Справа № 556/335/15-а
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м. Київ К/800/28324/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Суддів Рецебуринського Ю.Й.(доповідач),
Олексієнка М.М.,
Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області (далі управління ПФУ) про зобов`язання призначити пенсію,
за касаційною скаргою управління ПФУ на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 6 квітня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року,
В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління ПФУ про зобов`язання призначити пенсію.
Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 6 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року, позов задоволено.
Зобов`язано відповідача призначити ОСОБА_1 з 16 січня 2015 року пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як особі, яка проживає у зоні гарантованого добровільного відселення.
У касаційній скарзі управління ПФУ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені судові рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
З`ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з врахуванням наступного.
Задовольняючи позовні вимоги суди дійшли висновку, що відмова відповідача в призначенні пенсії ОСОБА_1 зі зменшенням пенсійного віку є протиправною, оскільки матеріали справи підтверджують право позивача на призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у встановленому законом порядку звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХП (далі Закон № 796-ХП).
Відповіддю управління ПФУ №135/03 від 17 січня 2015 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії з підстав відсутності у нього права на зниження пенсійного віку на шість років, через роботу в Подосиновський БУ Російської Федерації з 1982 року по 23 травня 1990 року, а тому, на думку відповідача, ОСОБА_1 не проживав в цей період на території Сопачівської та Старорафалівської сільських рад Володимирецького району Рівненської області.
Згідно із статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Положеннями частини 2 статті 55 Закону № 796-ХП визначено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року проживали або відпрацювали у цій зоні не менше двох років, але не більше 9 років.
Відповідно до частин 3, 4 статті 15 Закону № 796-ХП підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення органами місцевого самоврядування.
Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону № 796-ХП.
Судами попередніх інстанцій встановлено, та вбачається з довідки виконкому Сопачівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області № 2108 від 24 листопада 2014 року, позивач дійсно проживав в с. Сопачів Володимирецького району Рівненської області з 15 червня 1960 року по 29 квітня 1987 року.
Довідкою №768, виданою виконкомом Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області від 5 жовтня 2014 року, підтверджується, що ОСОБА_1 з 27 жовтня 1987 року проживає у с. Стара Рафалівка Володимирецького району Рівненської області.
Дані населені пункти у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23 липня 1991 року віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.
З матеріалів справи також вбачається, що 19 березня 1992 року ОСОБА_1 було видане посвідчення громадянина постраждалого від Чорнобильської катастрофи № 320682 3 категорії, Серії Б.
Відповідно до статті 14 Закону № 796-ХП, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, потерпілі які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, - категорія 3.
Наявність у позивача вищезазначеного посвідчення, є достатнім підтвердженням того, що вона на протязі не менше 2 років проживав або постійно працював саме у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, а тому колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що відмова відповідача, яка ґрунтується на відсутності документів, які підтверджували відомості про постійне місце проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, є неправомірною.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи касаційної скарги, що позивач через роботу в Подосиновський БУ Російської Федерації з 1982 року по 23 травня 1990 року, міг виїхати із зони безумовного (обов`язкового відселення) і проживати в іншому місці, а не працював на сезонних роботах вахтовим методом, оскільки зазначені обставини ґрунтуються лише на припущеннях відповідача і жодними доказами не підтверджуються.
Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих судових рішень.
Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області залишити без задоволення.
Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 6 квітня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Ю.Й. Рецебуринський

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман