Справа № 194/486/16-а
Суддя: Палюх Т. Д.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 194/486/16-а
Провадження № 2-а/185/425/16
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2016 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Палюх Т.М.,

за участю секретаря Таран Н.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Корягіної В.М.

представника третьої особи Яреська А.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Адміністрація державної прикордонної служби України, про визнання дій протиправними, зобов`язання прийняти рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги,
ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Адміністрація державної прикордонної служби України, із позовом, в якому просить:
- визнати протиправною відмову Дніпропетровського обласного військового комісаріату від 06.11.2015року № 7/3596/7 щодо залишення документів ОСОБА_1 без реалізації, та зобов"язати Дніпропетровський обласний військовий комісаріат розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги та надати висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІІ групи інвалідності, пов"язаної з виконанням обов"язків військової служби, до департаменту фінансів Міністерства оборони України;
- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби, згідно з вимогами чинного законодавства України, зобов`язати Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, у зв"язку з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - 25 серпня 2015року.
В обгрунтування своїх вимог зазначив, що проходив військову службу в Республіці Афганістан з 04.11.1985року по 05.02.1988року у складі військової частини НОМЕР_1 , приймав участь у бойових діях, у червні 1986 року від вибуху міни отримав осколкові поранення в області голови та обличчя, контузію головного мозку. З 25.08.2015року позивачу встановлено третю групу інвалідності внаслідок внаслідок цього поранення, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Тому позивач вважає, що з 25.08.2015року він набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців»( далі - "Закон") та затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013року № 975 « Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» ( далі «Порядок»), у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності ІІІ групи. З метою отримання одноразової грошової допомоги він звернувся до Дніпропетровського обласного військового комісаріату з заявою та надав копії всіх необхідних документів. Однак Дніпропетровський обласний військовий комісаріат листом військовому комісару Павлоградського об`єднаного міського військового комісаріату від 06.11.2015року № 7/3596/7 повернув документи позивача без реалізації, вказавши, що розглядом його заяви встановлено, що підстав для подання пропозиції Міністерству оборони України щодо призначення одноразової допомоги немає. Підставою відмови слугувало те, що позивач проходив службу у складі Прикордонних військ КДБ СРСР, що входила до Середньоазіатського прикордонного округу КДБ СРСР, а згідно п.17 Порядку виплата одноразової грошової допомоги особам,звільненим з військової служби, здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби. Тому виплата вказаної допомоги не здійснюється Міністерством оборони України.
Позивач звернувся з відповідною заявою та належними документамидо Адміністрації державної прикордонної служби України, однак також отримав відмову листом № 11/О-1879 від 05.04.2016року, в якому зазначено, що жодним нормативно-правовим актом України не встановлено, що Державна прикордонна служба є правонаступником Середньоазіатського прикордонного округу КДБ СРСР.
Не погоджуючись з рішенням відповідачів, позивач 20.04.2016року звернувся до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з дійсним позовом.
04 липня 2016року справа в порядку ст. 22 КАС України була прийнята до провадження Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні усі адміністративні спори фізичних осіб з суб"єктами владних повноважень з приводу призначення соціальних виплат, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до ч.8 ст.22 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.
В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов.
Представники відповідачів Міністерства оборони України, Дніпропетровського обласного військового комісаріату, в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Від відповідача-1 Міністерства оборони України надійшло письмове заперечення проти позову, у якому зазначено, що відповідно до п.13 Порядку керівник уповноваженого органу, у даному випадку, відповідач-2, подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в п.10,11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів (Міністерство оборони України) приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, що звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Оскільки Дніпропетровський обласний військовий комісаріат відмовив позивачу у направленні документів до головного розпорядника бюджетних коштів, тобто Міністерства оборони, щодо призначення одноразової грошової допомоги, документи позивача не були направлені до Міноборони з висновком щодо можливості проведення грошової допомоги, Міністерство оборони України висновків щодо призначення або відмови у призначенні не приймало, тому його дії позивач необґрунтовано вважає неправомірними.
Представник третьої особи Адміністрації державної прикордонної служби України в судовому засіданні підтвердив свою позицію, викладену ним у письмових поясненнях, про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, законом встановлено обов`язок саме Міністерства оборони України прийняти рішення про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у зв`язку з встановленням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби під час здійснення інтернаціонального зобов`язання, оскільки соціальний захист військовослужбовцями Радянської Армії законодавчо прирівняний до соціального захисту військовослужбовців Збройних Сил України.

Вислухавши позивача, його представника, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
За ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з військовим квитком серії НОМЕР_2 позивач проходив військову службу в Республіці Афганістан з 04.11.1985року по 05.02.1988року у складі військової частини НОМЕР_1 Прикордонних військ КДБ СРСР, що входила до Середньоазіатського прикордонного округу КДБ СРСР( а.с.8).
На підставі акту огляду МСЕК від 25.08.2015 року № 035243, витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії № 2391 від 25.06.2015року, якими встановлено, що поранення (контузія) і захворювання пов`язанні з виконанням обов`язків військової служби, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 19.08.2015 року( а.с.11,13).
У зв`язку з цим позивач звернувся до Дніпропетровського обласного військового комісаріату з заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.
Листом від від 06.11.2015року № 7/3596/7 Дніпропетровський обласний військовий комісаріат повернув документи, подані позивачем, без реалізації як такі, що надіслані не за належністю. Така відмова обґрунтована тим, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом держаної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби, а отже рекомендовано звернутись до Державної прикордонної служби України( а.с.15).
На звернення позивача Адміністрація Державної прикордонної служби України листом від № 11/О-1879 від 05.04.2016року повідомила, що жодним нормативно-правовим актом України не встановлено, що Державна прикордонна служба є правонаступником Середньоазіатського прикордонного округу КДБ СРСР( а.с.16).
Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання (ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців»).
Згідно з п. 4 ч.2 ст. 16 цього Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до п"б" ч.1 ст.16-2 Закону у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІІ групи одноразова грошова допомога виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
Пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Таким чином, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло з моменту встановлення інвалідності.
В силу пункту 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ", особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, зокрема, дійсна військова служба у Радянській армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Аналіз вищезазначених норм дає підстави вважати, що законодавцем передбачено прирівняння соціального захисту військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України.
Разом з тим, з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною третьою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Враховуючи те, що Міністерство оборони України не розглядало заяву позивача по суті та у встановленому законом порядку, немає підстав для зобов`язання останнього призначити одноразову грошову допомогу.
Керуючись ст.ст.158-163,167 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Адміністрація державної прикордонної служби України, про визнання дій протиправними, зобов`язання прийняти рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Дніпропетровського обласного військового комісаріату від 06.11.2015року № 7/3596/7 щодо залишення документів ОСОБА_1 без реалізації та зобов"язати Дніпропетровський обласний військовий комісаріат розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги та надати висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІІ групи інвалідності, пов"язаної з виконанням обов"язків військової служби, до департаменту фінансів Міністерства оборони України.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України задовольнити частково.
Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби, згідно з вимогами чинного законодавства України.
В іншій частині позовних вимог до Міністерства оборони України відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя Т. Д. Палюх