Справа № 2-а-800/10
Суддя: Бібік О. В.
Дата ухвалення: 2010-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-800/10
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2010 року смт. Недригайлів

Недригайлівський районний суд Сумської області

у складі головуючого - судді Бібіка О.В.

за участю секретаря судового засідання Гриценко К.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Старобільського взводу ДПС УДАІ ГУМВС України в Луганській області прапорщика міліції ОСОБА_2 про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ДПС Старобільського взводу ДПС УДАІ ГУМВС України в Луганській області прапорщика міліції ОСОБА_2 про скасування постанови. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що суб»єкт владних повноважень інспектор ДПС Старобільського взводу ДПС УДАІ ГУМВС України в Луганській області прапорщик міліції ОСОБА_2 20 січня 2010 року виніс постанову серії ВВ №091050, якою притягнув його до адміністративної відповідальності у вигдялі штрафу в розмірі 425 грн. за те, що 20.01.2010 року о 9 год.50 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1 здійснив обгін транспортного засобу на перехресті, порушивши п.14.6 Правил ДРУ, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Дана постанова складена на підставі доказів, які не мають юридичної сили, а саме: протоколу ВВ №153552 від 20.01.2010 року, який складений незаконно, а тому, оскаржувана постанова також є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки правопорушення він не скоював, свідків не опитано, права не роз»яснені, справа про притягнення до адміністративної відповідальності розглянута в його відсутність, копію постанови отримав у відділі ДВС Недригайлівського районного управління юстиції 17 серпня 2010 року, повідомлення про виклик отримав через Коровинську сільську раду 17 серпня 2010 року. Таким чином, винесення постанови відповідачем ґрунтувалося лише на припущеннях, а не на конкретних доказах.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Та пояснив, що дійсно він 20.01.2010 року в зазначений у протоколі час був зупинений працівниками міліції у м. Старобільську Луганської області, але після повірки документів, поїхав далі. Ніяких протоколів та постанов щодо нього не складалось. Жодного документу на вимогу працівників міліції він у той день не підписував. Про притягнення до адміністративної відповідальності дізнався тільки 17 серпня 2010 року.

Судом встановлені обставини та досліджені докази.

Згідно постанови ВВ № 091050 від 20.01.2010 року в справі про адміністративне правопорушення 20.01.2010 року о 09 год. 50 хв ОСОБА_1, керуючи автомобілем Fiat-Regata, державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Жовтневій в м.Старобільську. здійснив обгін транспортного засобу на перехресті, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Прапорщик міліції ОСОБА_2 постановив накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, згідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди зобов'язані перевірити оскаржене рішення на предмет прийняття його на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, шо мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Згідно ч.І ст. 7 КУпАП. ніхто не може б/ти підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, вину даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи вбачається відсутність доказів доведеності відповідачем факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення та обгрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Підставою для прийняття відповідачем рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обгон транспортного засобу на перехресті вул.. Жовтневої та Фрунзе в м. Старобільську. що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення зафіксовано прапорщиком міліції ОСОБА_2 як порушення ПДР України.

Із зазначеного протоколу вбачається, що позивач при його складанні не заперечував фактичні обставини. Однак не вказано у протоколі про адміністративне правопорушення який саме транспортний засіб обігнав позивач.

Підпункт а. п.14.6 ПДР України містить заборону обгону на перехрестях доріг, крім випадків обгону двоколісних транспортних засобів без бокового причепа.

Відповідач на обгрунтування правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не надав доказів щодо обгону позивачем на перехресті вул. Фрунзе та Жовтневої не двоколісного транспортного засобу без бокового причепа, або будь-яких інших доказів на підтвердження цих обставин.

Матеріали справи не містять достатніх доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.З ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідачу відповідно до п.4 ч.4 ст. 111 КАС України було встановлено строк для подання доказів для обгрунтування своїх заперечень проти позову, та надання всіх матеріалів, що були або мали буті взяті ним до уваги при винесенні оскаржуваної постанови. У встановлений судом строк відповідачем заперечення проти позову надано не було.

Таким чином, ОСОБА_1 неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв'язку з цим постанова ВВ №091050 по справі про адміністративне правопорушення від 20.01.2010 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Суд вважає, що строк звернення до суду за захистом прав та законних інтересів ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

При прийнятті постанови суд керується наступними нормативно-правовими актами.

Згідно п.З ч.І ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно п.З ч.І ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: скасовує постанову і закриває справу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

На підставі ст.ст. 288 ч.І п.З, 293 ч.І п.З КУпАП, керуючись ст.ст. 11, 71, 102, 158 - 163. 171-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову ВВ № 091050 по справі про адміністративне правопорушення від 20 січня 2010 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП і закрити провадження у цій справі.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Бібік О.В.