Справа № 814/2036/16
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

12 грудня 2016 року Справа № 814/2036/16

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1,Миколаїв,54055
доУповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_2, пров. Рильський, 10-12/3(в.Прорізна,8,01601),Київ 1,01001 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, вул. Січових Стрільців,17,Київ 53,04053
провизнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі- позивач) звернулась до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_2, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зобов'язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зобов'язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ст.26 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, яка гарантує кожному вкладнику банку - фізичній особі, відшкодування коштів за його вкладом за рахунок Фонду у сумі, що не перевищує 200000 гривень.

Відповідачі надали суду заперечення, просили відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у запереченнях.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

16 січня 2016 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» (далі - ОСОБА_3) було укладено Договір №980-052-000001431 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)». Відповідно до якого, на імя Позивача було відкрито поточний рахунок № 6001.

Також 16 січня 2016 року, між тими ж сторонами було укладено Договір №980-052- 000177129 (далі Договір, арк. с. 8-10).

Згідно п. 1.1. Договору Позивач передає Банку у власність грошові кошти, в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим Договором, а ОСОБА_3 зобовязується повернути кошти Позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим Договором.

Умовами п.1.2. Договору визначено, що Сторона-2 приймає від Позивача у власність кошти на наступних умовах: сума коштів - 7 500,00 гривень; строк користування коштами - 181 день; Сторона-2 повертає Позивачу кошти у безготівковій1 формі на рахунок Позивача № 6001 в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», код Банку 380935.

Згідно 1.4. Договору, Позивач підтверджує, що повідомлений та згоден, що цей Договір укладений між ним, як Стороною-1, та ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР» як Стороною-2, через повіреного - ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», який вчиняє дії від імені, в інтересах та за рахунок Сторони-2 (довірителя).

В рамках реалізації положень вказаного Договору, Позивачем було внесено на поточний рахунок 7 500 гривень. Внесення коштів підтверджується Квитанцією № 2410020 від 16.01.2016р. (арк .с .11)

На свій поточний рахунок №6001 позивач внесла (з укладенням відповідних додаткових угод) 18.01.2016 р. 2000 грн. (арк. с. 12-13), 27.01.2016 р. в сумі 1500 грн. (арк .с .14-15), 15.02.2016 р. в сумі 3500 грн. (арк .с .16-17), 06.04.2016 року в сумі 3000 грн.(арк. с. 18-19), 19.04.2016 р. в сумі 16500 грн. (арк .с 20-21), 26.04.2016 р. в сумі 2000 грн.

23 травня 2016 року ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» було повернуто на поточний рахунок позивача суму його вкладу в розмірі 36000 грн.

Таким чином, позивач набув прав вкладника з 16.01.2016 року.

Постановою Правління Національного банку України від 23.05.2016 року № 14/БТ Про віднесення Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016р. №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 липня 2016р. №1213, про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з 13 липня 2016 року та делегування повноважень ліквідатора банку ОСОБА_4.

Відповідно до даного рішення продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» ОСОБА_4 з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року включно.

14 липня 2016 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було опубліковано прес-реліз, в якому повідомлено, що у звязку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 12 липня 2016 р. № 1213, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» делегування повноважень ліквідатора банку», Фонд з 15 липня 2016р. розпочинає виплати коштів вкладникам зазначеного банку.

Для отримання коштів вкладники Банку з 15 липня 2016р. до 26 серпня 2016р. включно можуть звертатись до установ банків-агентів Фонду: ПАТ «АЛЬФА БАНК»; ПАТ «ОСОБА_3 ДНІПРО»; ПАТ «КРЕДОБАНК»; ПАТ «ПУМБ»; ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК»; АТ «ТАСКОМБАНК».

Банком-агентом, який проводить виплати на території м. Миколаєва було визначено ПАТ «ПУМБ».

Звернувшись до головного відділення ПАТ «ПУМБ» в м. Миколаєві Позивач отримав інформацію, що його не включено до списків (переліку) вкладників, які мають право на відшкодування коштів.

19 липня 2016 року, Позивач звернулася до Відповідача 1 із заявою про надання інформаційної довідки про стан її поточного рахунку № 6001 відкритого в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ».

