Справа № 805/4348/16-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 р. Справа №805/4348/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 15 год. 47 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючий суддя Куденков К.О.;

секретар судового засідання: Притула С.С.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (надалі позивач, ОСОБА_3Л.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (надалі відповідач, ГУ МВС України в Донецькій області) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з 13.07.2016 року по 25.10.2016 року у розмірі 17074,02 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.10.2016р. відповідач здійснив повний розрахунок належних ОСОБА_3 виплат при звільненні, які були стягнути постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13.07.2016р. у справі №805/1664/16-а. Позивач вважає, що він має право на середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку згідно зі ст.117 Кодексу законів про працю України.

Представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримав та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач надав письмові заперечення на позовну заяву, якими просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Відповідач посилається на те, що позивач не має право на середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, оскільки це не передбачено спеціальним законодавством. Також зазначає, що ГУ МВС України в Донецькій області є бюджетною установою, фінансування здійснюється виключно з Державного бюджету України згідно з кошторисними призначеннями. Тому проведення розрахунку з позивачем, з урахуванням замовлення фінансування потреби в коштах для її виплати, підготовки необхідних документів до ДФСБО МВС України для належного фінансування потребували певного часу, що мало наслідком затримання стягнутих постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13.07.2016р. у справі №805/1664/16-а виплат.

Представник відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративний позов не визнала та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13.07.2016р. у справі №805/1664/16-а задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення одноразової грошової допомоги у звязку зі звільненням з органів внутрішніх справ через скорочення штатів у розмірі 53901,12 грн., стягнення суми у розмірі 6737,64 грн. в якості матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, стягнення грошового забезпечення за два місяці, наступні за днем звільнення, у розмірі 13475,28 грн., стягнення компенсації за невикористану відпустку, зобовязання нарахувати суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку і стягнення цієї суми.

Вказаною постановою: - стягнуто з Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу в розмірі 28050,64 грн.; - стягнуто з Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_3 компенсацію за невикористану відпустку у кількості 33 доби в розмірі 5251,49 грн.; - стягнуто з Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 24.05.2016 року по 12.07.2016 року у розмірі 7844,82 грн. (з відрахуванням податків, зборів та інших обовязкових платежів). В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016р. вказана постанова залишена без змін.

Вказаними судовими рішеннями підтверджено право позивача на відшкодування за час затримки розрахунку.

З постанові Донецького окружного адміністративного суду від 13.07.2016р. випливає, що позивачем заявлені позовні вимоги, з урахуванням наданих уточнень, якими просив: - стягнути з відповідача одноразову грошову допомоги у звязку зі звільненням з органів внутрішніх справ через скорочення штатів у розмірі 53901,12 грн.; - стягнути з відповідача суму у розмірі 6737,64 грн., яка є матеріальною допомогою для вирішення соціально-побутових питань, передбаченою п. 2.16 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС №499 від 31.12.2007 року і права на отримання якої позбавив відповідач; - стягнути з відповідача суму у розмірі 13475,28 грн., яка є грошовим забезпеченням за два місяці, наступні за днем звільнення, згідно наказу МВС №453 від 20.04.2015 року «Про внесення змін до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 року»; - стягнути з відповідача грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2015 рік, відповідно до п. 56 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року №114, з урахуванням щомісячного грошового забезпечення у розмірі не менш як 6737,64 грн.; - зобовязати відповідача нарахувати суму середнього заробітку згідно ст. 117 КЗпП України з 24.05.2016 року за весь час затримки по день фактичного розрахунку і стягнути цю суму з відповідача.

У наведеній постанові від 13.07.2016р. судом встановлено, що ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ у Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області. Наказами МВС України від 07.08.2014 року №865 та від 27.08.2014 року №1680о/с у відповідності до п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.03.2016 року по справі №826/5223/15 адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 07.08.2014 № 865 в частині притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ з займаної посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах оперативно-пошукового відділу управління карного розшуку Головного управління МВС України в Донецькій області на підставі п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 27.08.2014 № 1680 о/с в частині звільнення підполковника міліції ОСОБА_3, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах оперативно-пошукового відділу управління карного розшуку Головного управління МВС України в Донецькій області, з органів внутрішніх справ України на підставі п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Визнано протиправним наказ Головного управління МВС України в Донецькій області від 07.10.2014 № 361 о/с в частині обчислення вислуги років підполковнику міліції ОСОБА_3, старшому оперуповноваженому в особливо важливих справах оперативно-пошукового відділу управління карного розшуку Головного управління МВС України в Донецькій області. Поновлено ОСОБА_3 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах оперативно-пошукового відділу управління карного розшуку Головного управління МВС України в Донецькій області.

У вказаній постанові від 13.07.2016р. зазначено, що наказом від 12.04.2016 року ГУМВС України в Донецькій області №23о/с л/к на підставі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.03.2016 року підполковника міліції ОСОБА_3 поновлено на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах оперативно-пошукового відділу управління карного розшуку Головного управління МВС України в Донецькій області з 28.08.2014 року (п. 1 наказу). Відповідно до п. 2 вказаного наказу ГУМВС України в Донецькій області позивача звільнено із займаної посади за п. 64 «г» Положення (через скорочення штатів) з 06.11.2015 року. Відповідно до наказу ГУМВС України в Донецькій області від 27.05.2016 року №29 о/с л/к внесено зміни до наказу від 12.04.2016 року №23о/с л/к в частині звільнення ОСОБА_3 та вирішено вважати вислугу років позивача станом на 06.11.2016 року у календарному обчисленні та для виплати грошової допомоги 16 років 03 місяці 05 днів. Наказом відповідача від 07.07.2016 року внесено зміни до наказу від 12.04.2016 року №23о/с л/к в частині звільнення ОСОБА_3 та вирішено вважати невикористану частину відпустки за фактично відпрацьований час за 2015 рік у кількості 33 доби.

Також у вказаній постанові судом встановлено, що в червні 2014 року ОСОБА_3 нараховано грошове забезпечення у розмірі 3372,34 грн., у липні 2014 року 6318,35 грн. Наведено, що позивач зазначає, що при його прибутті 24.05.2016 року до адміністративної будівлі ГУ Національної поліції відповідач не провів з ним остаточний розрахунок, у звязку з чим позивач просить стягнути з останнього середній заробіток за період з 24.05.2016 року по день фактичного розрахунку. Крім того, середньоденне грошове забезпечення позивача у вказаній справі визначено у розмірі 230,73 грн.

Ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016р. складена у повному обсязі 07 вересня 2016 року.

На супровідному листі Донецького апеляційного адміністративного суду від 07.09.2016р. зазначено про отримання судового рішення 13.09.2016р.

У листі Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області від 27.10.2016р. №09.2-08/3249 «Повідомлення про безспірне списання коштів» зазначено, що 26 жовтня 2016 року проведене безспірне списання коштів на користь ОСОБА_3 згідно виконавчих листів Донецького окружного адміністративного суду від 26.09.2016р. по справі №805/1664/16-а в сумі 39696,25 грн.

Вказані відомості також наведені у листі Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 02.12.2016р. №2104/26/01-2016, в якому зазначено, що на підставі наказу ГУ МВС України в Донецькій області від 07.07.2016р. №33о/с ОСОБА_3 була виплачена компенсація за невикористану відпустку у розмірі 1 472,79 грн.

Також до суду надана банківська виписка від 21.11.2016р. з особового рахунку позивача з 26.10.2016р. по 21.11.2016р., з якої випливає, що 39 696,25 грн. було виплачено позивачу 26.10.2016р. за виконавчим листом Донецького окружного адміністративного суду у справі №805/1664/16-а.

Верховний Суд України у постанові №21-8а15 від 17.02.2015р. зазначив, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

У постанові №21-1765а15 від 15.09.2015р. Верховний Суд України зазначив, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Крім того, Верховний Суд України у постанові №6-948цс16 від 25.05.2016р. зазначив, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Також у постанові від 11 лютого 2015 року у справі № 6-223цс14 Верховним Судом України зазначено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

У разі не проведення розрахунку у звязку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

У періоді починаючи з 13.07.2016р. по 25.10.2016р. включно - 73 робочих дні. Середнє грошове забезпечення за цей період складає 16 843,29 грн. (230,73 х 73).

У постанові від 05 жовтня 2016 року у справі № 6-2405цс15 Верховний Суд України зазначив, що «установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи по день прийняття рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у звязку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь працівника або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, беручи до уваги спірну суму, на яку працівник мав право, частку, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інші конкретні обставини справи.

Проте зазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду.

Оскільки у справі, яка переглядається, вимоги позивача щодо розміру належних йому при звільненні сум суд задовольнив частково, а саме стягнув на його користь не виплачену премію в розмірі 10 791 грн. 66 коп., тоді як вимоги позивач заявляв на 92 500 грн., наявні підстави для застосування принципу співмірності та зменшення розміру відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні.

Неправильне застосування судом касаційної інстанції зазначених норм матеріального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, тому відповідно до частини другої статті 360-4 ЦПК України судове рішення в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає зміні, а саме розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає зменшенню з 478 041 грн. до 2 тис. грн.».

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13.07.2016р. позовні вимоги щодо стягнення належних при звільненні позивачу виплат задоволені частково.

Таким чином, беручі до уваги повідомлені сторонами та встановлені судом обставини, враховуючі наведені приписи законодавства та правові висновки Верховного Суду України, суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні із застосуванням принципу співмірності. При цьому, суд також враховує, спірну суму, на яку позивач мав право та частку, яку вона становила у заявлених вимогах у справі №805/1664/16-а, а також те, що за попередній період позивачу визначено розмір відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні у повному розмірі.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку, з урахуванням принципу співмірності, у розмірі 1000,00 грн., за відрахуванням податків й інших обов'язкових платежів.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (ідентифікаційний код: 08592158, місцезнаходження: 87515, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Італійська, будинок 32) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; адреса: 84301, АДРЕСА_1) суму середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок, за відрахуванням податків й інших обов'язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошено у судовому засіданні 12 грудня 2016 року, повний текст постанови буде виготовлений протягом пяти днів з дня завершення судового розгляду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 14 грудня 2016 року.

Суддя Куденков К.О.