Справа № 359/8853/16-а
Суддя: Вознюк С. М.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/8853/16-а
Провадження № 2-а/359/439/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 грудня 2016 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області, про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

10.11.2016 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від позивача надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить: визнати виплати відповідачем разової грошової допомоги до 05.05.2016 року у розмірі 170 грн. замість 3390 грн., протиправними, зобов'язати відповідача доплатити разову грошову допомогу за 2016 рік у розмірі 3220 грн., що буде відповідати п'яти мінімальних пенсіям за віком, як учаснику війни, стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 7250 грн.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність в письмовому провадженні, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В письмових заперечення представник відповідача адміністративний позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні, до початку розгляду справи надав заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи у його відсутність в письмовому провадженні.

Перевіривши доводи позивача та представника відповідача, а також дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи, суддя дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 вказаної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонеркою та учасником війни, що підтверджується посвідченням від 12.10.2004 року серії НОМЕР_1 Управлінням соціального захисту населення Бориспільської міської ради (а. с.6).

Згідно ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як учаснику війни щорічно до 5 травня, повинна виплачуватись разова грошова допомога в розмірі 3-х мінімальних пенсій за віком.

Мінімальна пенсія за віком установлена у розмірі прожиткового мінімуму, що визначено ст.28 Закону України № 1058 від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Мінімальна пенсія за віком, на час виплати одноразової допомоги до 5 травня 2016 року, складала 1130 грн. 00 коп. Тому, соціальна разова грошова допомога, згідно ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» повинна виплачуватись до 5 травня 2016 року, учаснику війни у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, але фактично відповідач сплатив позивачу 170 грн. Тому недоплата, разової грошової допомоги складає 3220 грн. 00 коп. з урахуванням проведеної виплати (170 грн. 00 коп.).

Відповідно до ч. 1 ст. 17-1 Закону України № 3551-ХІІ та Постановою КМ України встановлено, що виплати разової щорічної грошової допомоги проводяться органами соціального захисту населення є розпорядниками бюджетних коштів з питань виплати разової грошової допомоги.

Статтею 14 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту", якою встановлена виплата щорічної допомоги до 5 травня учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю та бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, та іншим учасникам війни у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України, а отже, оскільки така разова грошова допомога є щорічною, останнім днем її виплати є 31 грудня поточного року за який вона виплачується.

Суд враховує, що виплати до 5 травня щорічної разової допомоги здійснюються щороку та мають разовий характер, а отже особи мають право на їх отримання та обов'язок органів соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, розмір яких визначається на час їх здійснення.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2016 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», встановлено розмір разової грошової допомоги, що підлягає виплаті у 2016 році.

Тобто, в даному випадку на період виникнення правовідносин, що є предметом спору в цій справі, були наявні нормативно-правові акти, які по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам війни.

Згідно з положеннями частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

З урахуванням загально-правових засад пріоритетності закону над урядовими нормативними актами колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності застосування до спірних правовідносин статті 14 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не відповідної постанови Кабінету Міністрів України.

При цьому, на момент виплати зазначеної допомоги за 2016 рік зміни до статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Верховною Радою України не вносилися, будь-яких інших законодавчих актів щодо визначення розміру щорічної допомоги до 5 травня не приймалося.

Отже, суд прийшла до висновку, що наявність у позивача права на отримання щорічної разової грошової допомоги учасникам війни за 2016 рік в порядку та розмірах, визначених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є вірними.

Враховуючи наведене позивачу у 2016 році повинно було нараховано та виплачено до 5 травня 2016 року разову грошову допомогу у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

При цьому суд враховує, що постанова Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141, якою визначений розмір грошової допомоги до 05 травня, та на підставі якої позивачу було нараховано та виплачено належну йому грошову допомогу у меншому розмірі, не підлягає застосуванню, виходячи із загальних принципів пріоритетності законів над підзаконними актами, в зв'язку з чим при розрахунку разової грошової допомоги слід керуватися Законом - Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а не підзаконним нормативно-правовим актом Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141.

Відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З цих підстав суд вважає, що для повного захисту прав та інтересів позивача слід вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити у 2016 році разову грошову допомогу до 05 травня в розмірі передбаченому допомогу ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як учаснику війни, з урахуванням проведеної виплати в розмірі 3220 гривень.

В той же час, вимоги позивача щодо здійснення виплат, знаходяться за межами строку звернення до суду, визначеного ст. 99 КАС України, однак підлягає поновленню зважаючи на те, що останній на думку суду пропущений з поважних причин (перебування на амбулаторному лікуванні та вік позивача) і є незначним.

Крім того, щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 7250 гривень, в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, за їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати по оплаті судового збору відшкодуванню не підлягають та приймаються на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 69, 71, 72, 86, 94, 99, 122, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 14 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області щодо виплати ОСОБА_1 у 2016 році разової грошової допомоги до 05 травня в розмірі меншому ніж передбачено ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу як учаснику війни відповідно до ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком в розмірі 3220 грн. 00 коп. (за вирахуванням проведеної виплати в розмірі 170 грн.).

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду особами, які не були присутні при оголошенні постанови, а особи, які були присутні при оголошенні постанови протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання на апеляційне оскарження в разі якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги, постанова суду набирає законної сили після розгляду справи в суді апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області С.М. Вознюк