Справа № 826/5905/16
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5905/16 Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А.С., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

05 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Хмарській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національного Банку України, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання протиправною бездіяльності, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2016 року зазначений адміністративний позов - залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції про залишення без розгляду адміністративного позову скасувати, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (за текстом апеляційної скарги).

Заслухавши представників сторін, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що адміністративний позов подано після закінчення строків, встановлених ст. 99 КАС України, підстав для поновлення строку з наданих до суду документів не вбачається, а тому відповідно до ст. 100 КАС України позовну заяву залишено без розгляду.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такою позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі постанови Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51, згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації банку.

Відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) 03.03.2015 було розміщено інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк».

02.10.2015 Національним банком України прийнято постанову № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк».

На виконання постанови Правління Національного банку України 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта банк» Фондом гарантуванням вкладів фізичних осіб прийнято Рішення від 02.10.2015 № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу 10.03.2016 виплачено гарантійну суму відшкодування коштів за одним із договорів банківського вкладу, укладеного з ПАТ «Дельта Банк».

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що позивач ще 03.03.2015 повинна була дізнатися про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк», що є наслідком визнання Національним банком України ПАТ «Дельта Банк» неплатоспроможним, і яке, в свою чергу згідно з доводами позивача, є наслідком протиправної бездіяльності Національного банку України щодо здійснення банківського нагляду за діяльністю ПАТ «Дельта Банк» відповідно до ст. 55 Закону України «Про Національний банк України».

Між тим, з даним позовом позивач звернулась лише 11.04.2016, тобто з пропущенням строку, встановленого ст. 99 КАС України.

Посилання позивача, про те, що перебіг строку звернення до адміністративного суду з даним позовом розпочався 10.03.2016, тобто після отримання виплати їй гарантованої суми відшкодування, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки про ймовірну бездіяльність відповідача, що є предметом спору в даній справі, позивач могла дізнатись з моменту визнання банку неплатоспроможним.

Крім того, факт неможливості ПАТ «Дельта Банк» виконати свої зобов'язання перед ОСОБА_2 виникає з певного моменту, який фіксується Національним банком у рішенні про визнання його неплатоспроможним.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Для поновлення строку звернення до суду - судом вбачаються підстави виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву (клопотання). Незнання про порушення через байдужість до своїх прав, або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльності), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Водночас, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

В даному випадку, позивачем не надано обґрунтованих пояснень та не долучено до позовної заяви належних та допустимих доказів, які передбачені ст.ст. 69-70 КАС України, на підтвердження поважності причин пропуску нею строку звернення до суду з позовною заявою.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ст. 251 ЦК України). Основний акцент робиться на юридичному факті, тобто дії чи події, які набувають юридичного значення зі спливом строку.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Строк звернення до суду є матеріально-правовим, а не процесуальним. Правова природа цього строку є аналогічною до строку позовної давності у цивільних правовідносинах.

В силу вимог ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис «в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановле них на цей випадок законом.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, - день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників процесу та своєчасного виконання ними передбачених процесуальним законом певних процесуальних дій. Інститут строків у судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

В даному випадку строк є загальним, а відтак він складає шість місяців для звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду відповідно до правових положень адміністративного судочинства та відсутність законних підстав для його поновлення.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що порушень судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин по справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Епель О.В.

Карпушова О.В.