Крім того, Позивач направив на адресу Відповідачу заяву від 25.07.2016р., в якій просив включити його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

12 вересня 2016 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» в особі представника ОСОБА_5 направлено позивачу листи №ЗГ/2784 та ЗГ2787/1, згідно яких повідомлено про зміну уповноваженої особи з ліквідації за рішенням Виконавчої дирекцію Фонду гарантування №1702 від 01.09.2016 року та делеговано всі повноваження ліквідатора ОСОБА_2 Також, у даних листах зазначено, що уповноваженою особою ОСОБА_2 визначено перекази коштів на поточний рахунок позивача визнані нікчемними відповідно до вимог ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб та статті 228 Цивільного кодексу України.

Згідно п. 1.1. Договору Позивач передає Банку у власність грошові кошти, в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим Договором, а ОСОБА_3 зобовязується повернути кошти Позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим Договором.

Згідно із статтею 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

З метою забезпечення прав Фонду, уповноважена особа, як то зазначено в частині 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

За змістом частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції на момент виникнення правовідносин), правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобовязання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність" ;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного Кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Загальне поняття нікчемності правочинів наведено в статті 228 Цивільного кодексу України, якою визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним

Уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Підставою для визнання договору, укладеного позивачем та банком нікчемним уповноваженою особою Фонду зазначено ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Але з яких саме підстав уповноважена особа визнала договір, укладений між позивачем та банком нікчемним, в повідомленні не зазначено. Ст.38 вищезазначеного Закону передбачено визнання договору нікчемним, але відповідач не зазначив наявність якої з підстав є результатом прийняття даного рішення. Жодна з підстав, визначених у ст. 38 Закону, не має ніякого відношення до договору, укладеного між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський».

Висновок уповноваженої особи щодо нікчемномті договору (вкладів) позивача не обґрунтований уповноваженою особою жодними доказами.

Суд не знаходить підстав вважати правочин, укладений ОСОБА_1 та ПАТ Банк Михайлівський є нікчемним, оскільки договір вкладу №980-052-000001431 та додаткові угоди були укладені (у період з 16.01.2016 по 26.04.2016 року) до 23.05.2016 року, а повернення коштів на поточний рахунок від 23.05.2016 року було здійснено 23.05.2016 року, тобто в день винесення Правлінням Національного банку України постанови від 23.05.2016 року № 14/БТ Про віднесення Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський до категорії неплатоспроможних, тобто позивач не був обізнаний на момент укладення договору, додаткових угод та повернення на поточний рахунок коштів про неплатоспроможність банку, а договір вкладу укладений позивачем з банком за формою є стандартним, який пропонувався до укладення невизначеному колу осіб, умови розміщення такого вкладу були публічно оголошені.

Відповідачем не було надано суду доказів того, що ОСОБА_1 укладено договір № 980-052-000001431 від 16.01.2016 року, та додаткові угоди з метою порушення публічного порядку та незаконного заволодіння державними коштами, тобто не надано суду належних доказів нікчемності такого договору.

На момент укладення договору, додаткових угод та повернення коштів на поточний рахунок вкладу позивач не був і не міг бути обізнаним, що банк було визнано неплатоспроможним. За таких обставин, суд дійшов висновку, що застосування наслідків нікчемного правочинну до договору, додаткових угод та транзакції (повернення коштів) від на підставі ст. 38 Закону № 4452 є неправомірним та позивач має право на відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги в частині зобов'язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є передчасними, оскільки, відповідно до ч. 5 статті 27 Закону 4452, протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду Переліку вкладників. Виконавча дирекція Фонду затверджує Загальний реєстр виключно на підставі Переліку вкладників, складеного та наданого уповноваженою особою. У переданому уповноваженою особою Переліку вкладників інформація про позивача відсутня. Позивача не було включено уповноваженою особою до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не має правових підстав здійснювати відповідні процедури по включенню позивача до Загального реєстру та виплаті відшкодування.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, позовні вимоги належить задовольнити частково.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2 щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

3. Зобовязати Уповноважену особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Присудити на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1102,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є.В. Марич