Справа № 826/1955/16
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1955/16 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

06 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Мамчура Я.С. Сорочко Є.О. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції у місті Києві, Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у місті Києві № 5, треті особи: Солом'янське управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, Атестаційна апеляційна комісія Північного регіону, Національна поліція України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві, Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у місті Києві № 5, треті особи: Солом'янське управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, Атестаційна апеляційна комісія Північного регіону, Національна поліція України про: - визнання протиправним та скасування рішення Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві від 08.12.2015р.; - визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві № 35 о/с від 20.01.2016р. в частині звільнення позивача з Національної поліції України; - поновлення ОСОБА_5 на службі в поліції на посаді слідчого Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві; - зобов'язання Головного управління Національної поліції у м. Києві виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві, оформлене протоколом від 08.12.2015р. та зазначеного в розділі 4 «Результати атестування» атестаційного листа ОСОБА_5, а саме: « 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність».

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві № 36 о/с від 20.01.2016 року «Щодо особового складу», в частині звільнення ОСОБА_5 (М-127195), слідчого Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві зі служби в поліції за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Поновлено ОСОБА_5 на посаді слідчого Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції у місті Києві на користь ОСОБА_5 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 30 520 грн. 12 коп.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_5 на посаді слідчого Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Головне управління Національної поліції у місті Києві звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 перебуває на службі в органах внутрішніх справ з 27 лютого 2008 року.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві № 8 від 07.11.2015 року, позивача прийнято на службу до поліції та призначено на посаду слідчого Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

В подальшому, наказом начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві № 36 о/с від 20.01.2016 року, ОСОБА_5 звільнено зі служби в поліції, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» через службову невідповідність.

Підставою для видачі вказаного наказу став атестаційний лист ОСОБА_5 з висновком апеляційної атестаційної комісії від 08.12.2015 року.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням щодо його звільнення, звернувся до суду за захистом порушених прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

02 липня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VIII, яким утворено Національну поліцію України - центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 57 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року № 1465 затверджено Інструкцію «Про порядок проведення атестування поліцейських» (далі - Інструкція).

Пунктом другим розділу І зазначеної Інструкції встановлено, що керівники всіх рівнів зобов'язані забезпечити атестування на високому організаційному та правовому рівні з додержанням принципу відкритості (крім випадків, установлених законом) та об'єктивності в оцінці службової діяльності поліцейських, які атестуються.

Розділом IV Інструкції встановлено порядок організації, підготовки, проведення атестування.

Так, згідно п. 1 зазначеного розділу, організаційні заходи з підготовки та проведення атестування оголошуються наказами відповідних керівників і передбачають: 1) створення атестаційних комісій; 2) складання списків поліцейських, які підлягають атестуванню; 3) визначення дати, часу і місця проведення засідання комісії; 4) розміщення на офіційному веб-сайті МВС, Національної поліції України чи відповідних органів поліції оголошень про набір до атестаційної комісії; 5) доведення до поліцейських інформації про проведення атестування, у тому числі шляхом розміщення на офіційному веб-сайті МВС, Національної поліції України чи відповідного органу поліції інформації про час та місце проведення атестування.

Пунктом 16 розділу IV Інструкції встановлено, що атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

З аналізу вищевикладеного вбачається, що закріплений у статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» перелік підстав проведення атестування поліцейських є вичерпним, рішення про проведення атестування приймається керівником відповідного органу поліції, разом з цим у наказі щодо заходів із підготовки та проведення атестування повинно бути зазначено: ім'я поліцейського (перелік імен поліцейських), які підлягають атестуванню; необхідність та підстава атестування щодо кожного поліцейського, який включений до списку поліцейських, які підлягають атестуванню.

З матеріалів справи вбачається, що наказом начальника ГУНП у місті Києві № 7 від 01.12.2015 року створено атестаційні комісії та затверджено їх склад.

Наказом начальника ГУНП у місті Києві № 9 від 15.12.2015 року «Про доповнення до наказу ГУНП у м. Києві від 01.12.2015 №7» визначено початок атестування поліцейських ГУ НП у місті Києві з 07.12.2015 року.

Разом з тим, всупереч вимог підпункту 2 пункту 1 розділу IV Інструкції, ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції відповідачами не було надано затверджені списки поліцейських які підлягають атестуванню, до яких включено, у тому числі, і позивача, з зазначеними підставами проведення такого атестування щодо кожного з поліцейських.

Таким чином, відповідачами не наведено жодної з підстав для проведення атестації ОСОБА_5, що передбачені ч. 2 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію».

В той же час, надаючи оцінку доводам позивача щодо допущених порушень вимог Інструкції під час проведення його атестування, колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до положень пунктів 10-13 розділу IV Інструкції, з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Якщо поліцейський, який атестується, не з'явився на співбесіду з атестаційною комісією, то комісія приймає рішення без проведення співбесіди, про що робиться відповідний запис у протоколі засідання атестаційної комісії.

Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Поліцейські, які проходять атестування, за їхньою згодою проходять тестування на поліграфі.

Пункт 15 розділу IV Інструкції встановлює, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

За правилами, встановленими пунктами 17-20 розділу IV Інструкції, атестаційна комісія проводить розгляд матеріалів за відсутності особи, щодо якої приймається рішення.

Голосування проводиться за відсутності особи, щодо якої приймається рішення, і запрошених осіб.

Рішення атестаційної комісії приймаються більшістю голосів присутніх на засіданні членів атестаційної комісії.

У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови атестаційної комісії.

Усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення.

Вказані норми Інструкції свідчать, що висновок атестаційної комісії про відповідність чи не відповідність поліцейського займаній посаді приймається за результатами розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, у тому числі: результати тестування за професійним тестом та тестом на загальні здібності та навички; атестаційний лист; матеріали співбесіди; документи, що надійшли на запити атестаційної комісії, результати тестування на поліграфі та матеріали особової справи поліцейського, з яких можна встановити повноту виконання функціональних обов'язків, показники службової діяльності, наявність заохочень та дисциплінарних стягнень.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вищевказаних наказів ГУНП у місті Києві, 07.12.2015р. складено атестаційний лист, згідно Розділу ІІ Висновку прямого керівника підписаного начальником Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Горбачуком В.Б. - позивач займаній посаді відповідає (а.с.10-зв.).

Крім цього, як вбачається з даного атестаційного листа (Розділ ІІІ), ОСОБА_5 за результатами тестування на знання законодавчої бази (професійний тест) позивач набрав 25 балів із 60 максимально можливих, та за тестом на загальні здібності та навички - 31 балів із 60 максимально можливих, всього 56 балів, тобто пройшов мінімальний бар'єр, передбачений пунктом 11 розділу IV Інструкції.

Разом з тим, за результатами атестування від 08.12.2015р., згідно Розділу IV атестаційного листа, за висновком атестаційної комісії, ОСОБА_5 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, в матеріалах справи відсутні, а апелянтом не надані відомості, які б свідчили про неналежне виконання позивачем своїх службових обов'язків в органах національної поліції (або органах внутрішніх справ), вказували на його службову невідповідність та необхідність звільнення з органів національної поліції.

Як вбачається з Протоколу Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у місті Києві № 5 від 07.12.2015 року, атестаційною комісією під час проведення атестування було досліджено атестаційний лист та інші матеріали, які було зібрано на особу, яка проходить атестування, а саме: декларацію про доходи, послужний список (Форма 1), інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», інформацію з відкритих джерел (а.с.90-92).

Членами атестаційної комісії особі, яка проходить атестування, були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи щодо подальшого проходження служби в національній поліції та інше.

За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення одноголосно (3-«за») комісією прийнято рішення про те, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню із служби в поліції через службову невідповідність.

Однак, в протоколі не наведено, яка саме інформація з відкритих джерел була використана атестаційною комісією при прийнятті відповідного рішення, зміст співбесіди з позивачем та мотиви, якими керувалися її члени при його прийнятті.

Крім цього, у вказаному протоколі відсутні відомості щодо вивчення членами комісії інформації з тестування позивача на поліграфі, а відтак, вказана інформація не враховувалася при прийнятті комісією відповідного рішення.

В той же час, копія інформації з тестування на поліграфі, яка була надана відповідачем, не містить жодних підписів осіб, які його проводили, зазначення їх прізвищ, наявності відповідної кваліфікації, а відтак, не може бути прийнята до уваги при вирішенні даної справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вищевказаний висновок атестаційної комісії відображений в протоколі від 07.12.2015р. та атестаційному листі суперечить атестаційним матеріалам позивача, а прийняте рішення Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві від 08.12.2015р. про звільнення із служби в поліції через службову невідповідність є необґрунтованим.

За змістом частини другої статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», атестаційною комісією при прийнятті рішення про звільнення позивача із служби поліції не відображена неможливість його переміщення на нижчу посаду, через службову невідповідність, зважаючи на тривалий стаж роботи в органах внутрішніх справ та посаду, яку займав позивач в органах національної поліції на час звільнення.

Крім того, відповідачами не надано доказів наявності недоліків в роботі позивача, оскільки, відповідно до матеріалів справи, до дисциплінарної відповідальності не притягувався та характеризується позитивно.

Також відповідачами не надано матеріалів співбесіди із позивачем. З огляду на викладене, при прийнятті рішення про невідповідність займаній посаді відповідачем не враховувались обов'язкові критерії визначені пунктом 16 розділу IV Інструкції, за сукупністю оцінки яких позивач зарекомендував себе як особа, яка не відповідає займаній посаді, зокрема щодо низьких показників хоча б одного із встановлених критеріїв.

З огляду на зазначене, рішення (висновок) Головного управління Національної поліції у м. Києві від 08.12.2015 року щодо невідповідності позивача займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність, прийняте без врахування професійних якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки позивача, не підтверджується належними доказами, а тому є необґрунтованим та правомірно скасовано судом першої інстанції.

Згідно пункту 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність.

Оскільки, метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю, в контексті норм Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції, звільнення через службову невідповідність може бути застосоване як вид дисциплінарного стягнення, про що зроблено висновок у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2014 року у справі №21-13а14.

З огляду на те, що атестацію позивача проведено за відсутності підстав визначених Законом України «Про Національну поліцію», враховуючи необґрунтованість рішення атестаційної комісії, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність рішення (висновку) оформленого протоколом від 08.12.2015р. та зазначеного в розділі 4 «Результати атестування атестаційного листа ОСОБА_5, а саме: « 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність» та наявність підстав для їх скасування.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві № 36 о/с від 20.01.2016 року, ОСОБА_5 звільнено зі служби в поліції, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» через службову невідповідність.

Оскільки, вищевказаний наказ від 20.01.2016р. № 36 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції, прийнято на підставі зазначеного вище атестаційного листа з висновком атестаційної комісії, а тому даний наказ правомірно скасовано судом першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі, у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Протиправність наказу від 20.01.2016р. № 36 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» прямо вказує на наявність правових підстав для поновлення позивача на посаді слідчого Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

В той же час, слід зазначити, що відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», цей Порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу працівника (підпункт «з» пункту 1). У відповідності до частини 3 пункту 2 Порядку, збереження заробітної плати «у всіх інших випадках», до яких відноситься випадок й вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно з довідкою Головного управління Національної поліції у м. Києві від 25 березня 2016 року № 1314, середня заробітна плата позивача за останні 2 календарні місяці роботи складає 8 489,03 грн., а середньоденна заробітна плата - 202,12 грн.

Виходячи із поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення та до винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, в даному випадку, з 20 січня 2016 року по 29 серпня 2016 року, що становить 151 робочих дні.

Отже, сума середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу ОСОБА_5 становить 30 520,12 грн. (202,12 грн. х 151).

Згідно з п. 2 ч. 1 статті 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи викладене, є вірним висновок суду першої інстанції, що постанова суду в частині поновлення ОСОБА_5 на посаді слідчого Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві та в частині стягнення з Головного управління Національної поліції у м. Києві суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця підлягає негайному виконанню.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у місті Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Мамчур Я.С. Сорочко Є.О.

Повний текст ухвали виготовлено 12.12.2016 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Сорочко Є.О.

Мамчур Я.С