Справа № 462/4964/16-а
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року Справа № 876/8058/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

третьої особи ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 20.09.2016 року у справі за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до Управління комунальної власності департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Магировської Олени Вікторівни, треті особи ОСОБА_1, Товариство з обмеженою відповідальністю «ХОРС» про визнання протиправним наказу та скасування рішення про державну реєстрацію,-

ВСТАНОВИВ :

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради 16.09.2016 року звернулася в суд з позовом до Управління комунальної власності департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Магировської О.В. з вимогами визнати протиправним наказ №920-НЖ-3 від 16.04.2009 року Управління комунальної власності департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради «Про оформлення права приватної власності на нежитлові приміщення в будинку АДРЕСА_1 та скасувати його в частині незаконного оформлення права власності ТзОВ «ХОРС» на приміщення коридору загального користування площею 4,7 кв.м в цокольному поверсі будинку №50 на вул.Міхновських у м.Львові та просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.09.2016 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погодившись із зазначеним рішенням Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради оскаржила його в апеляційному порядку, просить зазначену ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся з адміністративним позовом до Управління комунальної власності департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Магировської О.В. з вимогами визнати протиправним наказ №920-НЖ-3 від 16.04.2009 року Управління комунальної власності департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради «Про оформлення права приватної власності на нежитлові приміщення в будинку АДРЕСА_1 та скасувати його в частині незаконного оформлення права власності ТзОВ «ХОРС» на приміщення коридору загального користування площею 4,7 кв.м в цокольному поверсі будинку №50 на вул.Міхновських у м.Львові. Також просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини 1 статті 3 КАС України).

Частиною 2 статті 4 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно частини 2 статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до частини 1 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV зазначається, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права доступу до суду, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні до суду першої інстанції позивачем ставиться питання про визнання протиправним наказу №920-НЖ-3 від 16.04.2009 року Управління комунальної власності департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради «Про оформлення права приватної власності на нежитлові приміщення в будинку АДРЕСА_1 та скасувати його в частині незаконного оформлення права власності ТзОВ «ХОРС» на приміщення коридору загального користування площею 4,7 кв.м в цокольному поверсі будинку №50 на вул.Міхновських у м.Львові та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, апеляційних суд вказує, що в даному випадку приймаючи оскаржуване рішення не досліджено позовні вимоги, що здійснюється після відкриття провадження з врахуванням дослідження думки сторін та встановивши предмет оскаржуваного рішення, в матеріалах справи оспорюваного наказу немає і судом не витребовувалось. Також відповідно до частини 6 статті 109 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи, що не було зазначено в оскаржуваній ухвалі.

Відповідно до статей 198, 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 204, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради - задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 20.09.2016 року у справі № 462/4964/16-а - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар