Справа № 569/11931/16-а
Суддя: Бердій М.А. М. А.
Дата ухвалення: 2016-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2016 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області,

в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Абашиній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівне ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР № 083147 від 10 вересня 2016 року, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з адміністративним позовом, в якому зазначив, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР № 083147 від 10 вересня 2016 рокуінспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівне ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2, його притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. З даною постановою позивач не згідний, оскільки вважає, що правопорушення він не скоював, ПДР України не порушував. Вказує, що жодних доказів його порушення не надано. Вважає постанову серії ДР № 083147 від 10 вересня 2016 року незаконною, та такою, що підлягає скасуванню.

В судове засідання позивач не зявився. До його початку подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в звязку з неможливістю зявитися в судове засідання, оскільки перебуватиме за межами Рівненської області.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

В судовому засіданні встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР № 083147 від 10 вересня 2016 року інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівне ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2,ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

У постанові зазначено, що 10 вересня 2016 року о 10 год. 45 хв. на автодорозі Київ-Чоп М06, 262 км, водій ОСОБА_1 перевозив вантаж, що перевищує габарити, висота 4 м, чим порушив вимоги п. 22.5 ПДР України.

Згідно постанови, інспектор, вважаючи, що водій ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП, постановив притягнути його до адміністративної відповідальності та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Статтею 132-1 КУпАП передбачено, що, порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами , тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 порушив п. 22.5. ПДР України.

Згідно п. 22.5. ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

В адміністративному позові позивач вказав, що дійсно в період з 09 вересня 2016 року по 10 вересня 2016 року здійснював перевезення вантажним автомобілем «Renault», номерний знак НОМЕР_1, з причепом-евакуатором несправного вантажного автомобіля «Renault Premium» із Запорізької області. Перевезення здійснював на прохання свого знайомого ОСОБА_3, власника несправного вантажного автомобіля, який немає навиків керування вантажним евакуатором. Однак жодного габаритного нормативного параметра він не порушив, оскільки транспортування несправного вантажного автомобіля здійснювалося на заводському евакуаторі, який виготовлений спеціально для евакуації вантажних автомобілів і, відповідно, не може порушувати встановлених габаритних параметрів.

Відповідно до п. 15 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними органами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі Порядок), контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Згідно п. 21 Порядку у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Уразіздійснення рухуз порушенням умов, визначених у дозволі на рух,подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту.

Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вимоги позивача щодо неправомірності спірної постанови є обґрунтованими.

В порушення вищезазначених норм відповідач не провів габаритно-вагового контролю, що підтверджується, зокрема, відсутністю посилання у постанові на довідку про здійснення габаритно-вагового контролю. Також відсутній доказ складання інспектором розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, складання якого є обов'язковим, відповідно до зазначеного вище Порядку.

Крім того, відповідач, після складання постанови, не заборонив подальший рух позивача, як це передбачено п. 21 Порядку у випадку виявлення факту перевищення хоча б габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Будь-яких спростувань чи заперечень обставинам, зазначеним позивача у адміністративному позові, відповідач суду не надав. Не надано відповідачем суду і жодних доказів, визначених ст. 251 КУпАП.

Згідно положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.69 КАСУ, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

А отже, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин зазначених у адміністративному позові, а тому вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є недоведеною.

Враховуючи недоведеність відповідачем правомірності винесеної інспектором постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 17, 18, 71, 94, 107, 100, 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівне ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР № 083147 від 10 вересня 2016 року задоволити повністю.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 083147 від 10 вересня 2016 року, винесену інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівне ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_4