Справа № 813/1183/16
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 р. Справа № 876/8024/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Бруновської Н.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1;

від відповідача - Лещук О.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05.10.2016р. про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській обл., третя особа без самостійних вимог на предмет спору Управління внутрішньої безпеки у Львівській обл. Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про визнання протиправними та скасування висновку службового розслідування та наказів, поновлення на публічній службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (в частині),-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05.10.2016р. залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління /ГУ/ Національної поліції /НП/ у Львівській обл., третя особа без самостійних вимог на предмет спору Управління внутрішньої безпеки у Львівській обл. Департаменту внутрішньої безпеки НП України, про визнання протиправними та скасування висновку службового розслідування та наказів, поновлення на публічній службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП у Львівській обл. № 141 о/с від 18.05.2016р. «По особовому складу» щодо звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 (Т.2, а.с.92-93).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1, який у апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду (Т.2, а.с.94-98).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції прийшов до невірного висновку щодо відсутності поважних причин пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог про визнання протиправним і скасування наказу ГУ НП у Львівській обл. № 141 о/с від 18.05.2016р. «По особовому складу» щодо звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1, оскільки апелянт упродовж 23.05.2016р.-10.06.2016р. включно перебував на стаціонарному лікуванні, а в подальшому продовжив лікування в домашніх умовах через рецидиви захворювання.

Таким чином, позивачем з поважних причин пропущено строк звернення до суду із вищевказаними позовними вимогами.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача на підтримання поданої скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує із змісту оскаржуваної ухвали, підставою для прийняття судом рішення про залишення частини позовних вимог ОСОБА_1 без розгляду слугувало те, що останній, починаючи з 11.06.2016р., мав реальну можливість звернутися до суду із розглядуваними позовними вимогами, через що судом установлено неповажність причин пропуску спірного строку.

Також своє процесуальне рішення суд першої інстанції обґрунтовує принципом юридичної визначеності, який знайшов відображення у рішення Європейського Суду з прав людини від 28.03.2009р. у справі «Мельник проти України».

Між тим, з наведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як слідує з матеріалів справи, 07.04.2016р. позивав звернувся до суду з позовом до ГУ НП у Львівській обл., в якому, із урахуванням остаточно сформульованих вимог, просив визнати дії протиправними, визнати протиправними та скасувати висновок службового розслідування від 22.03.2016р., наказ ГУ НП у Львівській обл. № 863 від 18.04.2016р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Червоноградського ВП ГУ НП майора міліції ОСОБА_1М.» (Т.1, а.с.3-4, 29, 105).

Згідно з наказом ГУ НП у Львівській обл. № 141 о/с від 18.05.2016р. «По особовому складу» позивача звільнено зі служби в поліції з 18.05.2016р. в порядку п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (Т.1, а.с.256).

Позивач ознайомився із вказаним наказом 18.05.2016р., що підтверджується його розпискою на оскарженому наказі; вказана обставинами не заперечується сторонами.

05.07.2016р. позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП у Львівській обл. №141 о/с від 18.05.2016р. «По особовому складу» (Т.2, а.с.22-24).

Ухвалою суду від 05.09.2016р. об'єднано в одне провадження адміністративні справи № 813/2203/16 та № 813/1183/16, із присвоєнням єдиного номеру № 813/1183/16 (Т.2, а.с.33).

05.10.2016р. позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій останній просив визнати протиправним та незаконним висновки службового розслідування ГУ НП у Львівській обл. щодо звільнення ОСОБА_1; визнати незаконним та скасувати наказ т.в.о. начальника ГУ НП у Львівській обл. № 863 від 18.04.2016р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Червоноградського ВП ГУ НП майора міліції ОСОБА_1М.»; зобов'язати начальника ГУ НП у Львівській обл. поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора чергового сектору реагування патрульної поліції № 3 ПП Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській обл.; зобов'язати ГУ НП у Львівській обл. виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення із грошовими преміями та надбавками) за весь час вимушеного прогулу; допустити негайне виконання рішення суду в частині зобов'язання начальника ГУ НП у Львівській обл. про поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора чергового сектору реагування патрульної поліції № 3 ПП Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській обл. та зобов'язання ГУ НП щодо стягнення на його користь грошового забезпечення за один місяць (Т.2, а.с.57-58).

Аналіз наведених обставин свідчить про те, що позивачем послідовно та логічно оскаржувалися дії та рішення відповідача, які стосувалися проведення службового розслідування, накладення дисциплінарного стягнення та звільнення з служби в поліції.

Зокрема, позивачем первинно були оскаржені проведення службового розслідування, прийнятий за результатами цього розслідування наказ відповідача. Окремо позивачем був оскаржений наказ про його звільнення зі служби в поліції із подальшим уточненням (зміною) заявлених позовних вимог.

Наведені обставини свідчать про прагнення позивача отримати судовий захист в розглядуваній ситуації, початково - не допустити безпідставного звільнення зі служби, а у подальшому - оскаржити вказане звільнення.

Стосовно поважності причин пропуску строку звернення до суду із розглядуваними позовними вимогами колегія суддів враховує, що дійсно позивач був ознайомлений із спірним наказом № 141 о/с від 18.05.2016р. саме 18.05.2016р., із позовом щодо оскарження цього наказу звернувся до суду лише 05.07.2016р., пропустивши таким чином місячний строк звернення до суду.

Разом з тим, позивачем надані докази стаціонарного лікування, яке тривало упродовж строку, передбаченого законом для оскарження спірного наказу.

Зокрема, згідно витягу з медичної карти стаціонарного хворого № 1018/480 від 27.05.2016р. позивач з 23.05.2016р. по 27.05.2016р. перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Львівська обласна лікарня відновного лікування № 3» (а.с.27).

Крім того, згідно витягу з медичної карти стаціонарного хворого № 12983/375 від 10.06.2016р. з 27.05.2016р. по 10.06.2016р. ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в гастроентерологічному відділені Львівської обласної клінічної лікарні (Т.2, а.с.49).

Наведені обставини свідчать про хибний висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин.

Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи (рішення Європейського Суду з прав людини «Іліан проти Туреччини»).

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Оцінюючи дійсні обставини справи, що перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду, а також обставини, на які позивач посилається як на поважні, суд першої інстанції повинен надати оцінку та провести об'єктивний аналіз всіх наведених у позові доводів та обставин справи, що дозволить дати відповідь на питання про те, чи позивач за встановлених обставин мав дійсну можливість своєчасно реалізувати своє право на звернення до суду.

Вищенаведені обставини у своїй сукупності є визначальними при вирішенні наведеного процесуального питання, через що решта висновків ухвали суду не носить принципового характеру.

Таким чином, позивачем належними доказами доведено, що ним з поважних причин пропущено місячний строк звернення до суду із розглядуваними позовними вимогами.

Наведені обставини не спростовані відповідачем і третьою особою під час судового розгляду справи.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного залишення позовної заяви без розгляду, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В порядку ст.94 КАС України судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.199, п.п.1, 4 ч.1 ст.204, п.6 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 211, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05.10.2016р. про залишення позовної заяви (в частині) без розгляду в адміністративній справі № 813/1183/16 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: В.З.Улицький

Н.В.Бруновська