Справа № 377/712/16-а
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 377/712/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Теремецька Н.Ф. Суддя-доповідач: Губська Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

07 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.

Оксененка О.М.,

при секретарі: Нікітіній А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Славутицького міського суду Київської області від 28 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в ненаданні повних відповідей про наслідки розгляду його пропозицій та зауважень, зобов'язати відповідача надати в місячний термін витребувані повні відповіді шляхом письмового повідомлення позивача та направленням їх до Славутицького міського суду Київської області, а також зобов'язати відповідача винести на сесію міської ради проекти рішень про перегляд відповідних правових актів.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 28 жовтня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позов.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що 06.08.2016 року на електронну адресу виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, начальника управління інфраструктури та капітального будівництва Славутицької міської ради Київської області Боровика В.В. надійшла зава від ОСОБА_3 з пропозиціями про внесення змін в Додаток № 2 до рішення Славутицької міської ради Київської області № 306-15-VII від 08.07.2016 року «Про внесення змін до Програми будівництва, реконструкції, модернізації та капітального ремонту об'єктів інфраструктури м. Славутич на 2016-2017 роки» щодо проектно-кошторисної документації та будівництва бювету у міському парку і Jampost біля фонтану у загальноміському центрі.

Вказана заява була адресована голові міської громадської організації «Громадська рада з розвитку міста Славутича», голові бюджетної комісії ради, голові комісії ради з питань соціально-економічного розвитку та земельних відносин, начальнику управління економіки та соціального розвитку міста, начальнику відділу з питань захисту прав споживача, торгівлі та послуг, начальнику відділу містобудування та архітектури, начальнику управління інфраструктури та капітального будівництва м. Славутича, народному депутату виборчого округу № 12.

Зазначена заява ОСОБА_3 була направлена виконкомом до управлінням інфраструктури та капітального будівництва Славутицької міської ради Київської області, яке зазначено в переліку отримувачів вказаної заяви, є юридичною особою і, в свою чергу, не є структурним підрозділом виконавчого комітету. Управлінням інфраструктури та капітального будівництва заява ОСОБА_3 розглянута та 30.08.2016 року йому надана відповідь.

22.08.2016 року до управління інфраструктури та капітального будівництва Славутицької міської ради Київської області знову надійшла заява ОСОБА_3 від 14.08.2016 року з пропозиціями про внесення змін в Додаток № 2 до рішення Славутицької міської ради Київської області № 306-15-VII від 08.07.2016 року «Про внесення змін до Програми будівництва, реконструкції, модернізації та капітального ремонту об'єктів інфраструктури м.Славутич на 2016-2017 роки» щодо проектно-кошторисної документації та будівництва бювету у міському парку і Jampost біля фонтану у загальноміському центрі, а також щодо доопрацювання проекту реконструкції центральної котельні м.Славутича у зв'язку з переведенням котлів ДЕВ-10-14 №1, № 2 на альтернативні види палива (деревні пелети), що підтверджено копією заяви та копією сторінок журналу вхідної кореспонденції.

З огляду на те, що порушені в заяві питання належали до сфери діяльності КП «УЖКГ», ця заява була направлена до комунального підприємства «Управління жилого-комунального господарства» для розгляду та врахування пропозицій заявника під час реалізації проекту реконструкції ЦМК м.Славутича зі встановлення двох газогенераторів двох стадійного спалення виробництва ПрАТ «Клавдієвського дослідно-експериментального заводу на котли ДЕВ-10-14 №1 та №2 з вимогою надати відповідь щодо запропонованих пропозицій.

28.08.2016 року на адресу відповідача від позивача надійшла заява з пропозиціями щодо внесення змін до Програми енергозбереження на об'єктах житлово-комунального господарства та модернізації систем теплопостачання на 2016-2018 роки, яка була розглянута першим заступником міського голови ОСОБА_5 та 29.08.2016 року копія заяви ОСОБА_3 була направлена до КП «Управління жилого-комунального господарства» для розгляду та врахування пропозицій заявника щодо внесення змін до Програми енергозбереження на об'єктах житлово-комунального господарства та модернізації систем теплопостачання на 2016-2018 роки, оскільки ініціатором її розробки є КП «УЖКГ», з вимогою до 07.09.2016 року розглянути дане звернення, а також звернення від 14.08.2016 року і внести обґрунтовані пропозиції щодо врахування чи відхилення зауважень, внесених ОСОБА_3

08.09.2016 року до виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області надійшов лист від директора КП «УЖКГ» щодо розгляду пропозицій ОСОБА_3 про внесення змін до проекту реконструкції центральної котельні м.Славутича у зв'язку з переведенням котлів ДЕВ-10-14 № 1, № 2 на альтернативні види палива та внесення змін до Програми енергозбереження на об'єктах житлово-комунального господарства та модернізації систем теплопостачання на 2016-2018 роки, копія якого з відповіддю за результатами розгляду звернень від 14.08.2016 року та 28.08.2016 року була відправлена відповідачем позивачеві.

