Справа № 817/3828/14
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року м. Київ К/800/28720/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Мороза В.Ф.,

Донця О.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Державної служби геології та надр України на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у справі за позовом Державного підприємства «Рівнеторф» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И Л А:

ДП «Рівнеторф» звернулось до суду з позовом до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу від 30 грудня 2013 року № 662 «Про анулювання, зупинення, поновлення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень» у частині анулювання виданого позивачу спеціального дозволу на користування надрами від 26 червня 1998 року № 1455.

Позов мотивований протиправністю спірного наказу як такого, що винесений з перевищенням повноважень відповідача.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду

від 02 червня 2015 року, позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби геології та надр України від 30 грудня 2013 року № 662

«Про анулювання, зупинення, поновлення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень» в частині анулювання Державному підприємству «Рівнеторф» спеціального дозволу на користування надрами від 26 червня 1998 року № 1455 на видобування торфу в родовищі «Корабельське», Рівненська область.

У поданій касаційній скарзі Державна служба геології та надр України, з посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Державному підприємству «Рівнеторф» Українського концерну торфяної промисловості «Укрторф» Мінвуглепрому України Державним комітетом України по геології природних ресурсів України видано ліцензію (спеціальний дозвіл) на користування надрами

від 26 червня 1998 року № 1455 на видобування торфу в родовищі «Корабельське» (Рівненська область, Сарненський район, 7,00 км на захід від ст. Немовичі) строком дії на 20 років.

На підставі наказу Державної служби геології та надр України від 16 липня 2012 року № 331 до вказаного спеціального дозволу внесено зміни, зокрема, у частині найменування надрокористувача, яке змінено на Державне підприємство «Рівнеторф».

Центральним міжрегіональним територіальним відділом Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України проведено перевірку дотримання ДП «Рівнеторф» вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин, результати якої оформлено актом від 17 жовтня 2013 року № 06-02/25/2013-101/п (330).

Перевіркою встановлено низку порушень, допущених з боку позивача.

17 жовтня 2013 року Центральним міжрегіональним територіальним відділом Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України винесено припис № 1561-14/06, яким позивача як надрокористувача зобов'язано усунути виявлені під час вказаної перевірки порушення у строк до 24 жовтня 2013 року.

Листом Державної служби геології та надр України від 08 листопада 2013 року

№ 13838/02/1413 ДП «Рівнеторф» повідомлено про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 26 червня 1998 року № 1455, надано 30-денний строк із дня отримання цього даного повідомлення на усунення порушень, що стали підставою для зупинення дії дозволу.

Листом ДП «Рівнеторф» від 04 грудня 2013 року № 459 Державну служби геології та надр України повідомлено про усунення порушень, викладених у пунктах 3-5 припису від 17 жовтня 2013 року № 1561-14/06, та про необхідність відстрочення виконання решти пунктів припису до 01 червня 2014 року.

Пунктом 4 додатку № 3 до наказу Державної служби геології та надр України

від 30 грудня 2013 року № 662 «Про анулювання, зупинення, поновлення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень» спеціальний дозвіл ДП «Рівнеторф» на користування надрами від 26 червня 1998 року № 1455 анульовано на підставі підпункту 9 пункту 23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615.

Вважаючи протиправним наказ відповідача від 30 грудня 2013 року № 662 протиправним в названій частині, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що в разі виявлення факту неналежного користування надрами Державна служба геології та надр України не наділена повноваженнями щодо анулювання спеціальних дозволів інакше, ніж у судовому порядку, незалежно від того, чи передувало такому анулюванню зупинення дії такого спеціального дозволу.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 19 Кодексу України про надра, надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр.

Частиною першою статті 25 Кодексу України про надра закріплено, що права користувачів надр охороняються законом і можуть бути обмежені лише у випадках, передбачених законодавством України.

Відповідно до частин першої та другої статті 26 Кодексу України про надра право користування надрами припиняється у разі:

1) якщо відпала потреба у користуванні надрами;

2) закінчення встановленого строку користування надрами;

3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування;

4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров'я населення;

5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр;

6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами;

7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр.

Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.

Отже, право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, самостійно або у судовому порядку.

У разі відсутності спору відповідач має право у випадках, передбачених пунктами

1, 2, 3, 7 частини першої статті 26 Кодексу України про надра, самостійно припиняти право користування надрами, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів це право припиняється у судовому порядку.

Відповідно до частини третьої статті 26 зазначеного Кодексу законодавством України можуть бути передбачені й інші випадки припинення права користування надрами.

Згідно з підпунктом 9 пункту 23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615, право користування надрами припиняється органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням органів державного гірничого та санітарно-епідеміологічного нагляду, державного геологічного і екологічного контролю, органів місцевого самоврядування, органів державної податкової служби у разі невжиття надрокористувачем заходів для усунення причин зупинення дії дозволу в установлений строк.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що у Порядку надання дозволів можуть мати місце додаткові підстави для припинення користування надрами, оскільки це передбачено частиною третьою статті 26 Кодексу, але не може бути змінено правило, відповідно до якого у разі незгоди користувачів з припиненням права на користування надрами воно може припинятися лише у судовому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 11 листопада 2014 року у справі №21-482а14.

У спірних правовідносинах позивач заперечував щодо припинення його права користування надрами.

За викладених обставин вірними є висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо протиправності спірного наказу в частині, що стосується позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги вірних висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій надана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної служби геології та надр України відхилити, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: