Справа № 310/7934/16-а
Суддя: Черткова Н. І.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/7934/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 грудня 2016 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого: судді - Черткової Н.І.,

при секретарі судового засідання - Мазняк О.Ю.,

за участю представника відповідача - Закройщика В.М.,

розглянувши адміністративний позово ОСОБА_2 до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року позивач звернулася до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з адміністративним позовом до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить визнати протиправними дії Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо встановлення їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі, без урахування половини строку навчання за денною формою в Українській державній юридичній академії; зобов'язати Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати в стаж роботи, який дає право на відставку та на отримання довічного грошового утримання, 1/2 строку навчання за денною формою в Українській державній юридичній академії з 01.09.1989 року по 30.06.1994 року, що становить 1(один) рік 5 (п'ять) місяців, та зобов'язати відповідача, починаючи з 04 жовтня 2016 року, нараховувати та виплачувати їй щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 84% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування без обмеження граничного розміру, з урахуванням вже сплачених сум. Позивач зазначила, що вона відповідно до Указу Президента України від 25 грудня 2004 року була призначена на посаду судді Бердянського міськрайонного суду згідно наказу голови суду №13-К від 10.02.2005 року, приступивши до виконання своїх обов'язків з 10 лютого 2005 року. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року №1600-VIIІ «Про звільнення суддів», у зв'язку з подачею заяви про відставку, її повноваження судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області були припинені, та наказом голови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області №54-к від 03 жовтня 2016 року вона була відрахована зі штату Бердянського міськрайонного суду. На підставі подання Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 жовтня 2016 року №16-02/6055 та документів, необхідних для призначення щомісячного довічного утримання, їй з 04.10.2016 року Бердянським об'єднаним управлінням ПФУ в Запорізькій області було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 17400 грн., обчисленого з посадового окладу 21750,00 грн. На письмове звернення позивача Бердянським об'єднаним УПФУ в Запорізькій області була надана відповідь №155/П-4 від 03.11.2016 року з додатками, з якої вбачається, що їй призначено довічне грошове утримання в розмірі 17400,00 грн., що становить 80% від суддівської винагороди. Відповідачем не було зараховано до суддівського стажу для обчислення щомісячного довічного грошового утримання половину терміну навчання на денній формі в Українській юридичній академії (на час вступу на навчання - Харківський юридичний інститут), де вона навчалася в період з 01.09.1989 року по 30.06.1994 року, та 1/2 часу навчання складає 2 роки 05 місяців. Позивач вважає, що їй повинно було призначено щомісячне довічне грошового утримання у розмірі 84 % від суддівської винагороди, оскільки вона має стаж, що дає право на відставку та довічне грошове утримання, 22 роки 10 місяців та 29 днів, з урахуванням, крім роботи на посаді судді, також роботи на посаді помічника прокурора Бердянського району з 03.04.1996 року по 09.02.2005 року 8 років 10 місяців 06 днів та половини строку навчання на денній формі в Українській державній юридичній академії в період з 01.09.1989 року по 30.06.1994 року, що становить 2 роки 5 місяців. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала судові письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення адміністративного позову та прохав суд відмовити в задоволенні позову, оскільки 04.10.2016 року розпорядженням Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ОСОБА_2 призначено довічне грошове утримання в розмірі 17400,00 грн. При призначенні вказаного утримання використовувалися надані позивачем документи, в тому числі й розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання судді у відставці, згідно якого вона працювала суддею з 10.02.2005 року по 03.10.2016р., тобто, 11 років 7 місяців та 25 днів. Також була використана довідка про суддівську винагороду для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці, згідно якої суддівська винагорода складає 21750,00 грн. Згідно пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві і перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідально до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (відомості Верховної Ради України, 2010р., №№41-45, ст..529; 2015р. №№18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. З урахуванням вимог наведеної норми Закону, яка є тепер і була чинною на момент призначення довічного грошового утримання судді у відставці, відсотковий розмір останнього для ОСОБА_2 складає 80% суддівської винагороди, в грошовому відображенні 17400,00 грн., оскільки передбачене абзацом 2 наведеної норми закону збільшення на два відсотки грошового утримання судді настає лише після досягнення суддею 20 повних років роботи на посаді судді. Посилання позивача на пункт 3-1 постанови №865 Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03.09.2005 року, згідно якого до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби, є хибним, оскільки суперечить вимогам ч.1 ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. Посилання позивача на рішення Конституційного суду України не спростовують факт правомірності дій відповідача, оскільки не встановлюють відсотковий розмір довічного грошового утримання в залежності від стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання. Таким чином, немає законних підстав для задоволення позову. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно ст.11 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свобод в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Зі змісту ст.ст.19, 46, 55 Конституції України вбачається, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Гарантії незалежності суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані іншими нормативними актами України. Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У судовому засіданні встановлено, що позивач з 10.02.2005 року працювала суддею Бердянського міськрайонного Запорізької області. Згідно постанови Верховної Ради України від 22.09.2016 р. № 1600-VIII «Про звільнення суддів» ОСОБА_2 була звільнена з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку та наказом голови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03.10.2016 р. № 54-к на підставі вказаної постанови ВРУ її відраховано зі штату суду. Згідно направленого Бердянським міськрайнним судом Запорізької області до Бердянського обєднаного управління ПФУ в Запорізькій області подання та розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці, стаж роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку і отримання щомісячного грошового утримання, складає 22 роки 10 місяців і 29 днів, з яких: 2 роки 5 місяців - 1/2 терміну навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті (на час закінчення навчання - Українська державна юридична академія), 8 років 10 місяців 06 днів - робота на посаді помічника прокурора Бердянського району Запорізької області та 11 років 07 місяців 23 дні - на посаді судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області. Відповідно до отриманого позивачем 19.10.2016 року письмового повідомлення за підписом заступника начальника Бердянського об'єднаного управління ПФУ в Запорізькій області, їй з 04.10.2016 року було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 17400 грн., обчисленого з посадового окладу 21750,00 грн., що складає 80% суддівської винагороди. Частиною першої статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній на час правовідносин, визначено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається згідно зі статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно з пунктом 11 розділу ХІІІ «;Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Водночас частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XІI, було встановлено: до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року № 865, доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 року №545, встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби. З трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що вона працювала на посаді судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з 10.02.2005 року по 22.09.2016 року. З 23 вересня 2016 року на підставі постанови Верховної Ради України є суддею у відставці. Крім того, позивач має трудовий стаж, який складається з роботи на посаді помічника прокурора Бердянського району Запорізької області (з 03 квітня 1996 року по 09 лютого 2005 року). Згідно записів в трудовій книжці та копії диплому, в період з 01.09.1989 року по 30.06.1994 року позивач навчалася на денній формі в Українській державній юридичній академії (на час вступу на навчання - Харківський юридичний інститут). Таким чином, суд вважає, що до стажу роботи ОСОБА_2, який надає їй право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, повинно зараховуватися 11 років 07 місяці 23 дні стажу роботи на посаді судді, 8 років 10 місяців 06 днів стажу роботи в органах прокуратури та половина строку навчання за денною формою в Українській державній юридичній академії, що становить 2 роки 5 місяців 00 днів. Тобто, загальний стаж роботи судді ОСОБА_2, що дає їй право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 22 роки 10 місяців 29 днів. Статтею 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України. У рішенні Конституційного суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 зазначено: «Незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади;забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпечення державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів». Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України також покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Незважаючи на те, що редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») не передбачала врахування іншої діяльності при визначенні права судді на відставку, позивач набула таке право до моменту набрання чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд», який не передбачає позбавлення права на відставку суддів, які набули його до набрання цим Законом чинності. У рішення Європейського суду в справі "PineValleyDevelopmentsLtd та інші проти Ірландії" (№ 12742/87, рішення від 29 листопада 1991 року) Європейський суд з прав людини наголошує на дотриманні принципу законних очікувань під час прийняття рішень суб'єктами владних повноважень, згідно з яким рішення органів державної влади не повинні йти всупереч очікуванням, на які покладаються громадяни у зв'язку з їх прийняттям. У рішенні Конституційного суду України в справі про гарантії незалежності суддів від 18.06.2007 р. №4-рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема, від 24.06.1999 р. №6-рп/99 (справа про фінансування суддів), від 20.03.2002 р. №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01.12.2004 р. №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 01.12.2004 р. №20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11.10.2005 р. №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного грошового утримання), Конституційний Суд України наголошував, що частина 3 статті 22 Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, зокрема зменшення розміру довічного щомісячного грошового утримання суддів, що пов'язано із особливістю правового статусу суддів, як конституційних гарантій їх незалежності. За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (SukhanovandIlchenko v. Ukraine) від 26.09.2014 року, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування. У постанові Верховного суду України у справі № 21-6664а15 від 6 липня 2016 року, суд висловив правову позицію, згідно суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку. До стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, водночас відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ), який визначає, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується також час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. А також згідно з пунктом 3.1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби. Відповідно до п.8 ч.4, ч.6 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», незалежність судді забезпечується належним матеріальним і соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією гарантій незалежності судді. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Частиною 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (зі змінами, внесеними Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року) встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. № 4-рп/2016 в справі № 1-8/2016 визначено, що частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання". За правовою позицією Верховного Суду України, визначеній в постанові від 01.07.2014 р. в справі №21-244а14, правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має стаж, що дає право на відставку та довічне грошове утримання - 22 роки 10 місяців 29 днів, що дає їй право на 84 % відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, а тому дії Бердянського об'єднаного управління ПФУ в Запорізькій області щодо встановлення їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% суддівської винагороди, тобто без урахування половини строку навчання за денною формою в Українській державній юридичній академії, є протиправними, отже, позовні вимоги слід задовольнити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмір 551, 20 грн. Відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача подати у місячний строк з дня набрання постановою законної сили звіт про виконання судового рішення. На підставі ст.47,141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та керуючись ст. ст. 5, 6, 71, 160, 161-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо встановлення ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі, без урахування половини строку навчання за денною формою в Українській державній юридичній академії. Зобов'язати Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_2 в стаж роботи, який дає право на відставку та на отримання довічного грошового утримання, 1/2 строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії з 01.09.1989 року по 30.06.1994 року, що становить 1(один) рік 5 (п'ять) місяців. Зобов'язати Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, починаючи з 04 жовтня 2016 року, нараховувати та виплачувати ОСОБА_2, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 84% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування без обмеження граничного розміру, з урахуванням вже сплачених сум.

Стягнути з Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 551,20 грн.

Зобов'язати Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подати звіт про виконання судового рішення в місячний строк з дня набрання постановою законної сили Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у судовому розгляді, але не були присутніми при проголошенні постанови суду, мають право її оскаржити на протязі десяти днів з дня отримання її копії.

Cуддя: