Справа № 816/1891/16
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/1891/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Панькіної А.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача та третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_4, про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

20 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_3 (надалі - позивач, ОСОБА_3В.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області (надалі відповідач, Зінківська РДА), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_4, в якій з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просить:

- визнати протиправною відмову в задоволенні запиту на інформацію ОСОБА_3 від 15.09.2016, що викладена в листі Зінківської районної держаної адміністрації в особі голови ОСОБА_4 від 16.09.2016 № 40/01-27;

- визнати протиправними дії Зінківської районної держаної адміністрації в особі голови ОСОБА_4 щодо відмови у наданні інформації ОСОБА_3 інформації, запитуваної листом від 15.09.2016;

- зобов'язати Зінківську районну державну адміністрацію вчинити дії щодо надання ОСОБА_3 відповіді на запит на інформацію від 15.09.2016, в тому числі копії розпорядження № 264 від 28.07.2016 та копій документів, які слугували прийняттю цього розпорядження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що звернувся до відповідача із запитом про інформацію, яка є публічною та щодо якої не може бути обмежено доступ. Вказував, що відмова у наданні інформації фактично позбавило його можливості оскаржити запитуване розпорядження № 264 від 28.07.2016 в судовому порядку, оскільки ускладнює формулювання предмету позову.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи проти задоволення позову заперечував. Посилався на те, що відмова позивачу обумовлена тим, що розпорядження № 264 від 28.07.2016, додатки до нього містять персональні дані громадян (прізвище, ім'я, по - батькові, номера їх паїв та площі земельних ділянок), згоди на поширення яких останні не давали.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

15.09.2016 ОСОБА_3 звернувся із запитом на інформацію до голови Зінківської державної адміністрації, в якому просив відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" надати копію розпорядження від 28.07.2016 № 264 та копії документів, які слугували підставою прийняття даного розпорядження /а.с. 47/.

16.09.2016 голова Зінківської районної державної адміністрації Полтавської області, розглянувши запит на публічну інформацію, листом за № 40/01-27 відмовив у наданні копії розпорядження від 28.07.2016 № 264 та інших документів, що слугували підставою прийняття цього розпорядження, оскільки в них містяться персональні дані у формі відкритих даних щодо осіб, які не надали згоду на їх поширення відповідно до Закону України "Про захист персональних даних" /а.с. 48/.

Позивач, не погодившись із зазначеною відмовою, звернувся до суду із оскарженням.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із такого.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес регламентується Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI (надалі Закон № 2939-VI), метою якого є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Згідно визначення, наданого у ч. 1 ст. 1 цього Закону, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (п.1 ч.1 ст. 3 Закон № 2939-VI).

Доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію (ч. 2 ст. 5 цього ж Закону).

Статтею 12 вищевказаного Закону суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації визначено: 1) запитувачів інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядників інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону та 3) структурній підрозділи або відповідальні особи з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Відповідач, в розумінні Закону України "Про доступ до публічної інформації", є розпорядником інформації, на якого покладено обов'язок надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації відповідно до пункту 6 статті 14 цього Закону.

Відповідно до статті 20 даного Закону, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно статті 22 вказаного Закону розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Статтею 6 Закону № 2939-VI визначено, яка саме публічна інформація належить до інформації з обмеженим доступом. Так, інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна інформація, таємна інформація та службова інформація. При цьому, частиною другою статті 6 цього Закону передбачено вимоги, за наявності яких можливо обмежити в доступі до інформації. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відтак, лише за умови додержання сукупності всіх трьох складових розпорядник інформації може прийняти рішення про обмеження в її наданні.

За змістом частини п'ятої статті 6 Закону № 2939-VІ не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно, якщо оприлюднення або надання такої інформації не може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

При цьому розпорядник повинен обґрунтувати, що така шкода переважає суспільний інтерес в отриманні цієї інформації.

Як поясняє відповідач 28.04.2016 відбувалося засідання комісії Зінківської районної державної адміністрації Полтавської області по розгляду звернення щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації на не витребувані земельні частки (паї) загальною площею 24,98 га на території Удовиченківської сільської ради, на яке позивача не було запрошено та яке стало підставою для прийняття розпорядження від 28.07.2016 № 264.

Зміст протоколу під час розгляду справи неможливо встановити, оскільки згідно із описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 26.10.2016 вилучено "протокол засідання районної комісії № 2 від 28.04.2016" /а.с. 30/.

28.07.2016 головою Зінківської районної державної адміністрації Полтавської області прийнято розпорядження № 264 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 24,98 га (згідно з додатком), з них 24,98 ріллі (не витребувані земельні частки (паї), відповідно до Проекту розташування земельних часток (паїв), колишнього КСП "Перемога", із земель колективної власності, на території Удовиченківської сільської ради, за межами населених пунктів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

У додатку до розпорядження зазначено перелік не витребуваних земельних часток (паїв) із зазначенням прізвища, ім'я, по батькові власника земельної ділянки, номера паю, його площі (разом 24,98 га).

Відмова відповідача у наданні зазначеного розпорядження мотивується наявністю у цьому документі персональних даних, на розповсюдження яких у відповідача, як розпорядника персональних даних, відсутня згода.

В судовому засіданні представник відповідача та третьої особи пояснював, що у даному випадку питання вирішувалося щодо земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні КСП "Перемога" та перебуває у колективному користуванні цього підприємства, а тому відповідач вважає, що на цю земельну ділянку поширюється режим приватної власності, а відтак і надання відомостей про неї не охоплюється нормами Закону України "Про доступ до публічної інформації".