Згідно довідки виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області № 07-04-06 від 28.10.2016 року, на електронну адресу виконкому 01.09.2016 року надійшов лист від ОСОБА_3, який не був зареєстрований в зв'язку з відсутністю серед адресатів виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області.

Вважаючи дії відповідача щодо неналежного розгляду його заяв протиправною бездіяльністю, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України,що він і довів суду, як суб»єкт владних повноважень, в той час, як позивач своїх доводів належним чином не довів і не обгрунтував.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Так, статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, зокрема, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулює Закон України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі - Закон №393/96).

Відповідно до ст. 1 цього Закону, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі ст. 3 Закону №393/96, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до ст. 5 Закону №393/96 звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути усним (викладеним громадянином і записаним посадовою особою на особистому прийомі) чи письмовим, надісланим поштою або переданим громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, якщо ці повноваження оформлені відповідно до чинного законодавства.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв'язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Згідно із ст. 7 зазначеного Закону, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Частиною другою статті 8 Закону №393/96 установлено, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

Відповідно до ст. 14 Закону №393/96 органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Згідно ч. 1,3,4 ст. 15 цього Закону №393/96 органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 20 Закону №393/96, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження. Якщо в місячний термін вирішити поручені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідь на звернення позивача, що надійшло 06.08.2016 року на електронну адресу начальника управління інфраструктури та капітального будівництва виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області Боровика В.В., надано за особисто адресантом 30.08.2016 року.

Відповідь на звернення позивача, що надійшло до виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області 06.09.2016 року, і яке складалося, зокрема, із заяв від 14.08.2016 року та 28.08.2016 року, було надано першим заступником міського голови ОСОБА_5 10.10.2016 року.

Звернення позивача від 01.09.2016 року не було адресовано виконавчому комітету Славутицької міської ради Київської області, у зв'язку з чим не було зареєстровано відповідачем відповідно до положень Інструкції з діловодства у виконавчому комітеті Славутицької міської ради Київської області, затвердженої розпорядженням міського голови №96 від 19.09.2012 року, та Інструкції з організації роботи щодо розгляду звернень громадян у виконавчому комітету Славутицької міської ради Київської області, затвердженої розпорядженням міського голови № 18 від 07.02.2011 року, тому відповідь на нього виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області не надавалась.

Крім того, слід звернути увагу, що зміст самого звернення від 01.09.2016 (а.с. 188) свідчить про його адресування особисто Боровику В.В.

Досліджуючи заяви позивача та враховуючи положення ст. 3 Закону №393/96, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що, не зважаючи на назву документа «Заява», зміст вказаних документів відповідає зверненню «Пропозиція». Отже, вони підлягають розгляду в порядку статті 14, а не статті 15 Закону №393/96.

При цьому, із вказаних звернень вбачається, що адресовані вони значній кількості адресатів, а питання, які ставить заявник, зокрема, в заявах від 06.08.2016 та 14.08.2016, повністю ідентичні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що відповідач під час розгляду звернень позивача не допустив будь-якої бездіяльності, а навпаки, діяв у відповідності до вимог Закону «Про звернення громадян».

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача винести на сесію міської ради проекти рішень про перегляд відповідних правових актів, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 140 Конституції України, місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Статтею 143 Конституції визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (стаття 144 Конституції України).

Отже, як вірно зазначає суд першої інстанції, органи місцевого самоврядування, реалізуючи свої владні функції, самостійно вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, а тому суд не може підміняти власні управлінські функції суб'єктів владних повноважень, та не може втручатись в їх діяльність шляхом зобов'язання здійснити певні дії.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Славутицького міського суду Київської області від 28 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Ухвала в повному обсязі складена 09 грудня 2016 року.

Головуючий суддя: Л.В.Губська

Судді: Ю.А.Ісаєнко

О.М.Оксененко

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.