Справа № 808/6866/13-а(СН/808/30/16)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/6866/13-а(СН/808/30/16)

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року

справа № 808/6866/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Коршуна А.О. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року у справі №808/6866/13-а за позовом публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказане податкове повідомлення-рішення повинно бути скасоване, оскільки висновки відповідача, щодо необхідності врахування при складанні податкової звітності порушень, встановлених актами перевірок №206/26-0/00186542 від 05.07.2012, №424/26-0/00186542 від 17.10.2012, №29/26-0/00186542 від 16.01.2013 №159/26-0/00186542 від 03.04.2013 року, викладені у акті №27/26-00/00186542 від 19.07.2013 року (далі - акт перевірки) на підставі якого було прийнято оскаржене рішення є протиправними.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі відтворює зміст акта перевірки, зазначає про безпідставне неврахування судом першої інстанції висновків відповідача щодо відсутності ділової мети в спірних господарських операціях позивача у зв’язку з реалізацією продукції нижче собівартості. Системність такої діяльності протягом 2011-2013 років, що підтверджується деклараціями з податку на прибуток та звітами про фінансові результати.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, позивач посилаючись на її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача який заперечував щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача, за наслідками якої відповідачем складений акт перевірки №27/26-00/00186542 від 19.07.2013 року.

Згідно з висновками акта перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем п.п.134.1 п.134.1 ст. 134, пп.138.12.1 п. 138.12 ст. 138, п. 150.1 ст. 150 ПК України, п. 3 підрозділу 4 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток від усіх видів діяльності за 1 квартал 2013 року у сумі 44 236 208,00 грн.

Висновки про завищення ПАТ «ЗЗФ» від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток та про його зменшення зроблені відповідачем у зв'язку із неврахуванням ПАТ «ЗЗФ» порушень, встановлених актом документальної позапланової виїзної перевірки №206/26-0/00186542 від 05.07.2012 (зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 1 квартал 2012 року на 68 222 199,00 грн.), актами позапланової невиїзної документальної перевірки №424/26-0/00186542 від 17.10.2012 (зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 1 півріччя 2012 року на 32 234 212,00 грн.); №29/26-0/001865342 від 16.01.2013 (зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за три квартали 2012 року на 32 243 212,00 грн.); №159/26-0/00186542 від 03.04.2013 (зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2012 рік на 32 243 212,00 грн.), які на думку відповідача мали враховуватись ПАТ «ЗЗФ» при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток за 1 квартал 2013 року.

Не погоджуючись із висновками акта перевірки, 25.07.2013 позивач звернувся до СДПІ із письмовими запереченнями, однак відповіддю від 05.08.2013 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для задоволення його заперечень.

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірне рішення відповідача прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України у цьому розділі об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з пп.138.12.1 п.138.12 ст.138 Податкового кодексу України до складу інших витрат, у тому числі включаються витрати, визначені відповідно до статей 144-148, 150, 153, 155-161 цього Кодексу, які не включені до собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг згідно із цією статтею.

Відповідно до п.150.1 ст.150 Податкового кодексу України якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення. Від'ємне значення як результат розрахунку об'єкта оподаткування, отриманий від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню, не враховується для цілей абзацу першого цього пункту та відшкодовується за рахунок доходів, отриманих у майбутніх податкових періодах від такої діяльності.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно з актом перевірки, контролюючим органом в результатах перевірки враховано:

зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 1 квартал 2012 року на 68 222 199,00 грн. за результатами документальної позапланової виїзної перевірки - акт №206/26-0/00186542 від 05.07.12;

зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 1 півріччя 2012 року на 32 243 212,00 грн. за результатами позапланової невиїзної документальної перевірки - акт №424/26-0/00186542 від 17.10.2012;

зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за три квартали 2012 року на 32 243 212,00 грн. за результатами позапланової невиїзної документальної перевірки - акт №29/26-0/00186542 від 16.01.2013;

зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2012 рік на 32 243 212,00грн. за результатами позапланової невиїзної документальної перевірки - акт №159/26-0/00186542 від 03.04.2013.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.12.2012 по справі №0870/7317/12, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.04.2014, задоволено позовні ПАТ «ЗЗФ» та скасовано вищевказані податкові повідомлення-рішення.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.01.2015 по справі №808/1528/13-а, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2015, задоволено позовні вимоги ПАТ «ЗЗФ» та скасовано вищевказане податкове повідомлення-рішення.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.02.2014 по справі №808/4353/13-а, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.07.2014 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.07.2015, задоволено позовні вимоги ПАТ «ЗЗФ» та скасовано вищевказане податкове повідомлення-рішення.

При цьому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що кожен висновок перевірки ґрунтується фактично на висновках попередньої перевірки. Тобто фактично ґрунтуються на висновках першої перевірки, під час якої було встановлено відповідне порушення, відображено у акті перевірки №206/26-0/00186542 від 05.07.2012.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.12.2012р. у справі №0870/7317/12 позов було задоволено повністю, оскаржені податкові повідомлення-рішення скасовані. Зазначена постанова суду залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013.

При цьому, враховуючи положення пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, згідно з яким при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили, визначені оскарженими податковими повідомленнями-рішеннями грошові зобов’язання не були узгодженими, оскільки оскарження спірних рішень відповідача до суду відбулось у десятиденний строк з моменту їх отримання позивачем.

Таким чином позивач не повинен був враховувати зазначені рішення відповідача протиправність яких встановлена судовими рішеннями.

Крім того, як вірно зазначено позивачем під час проведення перевірки були відсутні рішення судів про відмову у задоволені позовів ПАТ «ЗФЗ» про оскарження результатів минулих перевірок тому відповідач не мав правових підстав для врахування результатів вказаних перевірок, під час проведення перевірки за наслідками якої було складено акт №27/26-00/00186542 від 19.07.2013 року, що визначено п. 4.5 «Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платниками податків» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 року № 1236.

Крім того, щодо доводів відповідача на відсутність ділової мети при здійсненні позивачем операцій з продажу продукції за цінами, що є нижче рівня собівартості, застосованих позивачем у зовнішньоекономічних операціях на феросплавну продукцію, завідомо збитковий характер спірних операцій, факти одержання платником у 2011 році збитків в сумі 47 971 983,00 грн., у І кварталі 2012 року - при товарообороті у сумі 424 749 918,00 грн. збитку в розмірі 110 642 500,00 грн. саме внаслідок експорту позивачем феросплавної продукції за явно заниженими цінами, суд першої інстанції вірно зазначив про те, що діяльність по придбанню товарів, матеріалів та виробництво продукції з цих товарів, матеріалів супроводжується витратами підприємства. При здійсненні окремих господарських операцій з придбання товарів, матеріалів платник податку може не отримати доходів, а понести витрати. Законодавством не встановлено умов щодо прямої залежності формування показників податкової звітності відповідного звітного періоду лише за тими господарськими операціями, внаслідок яких платник податків отримав дохід. Отже збитковість господарської діяльності сама по собі не може бути підставою для визначення діяльності як негосподарської, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний ризик не отримати дохід. Тому продаж позивачем продукції власного виробництва за ціною, нижчою собівартості, не можна вважати операцією поза межами господарської діяльності позивача, а також вчиненою за відсутності ділової мети. В свою чергу, відповідачем не доведено спрямованість умислу платника податку на отримання доходу за рахунок вчинення збиткових операцій.

При цьому судом першої інстанції обґрунтовано врахував обставини того, що ціни на продукцію за операціями за довгостроковими контрактами з компаніями ARRAN CONTINENTAL S.A. (Британські Віргінські острови), ТОВ «Феросплав» (Російська Федерація), ТОВ «Ферекс» (Російська федерація), ТОВ «Техпромінвест» (Російська Федерація) відповідають звичайним цінам в розумінні пункту 1.20 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пп.14.1.71 ст.14 ПК України, а тому нарахування доходу за результатом здійснення таких операцій здійснювалось виходячи з ціни товару, визначеної сторонами контрактів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що контролюючим органом не доведено відсутність ділової мети при здійсненні позивачем зовнішньоекономічних операцій протягом 2011, 1 кварталу 2012 року, з контрагентами ARRAN CONTINENTAL S.A. (Британські Віргінські острови), ТОВ «Феросплав» (Російська Федерація), ТОВ «Ферекс» (Російська федерація), ТОВ «Техпромінвест» (Російська Федерація).

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов’язку не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС - залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року у справі №808/6866/13-а – без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 12 грудня 2016 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко