Справа № 742/2892/16-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 742/2892/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Коротка А.О.
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
ПОСТАНОВА
Іменем України

13 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Глущенко Я.Б.,
суддів Пилипенко О.Є., Шелест С

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області про визнання неправомірними дій та зобов`язання призначити пенсію, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2016 року, -

У с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області, у якому просив визнати дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до п.б) ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» незаконними та зобов`язати відповідача призначити йому пенсію на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до цієї правової норми з 25.05.2016 року, згідно пп.1), п.1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову, про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зарахувати період проходження військової служби позивачем до стажу роботи, необхідного для призначення пільгової пенсії у відповідача немає жодних підстав, крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461, яка на момент заяви позивача про призначення пенсії є чинною і якою затверджені списки виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці, посада майстра, виконроба монтажної дільниці не передбачена.

Проте, з таким висновком суду не можна погодитися.

Колегією суддів установлено, що 23 серпня 2016 року позивач звернувся до Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за роботу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.

Листом від 05.09.2016 року № 4747/03 Прилуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України відмовило позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 2. При цьому, відмова умотивована тим, що на період роботи позивача діє Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою КМУ від 24 червня 2016 року № 461, згідно з яким посада майстра, виконроба монтажної дільниці даним списком не передбачена. Крім того, відповідно до наданих документів загальний стаж роботи позивача становить 38 років 9 місяців 24 дні, в тому числі стаж роботи за Списком №2 становить 8 років 5 місяців 8 днів, тому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відмовлено.

Уважаючи зазначену відмову протиправною, позивач звернувся у суд з позовом.

Надаючи оцінку зазначеному рішенню відповідача, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з п.«б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. За відсутністю стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 01.04.2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 01.04.2016 року по 31.03.2017 року - не менше 26 років.

Працівники, які мають не менше половини стажу із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зниженням пенсійного віку для чоловіків на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи (ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;
б) особам, які не мають повного стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до ст.12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.
Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 року № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року №1451/11731, при визначенні права на пільгову пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
Як убачається із змісту розділу XXIX «Будівництво будівель та споруд:промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту та зв`язку, житлових та культурно побутових, а також наземних будівель та споруд шахт, рудників та комунікацій» Списку №2 виробництв, цехів професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, право на призначення пенсії на пільгових умовах мають майстри (десятники) та виконроби.
Отже, період роботи позивача в Нафтогазодобувному управлінні «Чернігівнафтогаз» на посадах майстра та виконроба підлягає зарахуванню до стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.

При цьому, факт та період роботи позивача на зазначених посадах підтверджується записами у трудовій книжці та довідкою Нафтогазовидобувного Управління «Чернігівнафтогаз» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних відомостей у ній від 02.07.2016 року № 28-18/1697, відповідно до яких позивач працював у зазначеному управлінні на посадах майстра та виконробу монтажної дільниці у період з 07.06.1982 року по 14.05.1986 року та з 01.07.1987 року по 31.12.1991 року, що разом складає 8 років 5 місяців 10 днів пільгового стажу.

Посилання відповідача, які прийняв до уваги також суд першої інстанції, на постанову Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461, якою посади майстра та виконроба монтажної дільниці не передбачені у Списку виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з особливо шкідливими умовами праці, є необґрунтованими з урахуванням п. 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 року № 383 та суперечать ч. 1 ст. 58 Конституції України.

Також, відповідачем не враховано до пільгового стажу позивача період строкової військової служби з 05.05.1980 року по 10.05.1982 року (2 роки 5 днів).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та доводами відповідача, що оскільки позивач на час призову на військову службу не працював за фахом та вже був відрахований з Дніпропетровського будівельного технікуму, у зв`язку із закінченням навчання, а не направлений на строкову військову службу, зарахувати період проходження військової служби до стажу роботи, необхідного для призначення пільгової пенсії, немає підстав.

Так, згідно з пунктом 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року, при призначенні пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах, служба у військах і органах ВЧК,ОГПУ, НКВС, НКДБ, МДБ, Комітету державної безпеки СРСР, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, служба в органах міліції прирівнюється за вибором особи, яка звертається за пенсією, до роботи, яка передувала чи безпосередньо слідувала за нею. При цьому, зазначені періоди враховуються в розмірі, який не перевищує наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах чи пільгових розмірах.

Із копії трудової книжки позивача та військового квитка убачається, що останнього було відраховано із будівельного технікуму 01 травня 1980 року та вже 05 травня 1980 року (після вихідних та святкових днів) направлено на строкову військову службу у військову частину, після закінчення якої, з 07 червня 1982 року, прийнято на посаду майстра на дільницю №3 Нафтогазовидобувного Управління «Чернігівнафтогаз».

Дійсно, 02 червня 2005 року Верховною Радою України прийнято закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах часу проходження строкової військової служби, який набрав чинності 01.01.2006 року. Так, відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час проходження строкової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно технічному навчальному закладі.

Як установлено вище, позивача відраховано із будівельного технікуму 01 травня 1980 року та вже 05 травня 1980 року (після вихідних та святкових днів) направлено на строкову військову службу у військову частину. Разом з тим, колегією суддів установлено, що призов на військову службу відбувся на підставі наказу Міністра оборони СРСР про звільнення із Збройних Сил СРСР військовослужбовців, які відслужили установлені строки служби, та про черговий призив громадян на діючу військову службу, прийнятому у березні 1980 року, що спростовує доводи відповідача та висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для зарахування військової служби позивача до стажу, який надає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Отже, наведене свідчить про наявність у позивача права на зарахування вказаного періоду проходження військової служби (2 роки 5 днів) до стажу, необхідного для призначення пільгової пенсії.

Крім того, колегія суддів наголошує, що у відповідності до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» , у редакції частини 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам до загального стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби та виконання військового обов`язку було і є обов`язком громадянина, ухилення від яких тягне за собою відповідальність у встановленому чинним законодавством порядку, тому будь-які обмеження трудових прав особи, пов`язані з проходженням такої служби або виконанням обов`язку, недопустимі.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Конституція України має вищу юридичну силу, а Закони та інші нормативно-правові акти повинні прийматися на підставі Конституції України та повинні відповідати їй. Водночас із цим, наведеною нормою Конституції України передбачено, що норми Конституції України є нормами прямої дії, а звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини та громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантовано.

Статтею 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються та не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Деклароване статтею 17 Конституції України конституційне право позивача, як військовослужбовця Збройних Сил, на соціальний захист, конкретизоване, зокрема у нормах законодавства, які діяли на час проходження позивачем військової служби у Збройних Силах та гарантували йому зарахування часу перебування на військовій службі до загального і безперервного трудового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, а також до стажу роботи за спеціальністю, не може бути скасоване, а зміст та обсяг цих прав не може бути звужений.

Аналогічну правову позицію з питань обмеження пільг, компенсацій і гарантій військовослужбовців, висловив й Конституційний Суд України в Рішеннях від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги; від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій; від 17 березня 2004 року №7-рп/2004 у справі про соціальний захист військовослужбовців та працівників правоохоронних органів; від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004 у справі про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій.

Зокрема, відповідно до наведених рішень правова позиція Конституційного Суду України з питань обмеження пільг, компенсацій і гарантій військовослужбовців полягає в тому, що комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлений не втратою працездатності, безробіттям або відсутністю достатніх засобів для існування, а особливістю професійних обов`язків у зв`язку з виконанням ними функцій, пов`язаних з ризиком для життя та здоров`я, певним обмеженням конституційних прав і свобод, у тому числі права заробляти матеріальні блага для забезпечення собі і своїй сім`ї рівня життя, вищого за прожитковий мінімум. Здійснення таких заходів має безумовний характер.

Згідно з наведеними рішеннями Конституційного Суду України, звуження змісту та обсягу соціальних гарантій осіб, які проходили службу в армії, шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Таким чином, оскільки після проходження військової служби позивач працював на роботі з повним робочим днем на роботі з важкими умовами праці, а право позивача на зарахування часу проходження військової служби у Збройних Силах гарантоване чинним законодавством про пенсійне забезпечення, відмова відповідача у зарахуванні такого є протиправною.

Отже, в даному випадку наявні всі необхідні умови для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах (досягнення 56 річного віку, наявність загального трудового стажу 38 років 10 місяців 21 день, з яких 10 років 5 місяців 21 день стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 4 роки). Відтак, відповідач неправомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2016 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області про визнання неправомірними дій та зобов`язання призначити пенсію задовольнити.
Визнати дії Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до п.б) ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» незаконними.

Зобов`язати Прилуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до п.б) ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 25.05.2016 року, згідно пп.1), п.1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддя С.Б. Шелест

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.