Справа № 823/1119/16
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1119/16 Головуючий у 1-й інстанції: Орленко В.І. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

06 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову ОСОБА_3 у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки державної власності орієнтовною площею 12,6 га для сінокосіння і випасання худоби в адміністративних межах Вершацької сільської ради Чигиринського району Черкаської області (за межами населеного пункту), викладене у листі від 12.04.2016 №2763/6-16; зобов'язання повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 №3822/0/5-16-СГ від 14.03.2016 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 12,6 га для сінокосіння і випасання худоби в адміністративних межах Вершацької сільської ради Чигиринського району Черкаської області (за межами населеного пункту) та прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 14 березня 2016 року до відповідача надійшло клопотання ОСОБА_3 від 10.03.2016 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 12,6 га в користування на умовах оренди в адміністративних межах Вершацької сільської ради Чигиринського району, за межами населеного пункту для сінокосіння та випасання худоби. До клопотання додано: графічний матеріал, копію паспорта та ідентифікаційного номера.

Листом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 12.04.2016 №2763/6-16 позивача повідомлено про те, що земельна ділянка площею 12,6 га в адміністративних межах Вершацької сільської ради включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на продаж на земельних торгах. У вказаному листі управління зазначило про неможливість вирішення порушеного питання, з посиланням на ч. 3 ст. 136 Земельного кодексу України.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 116 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частинами 2 і 3 ст. 116 ЗК України передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, в тому числі у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Приписи ст. 151 ЗК України визначають, що розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом належить, зокрема, до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до підп.12 п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 лютого 2015 року №14, Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, позивач просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 12,6 га в користування на умовах оренди в адміністративних межах Вершацької сільської ради Чигиринського району, за межами населеного пункту для сінокосіння та випасання худоби.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, вказана норма Земельного Кодексу України визначає вичерпний перелік підстав відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Разом з тим, ч. 5 ст. 93 ЗК України визначено що право оренди земельної ділянки може відчужуватися, у тому числі продаватися на земельних торгах.

Згідно ст. 127 З ЗК України визначено що органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 136 Земельного Кодексу України організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Відповідно до ч.3 ст. 136 Земельного Кодексу України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

З аналізу вказаної норми земельного законодавства випливає, що право громадян на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для особистого селянського господарства не є абсолютним, а може обмежуватись загальними правилами земельного законодавства, зокрема частиною 3 статті 136 Земельного кодексу України.

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, в тексті оскаржуваного рішення відповідача про відмову у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки відсутні відомості про наказ ГУ Держгеокадастру у Черкаській області про включення спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок державної власності, права на які виставляються на продаж на земельних торгах, а лише вказано, що про включення вказаної земельної ділянки до такого переліку.

З матеріалів справи вбачається, що 04 квітня 2016 року Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області винесено наказ №199 Про визначення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах, за яким спірну земельну ділянку включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах (згідно з додатком).

Таким чином, на момент звернення позивача із клопотанням від 10.03.2016 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, остання була вільною, про що не заперечується відповідачем.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, спірна земельна ділянка площею 12,6 га в адміністративних межах Вершацької сільської ради не має присвоєного кадастрового номера, тобто є несформованою, а тому не може бути включена до Переліку земельних ділянок державної та комунальної власності та прав на них, які встановлюються на земельні торги. Відповідна обставина також підтверджується Довідкою з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями станом на 31.12.2015.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що земельні торги стосовно земельних ділянок, які визначені в додатку 1 Наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 04.04.2016 № 199 «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу права на них на земельних торгах» станом на 05.12.2016 не проведені, земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 12,6 га в адміністративних межах Вершацької сільської ради Чигиринського району Черкаської області перебуває у державній власності та не передана нікому у користування. Вказане підтверджується заявою Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, яка міститься в матеріалах справи.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів зазначає, що відповідачем не було доведено законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, а тому суд першої інстанції дійшов правильних висновків про обґрунтованість позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.