Справа № 361/1046/16-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року м. Київ К/800/15204/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Загороднього А.Ф., Кобилянського М.Г., Мойсюка М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2016 року, -

у с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (далі - відділ РАЦС), у якому просила зобов'язати внести зміни до актового запису про народження доньки ОСОБА_5 №1018 від 19 квітня 2007 року, а саме змінити прізвище матері дитини з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4».

В обґрунтування позову посилалась на те, що після зміни свого прізвища на дівоче, з метою спрощення встановлення першого ступеня споріднення із донькою, вона звернулась до відповідача за для внесення у актовий запис відповідних змін. Проте, відділ РАЦС відмовив у такому внесенні, посилаючись на вимоги статті 148 Сімейного кодексу України, оскільки зміна прізвищ у актовому записі про народження дитини можлива виключно у разі одночасної зміни прізвища дитини.

Вважаючи таку відмову протиправною і такою, що порушує її законні права та інтереси, позивач просила про задоволення позову.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Судами встановлено, що у свідоцтві про народження доньки позивача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, матір'ю вказана ОСОБА_4, батьком - ОСОБА_7, актовий запис - № 1018 від 19 квітня 2007 року.

У зв'язку з розірванням шлюбу між ОСОБА_7 і ОСОБА_4, та подальшою реєстрацією нового шлюбу останньої з ОСОБА_8, позивач у 2011 році вкотре змінила своє прізвище на «ОСОБА_4». У 2012 році зазначений шлюб також розірвано.

Згідно свідоцтва про зміну імені НОМЕР_1 від 19 квітня 2013 року позивач змінила прізвище з «ОСОБА_4» на дівоче «ОСОБА_4».

4 лютого 2016 року позивач звернулась до відділу РАЦС з заявою про зміну свого прізвища у свідоцтві про народження дитини з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4» відповідно.

5 лютого 2016 року відповідач відмовив у внесенні таких змін з наведених підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суди попередніх інстанцій, на підставі наявних у справі даних встановили і правильно виходили з того, що відповідач відмовляючи у внесенні спірних змін у актовий запис про народження дитини, діяв в межах та спосіб, що передбаченні чинним законодавством України.

Спірні правовідносини сторін регулюються зокрема Цивільним та Сімейним кодексами України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила).

Статтею 28 Цивільного кодексу України встановлено, що ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Ім'я фізичній особі надається відповідно до закону.

Відповідно до статті 49 цього ж Кодексу державній реєстрації підлягають, зокрема народження фізичної особи та її походження.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Державна реєстрація зміни імені передбачена статтею 16 цього Закону.

Згідно частини 7 статті 16 наведеного Закону державна реєстрація зміни імені не тягне за собою внесення змін до актових записів цивільного стану, складених стосовно особи, яка змінила ім'я, та її малолітніх і неповнолітніх дітей, крім передбачених законом випадків, а також повнолітніх дітей.

У відповідності з пунктом 2.13.9 Правил актовий запис про зміну імені є підставою: для зміни прізвища батьків в актовому записі про народження малолітніх дітей у разі зміни їх прізвища з дотриманням вимог статті 148 Сімейного кодексу України; для зміни імені батька та по батькові дитини в актовому записі про народження малолітньої дитини у разі подання батьками заяви про зміну по батькові дитини.

Пунктами 2.13.10, 2.13.11 та 2.13.12 встановлено, що актовий запис про шлюб та розірвання шлюбу є підставою для зміни прізвищ батьків (одного з них) в актовому записі про народження малолітньої дитини при умові одночасної зміни прізвища дитини;

Рішення органу опіки та піклування, оформлене розпорядженням районної державної адміністрації чи рішенням виконавчого комітету про зміну прізвища малолітньої дитини відповідно до частини п'ятої статті 148 Сімейного кодексу України.

Внесення змін до актових записів цивільного стану можливе також і в інших окремих випадках, якщо це не суперечить чинному законодавству України.

При цьому, стаття 148 Сімейного кодексу України передбачає зміну прізвища дитини її батьками.

Так, частинами 1-3 цієї статті визначено, що у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років.

У разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою.

У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років.

Таким чином, враховуючи наведені положення чинного законодавства, суди попередніх інстанції дійшли правильного висновку, що застосування положень зазначених Правил у частині внесення змін до актового запису про народження дитини, у разі зміни прізвища одного з батьків, можливе за наявності певних обов'язкових умов, що у даному випадку є - одночасна зміна прізвища дитини.

Враховуючи те, що у спорі сторін питання зміни прізвища дитини не виникає, суди дійшли обґрунтованого висновку, що спірне внесення змін до актового запису можливе лише за умови дотримання вимог статті 148 Сімейного кодексу України.

У відповідності до частини статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що відділ РАЦС під час вчинення спірної відмови діяв в меж статті 19 Конституції України.

Виходячи з вищевикладеного суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, їх рішення відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування судових рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Вищого адміністративного суду України,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Ф. Загородній

М.Г. Кобилянський

М.І. Мойсюк