Справа № 820/5547/16
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"06" грудня 2016 р. № 820/5547/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Хмелівська Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Головного територіального управління юстиції у Харківській області
про поновлення на посаді ,

В С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги заявлені до Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання нечинним та скасування наказу № 2157/к від 08.09.2016 року; поновлення на посаді спеціаліста першої категорії Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області.

У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, зазначивши, що при звільненні ОСОБА_1 відповідачем не дотримано процедури звільнення: не ознайомлено з наказом, направлення останнього поштою, та не враховано гарантій, визначених положеннями ст..184 КЗпП України.

Представник відповідача у судовому засіданні адміністративний позов не визнав, просив позовні вимоги залишити без задоволення. В обґрунтування позиції по справі зазначив, що при звільненні позивача установою дотримано всі вимоги діючого законодавства, пільги, визначені ст..184 КЗпП України на нього не поширюються.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини. Матеріалами справи підтверджено, що позивач наказом Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 22.10.2013 року № 648/4 призначений на посаду провідного спеціаліста відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області з 23.10.2013 року.

На підставі заяви від 17.12.2013 року № 903/4 його переведено на посаду спеціаліста першої категорії відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції харківської області.

Відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції в Харківській області №91/5 від 23.03.2016 йому надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.04.2016 року по 17.03.2017 року.

Наказом Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 27.04.2016 року № 1212/к позивача переведено з 27.04.2016 року на посаду спеціаліста І категорії Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Наказом Головного територіального управління юстиції в Харківській області № 2157/к від 08.09.2016 року позивача звільнено з посади через відмову від продовження роботи у звязку із змінами істотних умов праці, з припиненням державної служби.

Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність положенням ч.3 ст.2 КАС України суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015, № 889-VIII підставою для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення в т.ч. є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

За змістом ч. 1,4 ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу, незалежно від його терміну, мети, причини та інших обставин, допускається лише за згодою працівника, оскільки передбачає зміну істотних умов трудового договору. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Згідно положень п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Постановою КМУ від 06.04.2016 року № 271 затверджено критерії визначення переліку посад працівників державних органів, які виконують функції з обслуговування та визначено, що критеріями визначення переліку посад працівників державних органів, які виконують функції з обслуговування, є зміст і характер виконуваної ними роботи, що в переважній більшості не передбачає здійснення повноважень, безпосередньо пов'язаних з виконанням завдань і функцій, визначених частиною першою статті 1 Закону України "Про державну службу", а також роботи, що пов'язана із забезпеченням належних умов функціонування державного органу, а саме: комплексним обслуговуванням і ремонтом будинків, реставраційними та будівельно-монтажними роботами; документальним забезпеченням та діловодством (крім працівників, які опрацьовують документи з обмеженим доступом); комп'ютерним забезпеченням та впровадженням інформаційних технологій (крім працівників, до компетенції яких належить адміністрування загальнодержавних реєстрів та баз даних, а також забезпечення захисту інформації); виконанням функцій секретаря і стенографіста, комп'ютерним набором тексту, роботою з копіювальною та розмножувальною технікою, записом і опрацюванням цифрових даних; веденням архіву та виконанням функцій з бібліотечного обслуговування; матеріально-технічним та господарським забезпеченням.

Відповідно до посадової інструкції спеціаліста першої категорії відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, затвердженої начальником Ізюмського міськрайонного управління юстиції харківської області 30.11.2015 року, копія якої міститься у матеріалах справи, судом встановлена, що за характером виконуваних обовязків, вказана посада відноситься до категорії працівника державного органу, який виконує функції з обслуговування.

Судовим розглядом встановлено, що згідно пп..3,5 штатного розпису Головного територіального управління юстиції в Харківській області, введеного в дію наказом від 26.05.2016 року № 290/3 виведено зі штату посади державної служби, в т.ч. посаду спеціаліста І категорії Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби та введено серед іншого посаду документознавця І категорії Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що посада спеціаліста першої категорії відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, яку обіймав позивач до 10.05.2016 року була посадою державної служби та в подальшому скорочена, замість неї введено посаду документознавця першої категорії міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, яка не належить до посад державної служби. Відповідно відбулася зміна істотних умов праці.

Відповідно до положень ч.3 ст.32 КпП України про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Матеріалами справи підтверджено, що про зміну істотних умов праці та пропозицією вакантної посади документознавця І категорії Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби позивач повідомлений листом від 02.07.2016 року № 09.01-34/09.01-60/3982. Вказаний лист направлений на адресу позивача рекомендованим листом та отриманий ним 07.07.2016 року, що підтверджується підписом на поштовому повідомленні. Згідно особистого напису на попередженні позивач з попередження ознайомлений, з запропонованою посадою не згоден (а.с.52-54)

Із долучених до матеріалів справи документів, судом встановлено, що посади державної служби, які на момент виникнення спірних правовідносин були наявні в штаті Ізюмськоого міськрайонного відділу державної виконавчої служби, позивачеві не запропоновані через відсутність у нього достатнього рівня освіти, спеціальності та кваліфікації, які визначені Посадовою інструкцією документознавця І категорії Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (затверджені 05.07.2016 року).

Внаслідок незгоди обійняти запропоновану посаду, після сплину 2 місяців наказом Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 08.09.2016 року № 2157/к позивача звільнено з займаної посади на підставі ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу", п.6 ст.36 КЗпП України.

Щодо посилань позивача на недотримання вимог ст.184 КЗпП України, як підстави для задоволення позовних вимог, то суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 вказаної статті звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Проте суд зазначає, що відмова від переведення на іншу посаду зі зміною істотних умов праці за своєю суттю є окремою самостійною підставою для звільнення , яка не є звільненням з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тому гарантії ч.3 ст.184 КЗпП України на випадки звільнення з підстав п.6 ч.1 ст.36 цього кодексу не розповсюджуються.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 08.02.2012 року по справі № 6-11188св11.

Відповідно до ст.ст. 9, 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, доказів, які б спростовували доводи відповідача про правомірність винесення ним оскаржуваного рішення судом не встановлено, в зв'язку з чим, суд приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області про поновлення на посаді відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова у повному обсязі виготовлена 09 грудня 2016 року.

Суддя Спірідонов М.О.