Справа № 202/6117/16-а (2-а/202/181/2016)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2016 рокусправа № 202/6117/16-а (2-а/202/181/2016)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Лащенко Р.В.

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2016 р. в справі № 202/6117/16-а за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, третя особа - Комунальний заклад «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, третя особа - Комунальний заклад «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, про зобов'язання переведення з пенсії по інвалідності 2 групи за загальним захворюванням на пенсію по інвалідності 2 групи державного службовця згідно зі ст. 37 Закону України «Про державну служби», починаючи з дня призначення пенсії.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2016 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову, ухвалити нове рішення про задоволення позову через порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає про неврахування судом першої інстанції, що відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про судову експертизу» на працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз поширюються особливості матеріального та соціально-побутового забезпечення, передбачені Законом України «Про державну службу». Вказує, що він набув право на пенсію державного службовця, оскільки має не менше 10 років відповідного стажу, тому вважає, що з травня 2016 р. йому повинна бути надана пенсія державного службовця. Крім того, вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про неприйняття відповідачем рішення про відмову у переведенні на іншій вид пенсії, оскільки в листі від 08.06.2016 р. № Г-18 прямо зазначено про відсутність у нього права та такий вид пенсії.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача та представник третьої особи до судового засідання не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутністю представників відповідача та третьої особи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 02.08.1999 р. працював в Дніпропетровському обласному бюро судово-медичних експертиз на посаді лікаря-інтерна. 17.12.2004 р. позивачеві присвоєно 12-й ранг державного службовця.

Установа, в якій позивач працює по теперішній час згідно зі ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» є суб'єктом судово-медичної діяльності та належить до державних спеціалізованих установ, а саме до судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров'я.

Відповідно до листа Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради позивач працює лікарем судово-медичним експертом Ленінського відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР, посада якого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 558 від 31.08.1995 р. «Про відновлення деяких посад працівників державних спеціалізованих установ до категорії посад державних службовців» була віднесена до посад державної служби.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України № 314 від 30.03.2011 р. «Про умови оплати праці працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз» посади судових експертів державних спеціалізованих установ не вважаються віднесеними до відповідних категорій посад державних службовців, а тому позивачеві скасовано 11 ранг державного службовця.

16.04.2015 р. позивачеві на підставі його заяви призначена пенсія по інвалідності 3 групи. 13.05.2016 р. позивач звернувся до УПФУ із заявою, в якій просив надати йому письмову відповідь щодо повного переліку документів, необхідних для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». 08.06.2016 р. УПФУ розглянуто заяву позивача в порядку звернення громадян та направлено позивачеві відповідь № Г-18, в якій надано роз'яснення підстав призначення пенсії державного службовця та вказано про необхідність надання для цього довідки про заробітну плату державного службовця.

Приймаючи до уваги, що на час призначення позивачеві пенсії по інвалідності він не мав достатнього стажу державної служби, суд першої інстанції вважав, що УПФУ правомірно призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Крім того, суд першої інстанції зазначив, що позивач не звертався до УПФУ із заявою про переведення його з одного виду пенсії на інший, або із заявою про призначення йому пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»; рішення про відмову в призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» або про відмову у переведенні його з одного виду пенсії на інший УПФУ не приймалося, лист УПФУ № Г-18 від 08.06.2016 р., на який посилається позивач, не є актом органу державної влади, а є листом, що має інформаційний характер відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач 02.08.1999 р. зарахований для проходження інтернатури до Дніпропетровського обласного бюро судово-медичних експертиз на посаді лікаря-інтерна. 03.08.2000 р. позивач призначений на посаду лікаря - судово-медичного експерта. 17.12.2004 р. позивачеві присвоєно 12 ранг державного службовця, а 03.01.2007 р. - 11 ранг державного службовця.

16.04.2015 р. позивачеві призначена пенсія по інвалідності 3 групи. В подальшому позивача визнано інвалідом 2 групи й з квітня 2016 р. позивач отримує пенсію по інвалідності 2 групи.

13.05.2016 р. позивач звернувся до УПФУ із заявою, в якій просив надати йому письмову відповідь щодо повного переліку документів, необхідних для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». УПФУ розглянуто заяву позивача в порядку Закону України «Про звернення громадян» та 08.06.2016 р. направлено ОСОБА_1 лист № Г-18, в якому зазначено про відсутність підстав для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу», а також зазначено про ненадання довідки про заробітну плату державного службовця.

Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про судову експертизу» на працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз поширюються особливості матеріального та соціально-побутового забезпечення, передбачені Законом України "Про державну службу", якщо інше не передбачено

законами України.

Як встановлено статтею 7 Закону України «Про судову експертизу», до державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров'я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов'язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.08.1995 р. № 558-р «Про віднесення деяких посад працівників державних спеціалізованих установ до категорій посад державних службовців» на виконання постанови Верховної Ради України від 25 лютого 1994 р. "Про порядок введення в дію Закону України "Про судову експертизу" та відповідно до статті 25 Закону України "Про державну службу" віднесено посади, що займають судові експерти державних спеціалізованих установ, вищого, I та II кваліфікаційного класу - до третьої категорії посад державних службовців, III кваліфікаційного класу - до четвертої категорії, IV кваліфікаційного класу - до п'ятої категорії, V кваліфікаційного класу - до шостої категорії посад державних службовців.

Дане розпорядження втратило чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.2011 р. № 314 «Про умови оплати праці працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз».

Саме з часу втрати чинності розпорядженням № 558-р дія Закону України «Про державну службу», в тому числі в частині матеріального та соціально-побутового забезпечення, на працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз не поширюється дія Закону України «Про державну службу», крім випадків зарахування періодів роботи працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз, посади яких було віднесено до відповідних категорій посад державних службовців згідно з цим розпорядженням.

Посада позивача (судового експерта) затверджена штатним розписом комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради»; ця посада наявна у переліку лікарських посад в закладах охорони здоров'я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України № 385 від 28.10.2002 р.

Відтак, посада судового експерта, на якій працює позивач, станом на травень 2016 р. не дає право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

Відповідно до приписів ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Тобто, зазначена правова норма передбачала призначення пенсії по інвалідності за Законом «Про державну службу» особам, які мають не менше 10 років стажу державної служби, у двох випадках: у разі визнання інвалідами 1 або 2 групи у період перебування на державній службі; незалежно від часу встановлення інвалідності, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії особа працювала на посаді, віднесеній до категорій посад державних службовців.

В даному випадку на час звернення до відповідача з питання переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» позивач не працював на посаді, віднесеній до категорій посад державних службовців, а також визнаний інвалідом 2 групи не у період перебування на державній службі.

Відтак, є правильним висновок суду першої інстанції, що у позивача не виникло права на призначення вказаного виду пенсії.

Крім того, судова колегія зазначає наступне.

Як зазначено вище, 13.05.2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою довільної форми, в якій просив призначити пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу», а також надати письмову відповідь із зазначенням повного переліку документів для призначення вказаного виду пенсії. Заява позивача розглянута відповідачем в порядку Закону України «Про звернення громадян» та за результатами розгляду позивачу направлено лист № Г-18 від 08.06.2016 р.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначаються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно зі ст. 44 цього Закону заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. N 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N 1566/11846. Пунктом 4.1 цього Порядку в редакції, яка діє з 29.08.2014 р., передбачено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем при зверненні до УПФУ з питання призначення пенсії по інвалідності за ст. 37 закону України «Про державну службу» не надавалась заява встановленої форми, а також необхідні документи, зокрема, довідка про розмір заробітної плати державного службовця.

Враховуючи, що позивачем не дотриманий порядок подання документів для призначення (перерахунку) пенсії, відповідачем не приймалось рішення про відому у перерахунку пенсії.

Відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України захисту підлягають саме порушені права. В даному випадку позивач не звертався до відповідача з питання призначення іншого виду пенсії у встановленому законодавством порядку, відповідачем не приймалось рішення про відмову у призначенні пенсії, тобто, відсутні підстави вважати про порушення відповідачем прав позивача з цього питання.

Відтак, є правильним висновок суду першої інстанції, що лист УПФУ не є правовим актом індивідуальної дії в розумінні КАС України, а відповідачем не приймалось рішень, які обмежують реалізацію соціальних гарантій позивача чи які свідчать про відмову у виконанні законних вимог, відповідно відсутнє порушене права позивача, яке підлягає захисту в порядку адміністративного судочинства, що обумовлює обґрунтований висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище висновками суду апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2016 р. в справі № 202/6117/16-а залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2016 р. в справі № 202/6117/16-а за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, третя особа - Комунальний заклад «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, про зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 13.12.2016 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко