Справа № 823/177/16
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року м. Київ К/800/17817/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Мороза В.Ф.,

Черпіцької Л.Т.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 05.04.2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2016 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 01.12.2015 року № Ф-2710-25 в розмірі 217869,08 грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 05.04.2016 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 було задовлено. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 01.12.2015 року № Ф-2710-25 в розмірі 217869,08 грн., прийняту Державною податковою інспекцією у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2016 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області було залишено без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 05.04.2016 року - без змін.

У касаційній скарзі Державна податкова інспекція у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 05.04.2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2016 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зареєстрована Виконавчим комітетом Черкаської міської ради 25.02.1999 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, взята на облік в контролюючому органі 21.06.1999 року за № 10392, перебувала на обліку в Державній податковій інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області.

Державною податковою інспекцією у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області в період з 26.02.2015 року по 20.03.2015 року проведено документальну планову виїзну перевірку господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відповідно до затвердженого плану перевірки.

За результатами перевірки складено акт від 27.03.2015 року № 53/23-01-17-01/НОМЕР_1 (далі - акт перевірки), в якому зазначено про порушення:

- пункту 177.2, пункту 174.4 статті 177 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 564479,29 грн., в тому числі за 2012 рік на суму 68133,31 грн., за 2013 рік на суму 79734,12 грн., за 2014 рік на суму 416606,86 грн;

- підпункту 2 та підпункту 3 пункту 1 статті 7 та абзацу 3 пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на загальну суму 216724,88 грн., в тому числі за 2012 рік на суму 69386,44 грн., за 2013 рік на суму 72494,00 грн. та за 2014 рік на суму 74883,26 грн.;

- пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України.

На підставі акта перевірки відповідачем винесено:

- податкове повідомлення-рішення від 16.04.2015 року № , яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 705593,00 грн., в тому числі за основним платежем 564474,00 грн., за штрафними санкціями 141119,00 грн.;

- рішення від 16.04.2015 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органам доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, згідно якого за наслідками розгляду матеріалів перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 донараховано 216724,88 грн. єдиного внеску, застосовано штрафні санкції у розмірі 21397,25 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.04.2015 року № Ф-4, відповідно до якої позивач має сплати суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 216724,88 грн.

Не погоджуючись з податковим повідомлення-рішенням від 16.04.2015 року № та рішенням № від 16.04.2015 року про застосування штрафних санкцій позивач звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання незаконними та скасування прийнятих рішень.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду 16.06.2015 року у справі № 823/1174/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2015 року, оскаржуване податкове повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій визнано нечинними та скасовано.

Проте, 18.12.2015 року позивачкою отримано вимогу від 01.12.2015 року № Ф-2710-25, якою донараховано до сплати суми єдиного внеску в розмірі 217869,08 грн., до якої входить сума недоїмки в розмірі 216724,88 грн. згідно акту перевірки та 1144,20 грн. недоплата єдиного внеску за 2014 рік.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, а також вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно із частиною 3 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку) фізичної особи-підприємця, отриманого від діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу та нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування прийнято відповідачем у зв'язку із заниженням чистого доходу, заниженням бази нарахування єдиного внеску, на яку нараховується єдиний соціальний внесок.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування страхувальниками визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449.

Пунктом 4 розділу VI Інструкції передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік, позивачем нараховано єдиного внеску на загальну суму 11336,52 грн. і вказана сума позивачем сплачена у повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, а відтак зазначене спростовує твердження відповідача щодо наявності у позивача недоплати суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік на суму 1144,20 грн.

Судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що постановою Черкаського окружного адміністративного суду 16.06.2015 року у справі № 823/1174/15 скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області від 16.04.2015 року № та рішення в.о. начальника ДПІ у м. Черкасах від 16.04.2015 року № про застосування штрафних санкцій, при цьому, висновок суду ґрунтується на необґрунтованості висновків акту перевірки щодо завищення позивачем витрат по придбанню товарів (робіт, послуг) та, як наслідок, заниження суми чистого оподаткованого доходу та суми податку з доходів фізичних осіб, оскільки, первинними документами підтверджено правомірність формування податкової звітності.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що у відповідача відсутні правові підстави для донарахування єдиного внеску в сумі 216724,88 грн. в силу наявності преюдиційних фактів, і за таких обставин наявність не скасованої вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.04.2015 року № Ф-4 сама по собі не може свідчить про обов'язок сплати позивачем єдиного внеску в зазначеному розмірі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області - залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 05.04.2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2016 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправною та скасування вимоги - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

В.Ф. Мороз

Л.Т. Черпіцька