Справа № 816/1389/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/1389/16

Полтавський окружний адміністративний суд колегією у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

суддів Єресько Л.О. , Бойка С.С.,

за участю: секретаря судового засідання Петренко О.В.

представника позивача ОСОБА_1,

представника Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру України у Полтавській області ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру України у Полтавській області, Відділу Держгеокадастру у Хорольському районі про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

29 серпня 2016 року ОСОБА_3 (надалі по тексту - ОСОБА_3, позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (надалі по тексту - відповідач1), Головного управління Держгеокадастру України у Полтавській області (надалі по тексту - відповідач2), Відділу Держгеокадастру у Хорольському районі (надалі по тексту - відповідач3) про:

- визнання протиправними та скасування наказів Держгеокадастру від 26.07.2016 №954-то, наказ головного Управління Держгеокадастру у Полтавській області від 27.07.2016 №124-к, наказ відділу Держгеокадастру у Хорольському районі Полтавської області від 27.07.2016 №12-к про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника відділу Держгеокадастру у Хорольському районі Полтавської області за угодою сторін на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 Закону України "Про державну службу" та п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України;

- поновлення на роботі ОСОБА_3 на посаді начальника відділу Держгеокадастру в Хорольському районі Полтавської області;

- стягнення на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27.07.2016 по день поновлення на роботі.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що спірними наказами останнього звільнено з посади начальника управління Держгеокадастру у Хорольському районі Полтавської області на підставі пункту 3 частини першої статті 83 Закону України "Про державну службу", пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України за угодою сторін, однак вона не подавала заяву про звільнення із займаної посади. Зауважувала, що заява, яка послугувала підставою для звільнена була подана без зазначення дати її складення, що не може бути розцінене судом як належне волевиявлення при звільненні за згодою сторін. До того ж, від імені Держгеокадастру наказ від 26.07.2016 №954-то підписано головою ОСОБА_4, який на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 №527-Р "Про звільнення ОСОБА_4 з посади Голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру" звільнений із займаної посади.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідачів проти позову заперечувала, наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідачів надала до суду письмові заперечення проти позову, у яких зазначила, що рішення про звільнення позивача із займаної посади прийняте на підставі поданої останньою 26.07.2016 до Держгеокадастру заяви про звільнення за угодою сторін. Звернула увагу на те, що ОСОБА_4 звільнено з посади голови Держгеокадастру України 26.07.2016, а тому останній мав право підписувати спірний наказ відносно позивача.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановила такі факти та відповідні до них правовідносини.

Наказом відповідача1 від 14.12.2015 №1660-то "Про призначення ОСОБА_3Г." позивач призначена на посаду начальника Управління Держгеокадастру у Хорольському районі Полтавської області, як така, що пройшла конкурсний відбір на дану посаду /а.с. 7/.

Наказом відповідача2 від 18.12.2015 № 218-к "Про призначення ОСОБА_3Г." датою призначення позивача на посаду визначено 18 грудня 2015 року /а.с. 8/

Наказом Держгеокадастру від 26.07.2016 №954-то "Про звільнення ОСОБА_3Г." позивач звільнена з посади начальника Управління Держгеокадастру у Хорольському районі Полтавської області за угодою сторін відповідно до пункту 3 частини першої статті 83 Закону України "Про державну службу", пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України /а.с. 11/.

Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області 27.07.2016 видано наказ №124-к "Про звільнення ОСОБА_3Г.", відповідно до якого оголошено наказ Держгеокадастру від 26.07.2016 №954-то "Про звільнення ОСОБА_3Г." /а.с. 12/.

Позивач звільнена із займаної посади на підставі наказу Управління Держгеокадастру у Хорольському районі Полтавської області від 27.07.2016 № 12-к /а.с. 13/.

Не погодившись із зазначеними вище наказами, позивач оскаржила їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням та відповідними доводам сторін, колегія суддів виходила з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 1 статті 36 Кодексу законів про працю України визначено, що підставою припинення трудового договору є угода сторін.

Так само, пунктом 3 частини першої статті 83 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII передбачено, що державна служба припиняється за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону).

За змістом частини другої статті 86 названого Закону, державний службовець може бути звільнений до закінчення двотижневого строку, передбаченого частиною першою цієї статті, в інший строк за взаємною домовленістю із суб'єктом призначення, якщо таке звільнення не перешкоджатиме належному виконанню обов'язків державним органом.

У матеріалах справи наявна копія заяви, адресована голові Держгеокадастру ОСОБА_4 від начальника управління Держгеокадастру у Хорольському районі Полтавської області ОСОБА_3, про звільнення із займаної посади за угодою сторін, відповідно до пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України /а.с. 223/, на якій міститься резолюція "До наказу" та підпис ОСОБА_4

Колегія суддів враховує, що представником позивача у ході судового розгляду справи неодноразово змінювались пояснення, спочатку заперечуючи факт подання ОСОБА_3 заяви взагалі, а у подальшому - стверджуючи про подання її заздалегідь без наміру звільнятись з займаної посади.

Також, представник позивача стверджував, що позивач не подавала заяву про звільнення із займаної посади до канцелярії Держгеокадастру для реєстрації, що суперечить залученій відповідачем1 до матеріалів справи копії заяви, що містить відмітку про її реєстрацію у автоматизованій системі діловодства Держгеокадастру 26.07.2016 за вх. №23-26760/0/1-16 /а.с. 223/.

За таких обставин, беручи до уваги те, що позивач не заперечує факт особистої присутності у Держгеокадастрі 26.07.2016 та зважаючи на наявність у матеріалах справи копії заяви, наданої відповідачем, на якій проставлена відмітка про її реєстрацію 26.07.2016 у автоматизованій системі діловодства Держгеокадастру, у колегії суддів відсутні підстави для висновку про неприйнятність відповідної заяви як доказу у справі.

Крім того, суд наголошує, що відповідно до Правового висновку Верховного суду України у справі за 6-1269цс16, викладений у постанові від 26 жовтня 2016 року, визначено наступне.

У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за пунктом 1 статті 36 КЗпП України, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (стаття 38 цього Кодексу).

Розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (угода сторін), суди повинні зясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін.

Так, колегією суддів підтверджено належними доказами факт звернення позивача до Держгеокадастру із заявою про звільнення із займаної посади за угодою сторін, шляхом реєстрації такої заяви 26.07.2016 у автоматизованій системі діловодства Держгеокадастру та її погодження роботодавцем, шляхом видання наказу про звільнення позивача на підставі поданої заяви 26 липня 2016 року.

Таким чином, у зв'язку із написанням позивачем заяви про звільнення, подання її відповідачу1, отримання останнім вказаної заяви від позивача, реєстрації її у автоматизованій системі діловодства Держгеокадастру 26.07.2016, фактично дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою та було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення.

У той же час, суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту відкликання такої заяви, вимоги позивача про визнання її такою, що не подана тощо. Згідно наданих пояснень представника позивача, остання не зверталася до відповідачів із заявами про відкликання заяви про звільнення, про визнання її такою, що не подана тощо.

Таким чином, працівник не вчиняв жодних дій, які свідчили б про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін.

При цьому, позивачем та його представником не спростовано факту належного волевиявлення в момент видачі наказу про звільнення, однак останнє підтверджено доказами, наданими відповідачем1.

Колегія суддів зауважує, що чинне законодавство не вимагає від сторін трудового договору обов'язкового погодження дати звільнення у письмовій формі, адже частина друга статті 86 Закону України "Про державну службу" містить лише застереження щодо того, що звільнення працівника до закінчення двотижневого строку не повинно перешкоджати належному виконанню державним органом своїх обов'язків.

Пояснення представника позивача, що вказану заяву про звільнення за угодою сторін позивач написала і передала відповідачу в момент призначення її на посаду, тобто ще у 2015 році, не підтвердженні жодними доказами.

В той же час, суд зазначає, що представником відповідача надано пояснення згідно яких позивач подала заяву до відповідача1 в день перебування на колегії Держгеокадастру, у зв'язку із чим відповідач1 провів реєстрацію вказаної заяви у день її подачі, а саме 26.07.2016 року за номером 23-26760/0/1-16 /а.с. 223/. Відтак, з метою недопущення порушення прав позивача, відповідач1 у день отримання вказаної заяви виніс оскаржуваний наказ про звільнення позивача за угодою сторін, відповідно до вимог заяви позивача.

А тому, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані посилання позивача про подання заяви в інший невстановлений день, а не у день її реєстрації відповідачем1 та день досягнення угоди між сторонами дати звільнення шляхом подання вказаної заяви позивачем та реєстрації її відповідачем1.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач саме в день реєстрації заяви 26.07.2016 отримала оскаржуваний наказ про звільнення за угодою сторін, ознайомилася з ним та не висловила жодних зауважень щодо відкликання вказаної заяви, щодо непогодження дати звільнення, щодо не подання вказаної заяви відповідачу1. В той же час, лише 25.08.2016 року звернулася із позовом у якому зазначала, що не погоджувала дату звільнення, оскільки заяву про звільнення за угодою сторін подавала але раніше, та як зазначалося вище, доказів на підтвердження вказаного не надала.

З приводу посилань позивача на відсутність у голови Держггеокадастру ОСОБА_4 повноважень видавати та підписувати наказ про звільнення ОСОБА_3 26.07.2016, колегія суддів встановила такі обставини.

Дійсно, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 №527-Р "Про звільнення ОСОБА_4 з посади Голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру" ОСОБА_4 звільнено із займаної посади у зв'язку з переходом на іншу службу /а.с. 15/.

Водночас даним розпорядженням дату звільнення ОСОБА_4 не визначено.

У свою чергу, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 №528-Р "Про призначення ОСОБА_4 першим заступником Міністра аграрної політики та продовольства України" ОСОБА_4 призначено першим заступником Міністра аграрної політики та продовольства України (http://zakon3.rada.gov.ua/laws/show/528-2016-%D1%80).

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів констатує, що голова Держгеокадастру ОСОБА_4 мав право 26.07.2016 видавати та підписувати наказ про звільнення ОСОБА_3 із займаної посади.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку відсутність підстав для визнання протиправними та скасування наказу Держгеокадастру від 26.07.2016 №954-то про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника відділу Держгеокадастру у Хорольському районі Полтавської області за угодою сторін на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 Закону України "Про державну службу" та п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України.

В частині надання правової оцінки вимогам позивача про визнання протиправними та скасування наказу головного Управління Держгеокадастру у Полтавській області від 27.07.2016 №124-к та наказу відділу Держгеокадастру у Хорольському районі Полтавської області від 27.07.2016 №12-к, суд зауважує наступне.

Вказані накази прийняті на реалізацію наказу Держгеокадастру від 26.07.2016 №954-то, правомірність прийняття якого встановлена вище. Також, суд зауважує, що ні позивачем, ні її представником підстав для визнання вказаних наказів не надавалось, доказів на спростування їх правомірності ні до адміністративного позову, ні в ході судового розгляду не долучалось.

Інших обґрунтованих доводів та належних доказів в обґрунтування позовних вимог позивач суду не надав.

Враховуючи вищевикладені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про правомірність рішень відповідачів про звільнення позивача із займаної посади.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру України у Полтавській області, Відділу Держгеокадастру у Хорольському районі про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено 05 грудня 2016 року.

Головуючий суддя ОСОБА_5
суддя суддя ОСОБА_6 ОСОБА_7