлено, що начальником Головного управління ДФС у Житомирській області видано наказ від 25.11.2016 року №1124 на проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з 29 листопада 2016 року тривалістю 10 діб, за останній рік діяльності, за місцем фактичного провадження платником податків діяльності - Житомирська область, м.Андрушівка, вул. Житомирська,43-а, кафе-бар, щодо дотримання вимог, встановлених законодавством України при здійсненні торгівлі підакцизними товарами.

На підставі вказаного наказу та відповідно до направлень ГУ ДФС у Житомирській області від 25.11.2016 за №1708, №1709 на проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, начальником відділу ліцензування та контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС ОСОБА_3 та головним державним ревізором-інспектором відділу контролю за виробництвом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС ОСОБА_4 здійснено виїзд до кафе-бару, де здійсює фактичну діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_2 для проведення фактичної перевірки.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до підпунктів 16.1.9 та 16.1.13 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний: не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов'язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи та допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов'язані з утриманням об'єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.

За приписами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючий орган має право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до статті 80.1 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитись на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин визначених Податковим кодексом України.

Однією з таких обставин, відповідно до пункту 80.2.5. Податкового кодексу України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Пунктом 81.1. статті 81 Податкового кодексу України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відповідно до абз.5 п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України, непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Відповідно до положень пункту 81.2. статті 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Відповідно до статті 94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених Законом.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Перелік обставин, за наявності яких контролюючим органом може бути застосовано арешт майна платника податку є вичерпним.

Підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту передбачено пунктом 94.10 статті 94 ПК України, відповідно до якого арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Відповідно до п.94.5 ст.94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Суд звертає увагу що передумовою виникнення підстав для застосування умовного адміністративного арешту майна відповідача є не допуск особою, яка здійснювала розрахункові операції у кафе-барі, де здійсює фактичну діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_2, до проведення фактичної перевірки, що передбачено нормами ст.80 ПК України та підтверджується наявними копіями актів від 29.11.2016 №382/40/НОМЕР_1, №381/40/НОМЕР_1.

Щодо пояснень представника відповідача що відповідач не відмовлявся від допуску до проведення перевірки, то суд не приймає їх до уваги, оскільки жодних доказів з цього приводу надано не було.

Крім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які виходили на проведення перевірки, підтвердили відмову продавця допустити їх до перевірки.

Таким чином, суд вважає, що контролюючим органом було правомірно прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна відповідача, як це передбачено нормативними приписами ст.94 Податкового кодексу України.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що рішення заступника начальника ГУ ДФС у Житомирській області від 30.11.2016 року №02/40-02 про застосування адміністративного арешту майна платника податків є обґрунтованим.

Суд також звертає увагу, що відповідно до пп.94.19.3 п.94.19 ст.94 Податкового кодексу України, припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв'язку з усуненням платником податків причин застосування адміністративного арешту, в даному випадку допущенням посадовими особами відповідача до проведення посадовими особами контролюючого органу фактичної перевірки за місцем фактичного провадження платником податків діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 за адресою: Житомирська область, м.Андрушівка, вул. Житомирська,43-а, кафе-бар.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Подання задовольнити.

Підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, що розміщене за адресою: Житомирська область, м. Андрушівка, вул. Житомирська, 43 А, кафе-бар.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева

Повний текст постанови виготовлено: 13 грудня 2016 р.