Справа № 802/1604/16-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1604/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

08 грудня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

Позивача: ОСОБА_2

Представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким його адміністративний позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доводи скарги підтримав у повному обсязі з підстав і мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечила та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, Постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову Постанову, якою адміністративний позов задовольнити з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи, звертаючись до суду та на аргументацію позовних вимог, позивач вказав на те, що з метою отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон позивач звернувся до міграційної служби про надання інформації про те, які документи та платежі необхідні для оформлення відповідного документа.

Листом УДМС у Вінницькій області надало відповідь та розяснило, що для оформлення закордонного паспорта необхідно, серед іншого, подати три квитанції про сплату державного мита, вартості послуг та вартості бланка паспорта. Закордонний паспорт, що містить безконтактний електронний носій коштує 561,47 грн. (з яких: 87,15 грн. вартість послуги, 304,32 грн. вартість бланка із врахуванням персоналізації та 170 грн. державне мито). Виконуючи вимоги міграційної служби позивач підготував та надав необхідні документи та здійснив проплату трьох платежів і лише після цього документи були прийняті.

На думку позивача, вимога щодо сплати ним послуг з оформлення та видачі паспорта у розмірі 87,15 грн. та за бланк паспорта в сумі 304,32 грн. є протиправною, оскільки законодавець передбачив лише сплату державного мита. А тому зайве сплачені кошти у розмірі 391,47 грн. мають бути повернуті.

Крім того, позивач посилається на Закон України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 152 від 7.05.2014 р., якими, на його думку, визначено вичерпний перелік документів необхідних для оформлення громадянином України паспорта на право виїзду за кордон, а саме 170 грн. державного мита. Як вказує позивач, ані Законом, ані Постановою не встановлено обовязок надавати документи, які підтверджують здійснення спірних платежів. ОСОБА_4 Кабінету міністрів України «Про державне мито» встановлює необхідність слати державного мита за видачу громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон у розмірі 170 грн. , а відтак, вважаючи дії відповідача щодо вимоги сплатити 87,15 грн. вартість послуги та 304,32 грн. вартість бланка протиправним позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову, оскільки, на думку суду і інстанції, міграційна служба діяла в порядку, в межах та у спосіб визначений чинним законодавством та як наслідок, суд не вбачає і підстав для зобовязання відповідача вчиняти дії щодо повернення цих коштів позивачу, оскільки наявні правові підстави для сплати субєктами звернення коштів у розмірі 87,15 грн. за послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон та 304, 32 грн. за бланк паспорта громадянина України для виїзду за кордон, адже такі платежі встановлені нормативно-правовими актами.

Судова колегія апеляційної інстанції не погоджується з даним висновком суду І інстанції та надаючи правову оцінку публічно- правовому спору в межах апеляційної скарги, зазначає наступне.

Так, порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення випадків тимчасового обмеження громадян на виїзд з України і встановлення порядку розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року №3857-XII (надалі - Закон №3857-XII).

Відповідно до ст. 7 Закону №3857-XII, правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню.

Згідно з п.п. 16, 17 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 року №152 (надалі - Порядок №152), за оформлення паспорта для виїзду за кордон (у тому числі замість втраченого або викраденого), його обмін справляється плата (за кордоном - консульський збір) у порядку та у розмірах, встановлених законодавством; документи, що підтверджують здійснення встановлених законодавством платежів (консульського збору), додаються до заяви-анкети.

Відповідно до п. 4 Порядку надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1098, у разі надання послуги, що передбачає видачу бланка або номерного знака, розмір плати за її надання визначається з урахуванням витрат, пов'язаних з придбанням відповідної продукції, у тому числі вартості персоналізації. Обсяг таких витрат визначається МВС.

А згідно з п.п. 27, 29 Переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розмір плати за їх надання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2007 р. №795 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. №1098), розмір плати, зокрема за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон становить 87,15 грн.; за внесення відомостей про другий паспорт громадянина України для виїзду за кордон у паспорт громадянина України для виїзду за кордон - 60,17 грн.

Проте, Законом України «Про тимчасове делегування Кабінету Міністрів України повноважень видавати декрети в сфері законодавчого регулювання» від 18.11.1992 року №2796-XII, з метою оперативного вирішення питань, пов'язаних із здійсненням ринкової реформи, Верховною Радою України делеговано Кабінету Міністрів України тимчасово, строком до 21 травня 1993 року, повноваження видавати декрети в сфері законодавчого регулювання з питань, передбачених пунктом 13 статті 97 Конституції України, щодо відносин власності, підприємницької діяльності, соціального і культурного розвитку, державної митної, науково-технічної політики, кредитно-фінансової системи, оподаткування, державної політики оплати праці і ціноутворення.

А відповідно до пп. б) п. 6 ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року №7-93, в чинній на час виникнення спірних правовіносин редакції, розмір ставки за видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон або обміну цього паспорта на території України становить10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною четвертою ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Більш того, відповідно до частини першої ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України №21-441а13 від 17 грудня 2013 року у справі за позовом до Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність та протиправність дій Відповідача щодо вимоги сплатити Позивачем платежі за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон не передбачені ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року №7-93.

Згідно з п. 2 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за №1650/24182 (надалі - Порядок №787), цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі).

А відповідно до п. 5 Порядку №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету. У разі потреби в поверненні помилково або надміру зарахованих коштів готівкою фізичним особам, які не мають рахунків у банках (більше ніж одному одержувачу), органом, що контролює справляння надходжень бюджету, в доповнення до подання до відповідного органу Казначейства подається реєстр одержувачів коштів, в якому зазначаються: прізвище, ім'я та по батькові одержувача, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у п

Аналогічна правова позиція зазначена в Постанові Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2015 року (К/800/52665/14) у справі №813/1280/14 за позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання дій протиправними.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, колегія суддів вважає, що правильним є висновок касаційного суду про безпідставність вимог відповідача надати документи та сплатити платежі за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон не передбачені Законом №3857-XII та Правилами - спеціальними правовими актами, що врегульовують ці правовідносини.

Згідно зі ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, постанова суду І інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої ст.94 Кодексу адміністративного судочинства, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дій Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області щодо вимоги сплатити кошти у розмірі 87,15 грн. за послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон та 304, 32 грн. за бланк паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що містить безконтактний електронний носій;

Зобовязання Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області повернути сплачені кошти у розмірі 87,15 грн. за послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон та 304,32 грн. за бланк паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що містить безконтактний електронний носій.

Стягнути з Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 1212,64 грн., сплаченого судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі протягом п'яти днів.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6