З даного приводу суд зауважує, що документального підтвердження належності права колективного користування означеною земельною ділянкою за КСП "Перемога" суду не надано. Як не надано доказів існування взагалі такого підприємства як КСП "Перемога".

Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 3 ст. 8 Закону від 14 лютого 1992 р. № 2114-ХІІ "Про колективне сільськогосподарське підприємство" обєктом права колективної власності підприємства є, зокрема, земля. Право власності підприємства охороняється законом. Належне йому майно може бути передано державним, кооперативним та іншим підприємствам, організаціям і громадянам за рішенням загальних зборів членів підприємства або зборів уповноважених.

Пунктами 1, 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) усіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Таким чином, після того як на підставі державного акта земля безкоштовно передана у власність членів КСП, був визначений розмір частки (паю) землі, що припадає на кожного з його членів, і їм видані сертифікати на частки, земля залишається у користуванні всіх членів цього підприємство на праві спільної часткової власності. Кожен власник, маючи сертифікат, вправі в будь-який час одержати свою частку (пай) землі відповідно до сертифіката.

Враховуючи, що КСП "Перемога" припинилося, то фізичні особи одержали свої частки (паї) у власність, а не витребувані паї передані до державної власності.

В будь-якому випадку відповідач як орган виконавчої влади наділений повноваженнями розпоряджатися землями лише державної власності.

Згідно ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:

а) ведення водного господарства;

б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті;

в) індивідуального дачного будівництва.

В інших випадках повноваження щодо передачі ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб передано центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам (п. 4 ст. 122 ЗКУ, в редакції ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 № 5245-VI (набрав чинності 01.01.2013).

На вимогу суду позивачем було надано копію розпорядження від 28.07.2016 № 264 (а.с. 20) та документи, на підставі яких прийнято зазначене розпорядження. Із змісту даних документів судом встановлено, що 04.02.2016 до відповідача звернулося приватно-орендне сільськогосподарське підприємство "Агрофірма "Перемога" із заявою з проханням надати дозвіл на розробку проектно-технічної документації щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для подальшого оформлення право оренди на не витребувані земельні частки (паї) кількістю 7 шт. загальною орієнтовною площею 24,98 га, які розташовані на території Удовиченківської сільської ради за межами населених пунктів у звязку з тим, що одним із основних напрямків господарської діяльності ПОСП "АФ "Перемога" є тваринництво, а для його утримання потрібна кормова база, яку не можливо забезпечити без додаткових земельних ділянок (а.с. 22).

Предметом даного судового провадження не є оцінка дотримання відповідачем меж наданих йому законом повноважень з приводу передачі земельних ділянок у користування.

Однак, якщо таке рішення приймалося відповідачем як субєктом владних повноважень, то воно підпадає під дію норм Закону України "Про доступ до публічної інформації", як публічна інформація, що отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством.

Згідно частини першої статті 7 вказаного Закону конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Так, підпунктом 1 частини першої статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Як передбачено пунктом 6 частини першої статті 14 цього ж Закону, розпорядники інформації зобов'язані: надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідачем в ході судового розгляду не доведено, що інформація, яка містилася в запитуваному розпорядженні є конфіденційною, таємною чи службовою.

В будь-якому випадку за правилами частини сьомої статті 6 Закону № 2939-VІ обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений. Виходячи з положень цієї норми, розпорядник інформації у випадку, коли в документі міститься інформація з обмеженим доступом, зобовязаний надати не документ, а інформацію, доступ до якої необмежений.

Із аналізу оскаржуваної відмови у наданні позивачу запитуваної інформації очевидно, що вона не містить, а ні мотивованої підстави відмови у наданні інформації, а ні порядку її оскарження, як це передбачено ч. 4 ст. 22 вищевказаного Закону.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено право позивача на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єкта владних повноважень, гарантованого йому Законом України "Про доступ до публічної інформації" та ст. 34 Конституції України, частиною 1 передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір, а оскаржувана відмова в наданні інформації є протиправною та підлягає скасуванню.

З огляду на зазначене, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню із визначенням такого способу відновлення порушеного права позивача, як зобов'язання Зінківської районної державної адміністрації надати ОСОБА_3 відповідь на направлений запит на інформацію від 15.09.2016 згідно Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме розпорядження Зінківської районної державної адміністрації від 28.07.2016 та копії запитуваних документів.

Щодо вимоги позивача про визнання дій відповідача щодо відмови у наданні інформації ОСОБА_3, запитуваної листом від 15.09.2016, неправомірними, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із такого.

Аналіз положення частин першої - третьої статті 23 Закону України Про доступ до публічної інформації рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; відстрочку задоволення запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Таким чином на права позивача безпосередньо впливає відмова в задоволенні запиту на інформацію, правова оцінка якій надана судом вище, інших дій з боку відповідача, які б порушували права позивача останнім не наведено, а судом не встановлено.

З огляду на вищевикладене, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_4 визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову в задоволенні запиту на інформацію ОСОБА_3 від 15.09.2016, що викладена в листі Зінківської районної державної адміністрації за підписом голови ОСОБА_4 від 16.09.2016 № 40/01-27.

Зобов'язати Зінківську районну державну адміністрацію надати ОСОБА_3 відповідь на направлений запит на інформацію від 15.09.2016 згідно Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме розпорядження Зінківської районної державної адміністрації від 28.07.2016, копії документів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області () на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 1 102,4 грн (одна тисяча сто дві гривні сорок копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2016 року.

Суддя Л.О. Єресько