Справа № 802/1319/16-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1319/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Сало П.І.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

08 грудня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Загороднюка А.Г. Драчук Т. О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

Позивача: ОСОБА_1 .

Представника позивача: Оскоми О.М.

Представника відповідача: Лісного В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Вінницький відділ Військової служби правопорядку про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання нарахувати та виплатити грошове і матеріальне забезпечення за час вимушеного прогулу, визнання недійсним запису про звільнення з військової служби,

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Вінницький відділ Військової служби правопорядку про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання нарахувати та виплатити грошове і матеріальне забезпечення за час вимушеного прогулу, визнання недійсним запису про звільнення з військової служби.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 17 жовтня адміністративний позов задоволено частково, а сам: визнано протиправним та скасовано пункт 4 наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 від 30.06.2016 року № 56 "Про результати службового розслідування за фактом затримання військовослужбовців військової служби за контрактом" про накладення на водія автомобільної роти автомобільного батальйону солдата ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю за порушення вимог ст.ст. 11, 13, 49 Закону України "Про Статут Внутрішньої служби Збройних Сил України" та ст. 4 Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України". Визнано протиправним та скасовано пункт 5 параграфу 3 наказу тимчасово виконуючого обов`язки начальника 137 об`єднаного центру матеріально-технічного забезпечення полковника ОСОБА_2 (по особовому складу) від 30.06.2016 року № 27-РС про звільнення з військової служби в запас за пп. "е" п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків) солдата ОСОБА_1 , водія 2 відділення 2 автомобільного взводу 1 автомобільної роти автомобільного батальйону. Визнано протиправним та скасовано наказ тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 (по особовому складу) від 02.07.2016 року № 148 про виключення солдата ОСОБА_1 , водія 2 відділення 2 автомобільного взводу 1 автомобільної роти автомобільного батальйону, зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Поновлено ОСОБА_1 на посаді водія 2 відділення 2 автомобільного взводу 1 автомобільної роти автомобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 з 30 червня 2016 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття оскарженого рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції оскаржену постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні , представник апелянта доводи скарги підтримав у повному обсязі з підстав і мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач та його представник проти апеляційної скарги заперечили та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи та підтвердилось в судовому засіданні, звертаючись до суду та на аргументацію позовних вимог, позивач вказав на те, що з 23.04.2014 року по 30.06.2016 року він проходив військову службу у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія 2 відділення 2 автомобільного взводу 1 автомобільної роти автомобільного батальйону, військове звання позивача солдат.

25.06.2016 року близько 17 год. він та старший сержант ОСОБА_3 вживали алкогольні напої у кафе "Стара Вінниця". Між ним та іншими відвідувачами закладу виникла словесна суперечка. Незабаром конфлікт припинявся без будь-яких негативних наслідків. Однак працівники кафе завчасно, вочевидь відразу після того як почули розмову на підвищених тонах, викликали наряд поліції. Дізнавшись про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є військовослужбовцями, інформацію про них було передано представникам військової служби правопорядку. Прибувши на місце, патрульні Вінницького зонального відділу ВСП о 19 год. 40 хв. провели адміністративне затримання ОСОБА_1 , про що було складено протокол адміністративного затримання ОДВІ № 7 від 25.06.2016 року. Також відносно ОСОБА_1 було складено протокол ОДВІ № 43 від 25.06.2016 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП (а.с. 175-176).

Згідно з висновком медичного огляду, проведеного черговим лікарем КЗ "Вінницький обласний наркологічний диспансер "Соціотерапія", гр. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеня (а.с. 33).

29.06.2016 року в порядку ст. 15 КУпАП, відповідно до якої військовослужбовці за вчинення адміністративних правопорушень відповідають за Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, на виконання вимог ст. 257 КУпАП матеріали відносно військовослужбовця ОСОБА_1 , зібрані за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП, направлені Вінницьким зональним відділом ВСП для прийняття рішення командиру військової частини НОМЕР_1 (а.с. 112, 191).

Крім того, за фактом затримання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_3 та солдата ОСОБА_1 наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 № 170 від 27.06.2016 року призначено службове розслідування, проведення якого доручено начальнику служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини майору ОСОБА_4 (а.с. 25-26).

Результати проведеного розслідування зафіксовані актом службового розслідування від 30.06.2016 року, яким, зокрема, встановлено порушення солдатом ОСОБА_1 вимог ст.ст. 11, 13, 49 Закону України "Про Статут Внутрішньої служби Збройних Сил України" та ст. 4 Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (а.с. 37-38).

Відповідно до п. 4 наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 від 30.06.2016 року № 56 "Про результати службового розслідування за фактом затримання військовослужбовців військової служби за контрактом" на водія автомобільної роти автомобільного батальйону солдата ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю (а.с. 39-40).

Згідно з пунктом 5 параграфу 3 наказу начальника 137 об`єднаного центру матеріально-технічного забезпечення (по особовому складу) від 30.06.2016 року № 27-РС на підставі ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" солдата ОСОБА_1 , водія автомобільного взводу автомобільної роти автомобільного батальйону, звільнено з військової служби в запас за пп. "е" п. 1 (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського складу у разі невиконання службових обов`язків) (а.с. 103).

Крім того, наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 (по стройовій частині) від 02.07.2016 року № 148 солдата ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення (а.с. 42), а відтак не погодившись з відповідачем, позивач і звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд І інстанції дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з даним рішенням суду першої інстанції та надаючи правову оцінку публічно - правовому спору в межах апеляційної скарги, зазначає наступне.

Як досліджено з матеріалів справи, підставою для звільнення позивача з військової служби стало порушення ним вимог статей 11,13,49 Статуту внутрішньої служби збройних сил України, внаслідок чого до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби в запас на підставі підпункту "е" пункту 1 ч. 8 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" - через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків.

Отже, з метою встановлення правомірності оскаржуваних позивачем наказів, необхідно встановити чи дійсно позивачем було допущено порушення закону, а саме невиконання ним службових обов`язків, при цьому також необхідно встановити співрозмірність понесеної позивачем дисциплінарної відповідальності його діям.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, який відповідно до його преамбули визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах ( далі - Статут № 548-XIV).

Згідно з ст. 3 Статуту № 548-XIV, військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб, пов`язаній із захистом України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України ( 254к/96-ВР ), законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами ( ст. 4 Статуту № 548-XIV).

Статтею 11 Статуту № 548-XIV, встановлено необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Положеннями ст. 13 Статуту № 548-XIV визначено, що військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

За змістом ст. 49 Статуту № 548-XIV, військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Усі військовослужбовці повинні під час зустрічі (обгону) вітати один одного, додержуючись правил, визначених Стройовим статутом Збройних Сил України. Військове вітання - це вияв взаємної поваги і згуртованості військовослужбовців.

Згідно статті 26 Статуту № 548-XIV, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 551-XIV затверджено відповідний статут (далі - Статут № 551-XIV).

Відповідно до преамбули вказаного статуту, Він визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Згідно ст. 1 Статуту № 551-XIV військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Статтею 4 Статуту № 551-XIV встановлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Тобто, вимоги даних Статутів, встановлюють певний рівень поведінки військовослужбовців Збройних Сил України, якому кожен на кого розповсюджує свою дію вказаний Статут повинен відповідати з метою підтримки відповідної репутації збройних сил.

За змістом ст.45 Статуту № 551-XIV, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності. Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом. Усі дисциплінарні стягнення, крім позбавлення військового звання, накладені на військовослужбовців і не скасовані до дня звільнення їх у запас чи відставку, втрачають чинність з дня звільнення.

Відповідно ст.49 Статуту № 551-XIV, військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Згідно з ст.68 Статуту № 551-XIV, на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Отже, у випадку допущення військовослужбовцем порушення дисципліни або громадського порядку до нього можуть бути застосовані заходи дисциплінарної відповідальності встановлені статтею 68 Статуту № 551-XIV

Згідно з матеріалами справи, фактичною підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення стало притягнення позивача до адміністративної відповідальності за статтею 178 КУпАП та як зазначив суд першої інстанції самого факту вживання позивачем спиртних напоїв під час особливого періоду.

Власне апелянт зазначає, що позивач вживав спиртні напої під час виконання ним службових обов`язків (тобто не у позаслужбовий час) чим недотримався вимог наказу Головного управління підготовки Збройних сил України №348/2345 від 22.06.2016 року, згідно якого з метою підтримання належного рівня бойової готовності особовому складу, якому надано час для відпочинку, бути в готовності до негайного повернення до пунктів постійної дислокації військових частин, а також відповідно до статті 1 Закону України "Про оборону" з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) в Україні настає особливий період, про ці обставини було відомо позивачу та ним не заперечуються, а відтак, є достатнім для того щоб прийти до висновку про наявність в діях позивача порушень вимог закону (статутів) та як наслідок наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби у зв`язку із службовою невідповідністю.

Судова колегія апеляційної інстанції критично ставиться до вищезазначених доводів апелянта, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту е) п.1 ч.8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків.

Згідно ч.3 ст.24 3. Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

-на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

-) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

-поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

-під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

-під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Отже невиконання службових обов`язків це дія чи бездіяльність військовослужбовця вчинення або не вчинення якої прямо передбачено відповідними нормативно-правовими актами під випадків коли особа вважається такою, що виконує обов`язки військової служби передбачених статтею 24 вказаного закону.

Відповідно ч. 4 ст. 10 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової військової служби, встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 30 від 22.02.2016 року на 2016 рік у військовій частині встановлений п`ятиденний робочий тиждень з восьмигодинним робочим днем - з 8:00 до 17:00 та, з двома вихідними днями - субота та неділя. Субота, в разі необхідності може бути визначена господарським днем з робочим часом з 8:00 до 12:00.

Згідно з матеріалами справи, в суботу 25.06.2016 року у військовій частині позивача був парко-господарський день до 12:00 після чого військовослужбовці відбули додому, при цьому під час шикування військовослужбовців о вказаній годині у позивача були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, а інцидент за участю позивача, який став підставою для його звільнення, стався у вихідний день - в суботу 25.06.2016 року після 17:30 хв., а відтак, позивач вживав алкогольні напої вже після закінчення робочого дня - у свій особистий час, не під час виконання службових обов`язків в розумінні вимог статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

При цьому ні під час службового розслідування, як і судового розгляду відповідачем не наведено, які саме конкретно службові обов`язки не були виконані позивачем.

В той час, відповідно до чинного законодавства, заборона вживання військовослужбовцями спиртних напоїв у позаслужбовий час (навіть у особливий період) відсутня , така заборона не передбачена будь-якими наказами Командування військової частини позивача.

Таким чином, відповідачем не надано жодного доказу того, що позивач під час вживання спиртних напоїв перебував при виконанні службових обов`язків та тим більше факту невиконання ним службових обов`язків повністю, при цьому як службовим розслідуванням так і судом першої інстанції зроблено висновки про невиконання позивачем свої обов`язків лише із посиланням на статті Статуту внутрішньої служби України які носять загальний характер.

Колегія суддів вважає передчасними висновки відповідача щодо наявності в діях позивача порушень, з посиланням на Головного управління підготовки Збройних сил України №348/2345 від 22.06.2016 року, оскільки в даній ситуації не було факту не прибуття позивачем за викликом до військової частини або прибуття до неї в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно ст.84 Статуту № 551-XIV, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби ( ст.84 Статуту № 551-XIV).

Аналізуючи вимоги вказаного статуту можна прийти до висновку, що командир при прийнятті рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності зобов`язаний оцінити ситуацію за такими критеріями, як наявність вини, характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки - розмір завданих державі та іншим особам збитків, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та ін. в сукупності із повним доведенням вини військовослужбовця.

Згідно з матеріалами справи позивач знаходився на території кафе "Стара Вінниця" яке є закладом де дозволений продаж та вживання спиртних напоїв відповідним органом місцевого самоврядування, тобто позивач вживав алкогольні напої в місці для цього не забороненому.

Разом з тим, під час службового розслідування даний факт ніяк не зафіксовано та не надано оцінки, що свідчить про порушення порядку проведення службового розслідування в частині встановлення ступеню вини особи причетної до правопорушення, водночас всупереч зазначеному командиром було обрано найбільш суворий вид дисциплінарного стягнення передбачений статтею 68 Дисциплінарного статуту, без зазначення мотивування причини обрання саме такого виду (ступеню ) відповідальності.

Отже, висновки про наявність в діях позивача достатніх підстав для застосування до нього вказаного дисциплінарного стягнення грунтувалися лише на нормах, що в загальному характеризують військову службу в Україні та носять загальний характер.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів повністю погоджується з висновком суду І інстанції, що під час проведення службового розслідування винесення оскаржуваних наказів та застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби у зв`язку із службовою невідповідністю за невиконання службових обов`язків відповідач діяв у порушення вимог закону, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції та є не обґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак, підстав для скасування такого рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом п`яти днів.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Загороднюк А.Г. Драчук Т. О.