Справа № 813/1792/16
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 р. № 876/7401/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу, зобов'язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів - Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 105 о/с від 30.11.2015 «Про встановлення стажу служби у поліції та посадових окладів особам молодшого, середнього складу поліції» в частині встановлення стажу для виплат відсоткової надбавки за вислугу років полковнику поліції ОСОБА_1»;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції у Львівській області зарахувати до загального стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років весь термін перебування на службі в органах податкової міліції з 28.11.2005 по 01.02.2010 та з 09.08.2010 по 07.06.2012 та провести перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення та одноразової допомоги;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок розміру та виплату пенсії позивачу з врахуванням проведеного Головним управлінням Національної поліції у Львівській області перерахунку розміру грошового забезпечення позивача.

В обґрунтування вимог позовної заяви позивач зазначає, що винесений Головним управлінням Національної поліції у Львівській області наказ № 105 о/с від 30.11.2015 «Про встановлення стажу служби у поліції та посадових окладів особам молодшого, середнього складу поліції» в частині встановлення вислуги років не враховує стажу роботи позивача в податковій міліції, а, отже, є протиправним. Позивач зазначає, що його вислуга років станом на час звільнення становить 26 років 08 місяців 19 днів, а не 18 років 02 місяці 05 днів, що підтверджується, зокрема, наказом ГУ НП у Львівській області від 28.03.2016 № 96 о/с. Крім того, на підставі оскарженого наказу від 30.11.2015 № 105 о/с ГУ НП у Львівській області було помилково розраховано грошове забезпечення позивача у нижчому розмірі та, як наслідок, ГУ ПФ України у Львівській області призначено в нижчому розмірі пенсію, а також в меншому розмірі обчислено одноразову грошову допомогу при звільненні.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ № 105 о/с від 30.11.2015 «Про встановлення стажу служби у поліції та посадових окладів особам молодшого, середнього складу поліції» в частині встановлення стажу для виплат відсоткової надбавки за вислугу років полковнику міліції ОСОБА_1. Зобов'язано Головне управління Національної поліції у Львівській області зарахувати до загального стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років весь термін перебування ОСОБА_1 на службі в органах податкової міліції з 28.11.2005 по 01.02.2010 та з 09.08.2010 по 07.06.2012 та провести перерахунок та виплату останньому грошового забезпечення та одноразової допомоги при звільненні зі служби. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач - Головне управління Національної поліції у Львівській області оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 03.07.1987 по 15.05.1989 проходив службу у Збройних силах України.

В подальшому, з 13.07.1993 по 28.11.2005 проходив службу в органах внутрішніх справ.

Надалі, наказом заступника начальника УМВС у Львівській області від 21.11.2005 №653 о/с з 28.11.2005 по 01.02.2010 був відряджений на службу в державну податкову адміністрацію, де проходив службу в податковій міліції.

З 01.02.2010 по 09.08.2010 проходив службу в УМВС у Волинській області.

У період з 09.08.2010 по 07.06.2012 проходив службу в податковій міліції ДПА у Львівській області.

З 07.06.2012 по 06.11.2015 проходив службу в ГУ МВС України у Львівській області, а з 07.11.2015 по 30.12.2015 - прийнятий на службу в ГУ НП України у Львівській області.

При цьому, суд першої інстанції зазначає, що згідно послужного списку ОСОБА_1 № С-645943 станом на 25.03.2014 вислуга років для виплати надбавки за вислугу років та для визначення тривалості чергової відпустки становила 25 років 00 місяців 00 днів.

Наказом ГУ МВС України у Львівській області від 06.11.2015 № 940 о/с відповідно до п. 9 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справи, позивач звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу у Національну поліцію.

Наказом НП України у Львівській області від 07.11.2015 № 77 о/с позивача було призначено як такого, що прибув з МВС України, на посаду начальника Червоноградського відділу поліції ГУ НП України у Львівській області.

У відповідності до наказу ГУ НП України у Львівській області від 30.11.2015 № 105 о/с «Про встановлення стажу служби у поліції та посадових окладів особам молодшого, середнього складу поліції» позивачу було визначено вислугу - 18 років 02 місяці 05 днів, встановлено посадовий оклад в розмірі 3 600, 00 грн та надбавку за стаж служби у поліції у розмірі 35 %.

На підставі вказаного наказу, позивачу було нараховано надбавку за вислугу років у розмірі 35 % та встановлено розмір грошового забезпечення в сумі 8 100, 00 грн.

30.12.2015 позивача було звільнено зі служби в ГУНП України у Львівській області, про що було винесено наказ № 150. У вказаному наказі також було визначено вислугу - 18 років 03 місяці 28 днів.

В подальшому, ГУ ПФ України у Львівській області здійснено розрахунок пенсії позивача, виходячи з грошового забезпечення, яке було розраховане виходячи із вислуги - 18 років 03 місяці 28 днів.

Відповідно, Головним управлінням Національної поліції України у Львівській області здійснено розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні також з урахуванням стажу - 18 років 03 місяці 28 днів (8 100, 00 грн * 50% * 18 років = 72 900, 00 грн).

На думку позивача, його загальний стаж роботи становить 26 років 08 місяців 19 днів, тобто як для обчислення надбавки за вислугу років, так і для обчислення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, повинен братись стаж служби з врахуванням служби в податкові міліції, чого зроблено не було. Неправильний розрахунок вислуги років позивача, на його думку, мав наслідком зменшення розміру грошового забезпечення за грудень 2015 року, зменшення розміру пенсії та одноразової грошової допомоги при звільненні, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно пункту 353.1 статті 353 Податкового кодексу України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Зазначені норми кореспондуються з вимогами частини першої статті 24 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», який був чинний до 20.11.2012, згідно якої особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 356.1 статті 356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до пункту «и» частини першої статті 17 зазначеного Закону особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики.

Статтею 171 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 затверджений Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей.

Абзацом 12 пункту 1 зазначеного Порядку установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на службу в органи внутрішніх справ на посади начальницького складу, на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки за направленням Кабінету Міністрів України, Ради Міністрів Республіки Крим, Представника Президента України в області, містах Києві та Севастополі згідно з переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ і Центральним управлінням Служби безпеки.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 1998 року №1716 «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги» поширено на осіб начальницького складу податкової міліції та курсантів Академії державної податкової служби чинність постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей».

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що до вислуги років в органах внутрішніх справ зараховується також служба в податковій міліції. При цьому сам факт проходження служби у податковій міліції відповідачем не заперечується.

Таким чином, у відповідача є наявною більше 26 років вислуга, з урахуванням його служби в податковій міліції.

Крім того, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції визначений Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 508-VIII (далі Закон № 508-VIII).

Так, відповідно до ст.78 Закону № 508-VIII, стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки. Частиною другою цієї статті визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються: служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; час роботи у ОСОБА_2 України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих; дійсна військова служба в ОСОБА_3 та Військово-Морському флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Крім того, ч. 3 ст. 78 Закону № 508-VIII передбачено, що під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України (ч.4 ст. 78 Закону № 508-VIII).

Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Приписами п.п. 3-6 ч. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» зобов»язано Кабінет Міністрів України в місячний строк, крім іншого, прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього Закону та привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, ужити заходів щодо фінансового та матеріально-технічного забезпечення поліції України.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов»язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, є частиною національного законодавства України.

Закріплений у ст. 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов'язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст.41 Конституції України).

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм (quality of the law is requiring that it be accessible to the persons concerned, precise and foreseeable in its application).

Об'єктом правового, в тому числі судового, захисту (охорони) є «законні очікування», які визнаються «майном» в розумінні ст.1 Протоколу до Конвенції, якими вважаються легітимні (або законні) і виправдані очікування набути майно або майнове право, та які в практиці ЄСПЛ дістають правову охорону як майно. Поняття «законні очікування» (legitimate expectations) слід розглядати як елементи верховенства права та «юридичної визначеності» (legal certainty).

Так, у п.83 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_4 Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» (Заява № 42527/98) від 12 липня 2001 року Суд нагадує, що, згідно з усталеною практикою органів Конвенції, «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи право вимоги, відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності.

При цьому, враховуючи принцип справедливості (fairness) та недопущення зловживання повноваженнями (abuse of power) під час прийняття рішень та вчинення діянь публічною адміністрацією, наявність в особи заснованих на обіцянках влади очікувань (джерело яких - владні діяння й рішення) свідчить про взаємодію влади з особою, тому для забезпечення якості влади (управління) необхідно, щоб відповідні очікування були предметом ефективного правового захисту.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що надбавка за вислугу років є майном ОСОБА_1 в розумінні п. 1 ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також отримуючи надбавку за вислугу, яка складає понад 26 років, під час проходження служби в органах внутрішніх справ позивач мав законні сподівання на одержання такої під час служби в Національній поліції.

При цьому, відсутність своєчасного прийняття підзаконних нормативних актів не може слугувати підставою для позбавлення позивача належного грошового забезпечення.

З огляду на наведене, судом встановлено право позивача на одержання надбавки за вислугу років у більшому розмірі, ніж визначено оскаржуваним наказом від 30.11.2015 №105 о/с, що має наслідком його скасування в частині встановлення стажу для виплат відсоткової надбавки за вислугу років полковнику міліції ОСОБА_1.

Згідно з ст. 102 Закону № 508-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Вказаний закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які, зокрема, перебували на службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п'яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вірним способом відновлення порушеного права позивача є зобовязання Головного управління Національної поліції у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років весь термін перебування на службі в органах податкової міліції, а саме періоди з 28.11.2005 по 01.02.2010 та з 09.08.2010 по 07.06.2012, відповідно провести перерахунок й виплату грошового забезпечення та одноразової допомоги.

Разом з тим, слід зазначити, що проведення перерахунку пенсії за вислугу років проводиться на підставі заяви та наданих уповноваженим структурним підрозділом ГУ НП у Львівській області документів з наступних видів грошового забезпечення.

Таким чином, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не розглядалось питання щодо перерахунку розміру пенсії позивачу, відсутні рішення чи дії суб'єкта владних повноважень, які можуть оскаржуватись до адміністративного суду згідно з п. 1 ч.2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

З врахуванням суті позовних вимог та відсутності рішення дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, які б створювали певні правові наслідки для позивача або порушували його права, суд не може давати правову оцінку оскаржуваних дій відповідача. А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в цій частині є передчасними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року у справі № 813/1792/16 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І. В. Глушко

Судді О.О. Большакова

ОСОБА_5

Ухвала виготовлена в повному обсязі 13.12.2016.