Справа № 821/1668/16
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1668/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень та рішень про застосування фінансових (штрафних) санкцій,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (далі по тексту - Херсонська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень та рішень про застосування фінансових (штрафних) санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 30.03.2016 року №, яким донараховано 793 1,64 грн. податку на доходи фізичних осіб та 2152.91 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; від 31.03.2016 року №, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 23 382, 25 грн. за порушення норм з регулювання обігу готівки (несвоєчасне оприбуткування і готівкових коштів); вимогу про сплату боргу (недоїмки) ЄСВ від 30.03.2016 року №Ф- з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 18 348, 57 грн.; рішення від 30.03.2016 року №0003 101703 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фінансовим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 1834, 86 грн.

За результатами оскарження в адміністративному порядку контролюючим органом скасовані вимога про сплату боргу (недоїмки) ЄСВ від 30.03.2016 року №3, рішення від 30.03.2016 року № та винесено на підставі того ж акту перевірки: вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.06.2016 року № з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 18 348,57 грн. та рішення від 14.06.2016 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 1834, 86 грн.

Позивач вважає зазначені податкові повідомлення - рішення, вимогу про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій неправомірними у зв'язку з тим, що позивачем направлено відповідачу первинну адміністративну скаргу на податкові повідомлення - рішення від 30.03.16 №, від 31.03.16 № ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області від 02.05.16 та первинну скаргу на вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати ЄСВ №Ф- від 30.03.16, рішення № від 30.03.16, за результатами якого Головним управлінням ДФС у Херсонській області прийнято рішення, яким відмовлено в задоволенні скарги. При цьому, у вказаному рішенні відповідачем не вирішено питання щодо податкового повідомлення - рішення від 31.03.2016 року №, тому позивач вважає, що в цій частині рішення за результатами розгляду скарги повинно вважатися прийнятим на користь платника податків.

За результатами розгляду вторинної скарги на податкові повідомлення - рішення від 30.03.16 №, від 31.03.16 № винесено рішення, яким відмовлено в її задоволенні.

При цьому позивач вказав, що ФОП ОСОБА_1 задекларовано відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік від 08.02.16 № загальний оподатковуваний дохід в сумі 2350554, 26 грн., що відповідає фактичним обставинам господарської діяльності та підтверджується первинними документами наданими в повному обсязі до перевірки.

Всі готівкові кошти, які надходили до каси (місця проведення розрахунків) своєчасно оприбутковувались на підставі фіскальних чеків та вносились до Книг обліку розрахункових операцій в день надходження готівкових коштів.

Також зазначив, що в ході перевірки ревізором невірно визначено та зазначено в акті перевірки (стор. 15) суму чистого оподаткованого доходу за 2015 рік в сумі 75441, 72 грн. та відхилення в сумі 52877, 72 грн., на яку нараховується єдиний соціальний внесок.

На підставі вказаного просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач надав до суду заперечення, які обґрунтовано тим, що в ході проведення перевірки встановлено, що позивачем занижено податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 7931,64 грн., чим порушено п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України; встановлено неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за III квартал 2014 року, чим порушено п. 177.5.2 ст. 177 ПК,: занижено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, чим порушено ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". За результатами перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.03.2016 №, вимога від 30.03.2016 №0-, рішення від 30.03.2016 №. Вказані податкові повідомлення - рішення, вимогу та рішення вважає правомірними та такими, що не підлягають скасуванню.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та в задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного: основним видом господарської діяльності суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (за кодом КВЕД 47.11), застосовуючи загальну систему оподаткування, обліку і звітності, є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч.1 п. 75.1 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Пунктом 75.1.2 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

На підставі заяви позивача від 10.02.2016 вх. №3337/10 відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 08.07.2014 по 31.12.2015 щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (даті - єдиного внеску) за період з 08.07.2014 по 31.12.2015 валютного та іншого законодавства за період з 08.07.2014 по 31.12.2015. За результатами перевірки складений акт від 01.03.2016 №90/21-03-17-03/НОМЕР_1.

В ході перевірки встановлено порушення п. 2.6 гл. 2 Постанови НБУ від 15 грудня 2004 р. № 637 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", а саме, несвоєчасно оприбутковано готівкові кошти у сумі 4676,45 грн., порушено пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, а саме, занижено податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 7931,64 грн.; порушення п. 177.5.2 ст. 177 ПК, а саме, встановлено неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за III квартал 2014 року; порушення п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" ФОП ОСОБА_1 занижено суму єдиного внеску з чистого оподаткованого доходу за 2015 р. на суму 18348, 57 грн.

За результатами перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.03.2016 № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 7931,64 грн. і штрафних санкцій на загальну суму 2152,91 грн., у т. ч.: 1982,91 грн., відповідно до п. 123.1 ст. 123 та 170 грн. відповідно до п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України: вимога від 30.03.2016 №0- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у розмірі 18348.57 грн., рішення від 30.03.2016 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 1834,86 грн.

Так, згідно наданих до перевірки банківських документів та книг обліку розрахункових операцій, в ході проведення перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за 2015 рік не включено до складу доходу, отриманого від провадження господарської діяльності, доходів у розмірі 52877.72 грн. (в т.ч. за червень, 2015 року - 16431,20 грн., липень 2015 року -19424,72 грн., серпень 2015 року - 17021,80 грн.). Щодо зазначеної суми доходів є записи у книзі обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці протягом календарного року та не відображено у розділі III та додатку 4 декларація про майновий стан та доходи за 2015 рік від 08.02.2016 №.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не включено до загального оподаткованого доходу суми отриманих доходів у розмірі 52877, 72 грн. ( в т.ч. за червень 2015 р. - 16431,20 грн., липень 2015 р. - 19424,72 грн., серпень 2015 р. - 17021, 80 грн.). Зазначені суми доходів записано у книгу обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці протягом календарного року та не включено до загального оподаткованого доходу за 2015 рік. (а.с. 22).

Так, на порушення пп. 164.2.6 п. 164.2 ст. 164 ПК занижено чистий оподатковуваний дохід, відображений у декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік на загальну суму 52877,72 грн., що призвело до заниження суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 7931,64 грн.

Крім того, платник податків ОСОБА_1 зареєстрована суб'єктом підприємницької діяльності 08.07.2014 р. та не подала декларацію про майновий стан і доходи за III квартал 2014 року, а саме: за результатами звітного кварталу, в якому розпочата підприємницька діяльність, що є порушенням п. 177.5.2 ст. 177 Податкового кодексу України, розрахунок штрафних санкцій (додаток до акту перевірки).

Статтею 3 Господарського кодексу України встановлено, що під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва -підприємцями.

Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження орган), що здійснює його збір та ведення обліку (далі по тексту - Закон України №2464-VI ).

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України №2464-VI, порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Органи доходів і зборів мають право проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки.

Документальні та камеральні перевірки проводяться у порядку, встановленому Податковим кодексом України (п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України №2464-VI).

Пунктом 85.2 статті 85 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать до предмета перевірки або пов'язані з ним. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до пп. 16.1.2 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно пп. 16.1.3 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (п.44.1 ст. 44 ПК України).

Пунктом 44.3 ст. 44 ПК України встановлено, що платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності (п.44.6 ст. 44 ПК України).

Відповідно до п. 177.1 ст. 177 ПК України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 167.1 ст. 167 ПК України встановлено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у звязку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (п. 177.2 ст. 177 ПК України). (п. 177. 2 ст. 177

Згідно пп. 177.5.2 п. 177.2 ст. 177 ПК України, фізичні особи - підприємці, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку або перейшли із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування чи сплачували фіксований податок до набрання чинності цим Кодексом, подають податкову декларацію за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування. Вперше зареєстровані підприємці в податковій декларації також зазначають інформацію про майновий стан та доходи за станом на дату державної реєстрації підприємцем. Платники податку розраховують та сплачують авансові платежі у строки, визначені підпунктом 177.5.1 пункту 177.5 цієї статті, що настануть у звітному податковому році.

Пунктом 123.1 ст. 123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання (п. 120.1 ст. 120 ПК України).

Статтею 1 Закону України №2464-VI визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Платники єдиного внеску визначені ст. 4 Закону. Зокрема, до них відносяться фізичні особи - підприємці, або особа, яка забезпечує себе роботою самостійно, та яка в діяльності не використовує праці інших осіб (крім, особи, яка обрала спрощену систему оподаткування).

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України №2464-VI встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Статтею 7 Закону України №2464-VI визначено база для нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно з п. 2 частини першої ст. 7 Закону України №2464-VI та частини одинадцятої ст. 8 Закону для фізичних осіб - підприємців (крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування) єдиний внесок установлюється у розмірі 34,7 % суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, в якому отримано дохід (прибуток).

Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом (п. 3 ст. 7 Закон).

Єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 нього Закону, встановлюється у розмірі 34.7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (п. 11 ст. 8 Закону).

Частиною 1 статті 9 Закону України №2464-VI встановлено, що єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до п. 3 ст. 9 Закону України №2464-VI, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску.

Судом встановлено, що актом від 01.03.2016 №90/21-03-17-03/НОМЕР_1 щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено порушення вимог п. 2 частини першої ст. 7 Закону, а саме, занижено суми чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34.7% за перевіряємий період.

В судовому засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_2 - головний державний ревізор - інспектор ДФС у Херсонській області та ОСОБА_3 - головний державний ревізор - інспектор ГУ Міндоходів у Херсонській області надали покази, що ними шляхом співставлення даних Книги обліку доходів та витрат та надходжень з банку встановлено відхилення в сумі 52877,72 грн.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України №2464-VI встановлено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках передбачених Законом, вважається недоїмкою.

Згідно ч. 11 ст. 9 Закону №2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

За донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більше як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску. З 1 січня 2015 року Законом України від 28.12.2014 №77-УП1 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати прані" ч. 11 ст. 25 Закону №2464 доповнено пунктом 7, згідно з яким органи фіскальної служби застосовують такі штрафні санкції: за донарахування контролюючим органом або платником своєчасно не нарахованого ЄСВ до 10 % зазначеної суми за кожен повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 % суми донарахованого єдиного внеску.

Частиною 4 статті 25 Закону України №2464 встановлено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Пунктом 3 розділу VI "Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску па загальнообов'язкове державне соціальне страхування", затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, (далі Інструкція), встановлено, що фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) одночасно з актом документальної перевірки платника єдиного внеску.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску штрафів разом з нарахованою пенею.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не сплачено суму недоїмки, яку визначено вимогою.

З питань дотримання вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 637 суд зазначає, що п. 2 вказаного Положення передбачено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (265/95-ВР) надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Так, відповідачем в ході перевірки встановлено, що:

у КОРО №р/1 від 06.10.2014 несвоєчасно оприбутковані готівкові кошти (готівка) в КОРО, які надійшли до каси (місця проведення розрахунків) 19.01.2015 на підставі фіскального звітного чека (z-звіту) від 20.01.2015 № 0444 у розмірі 197,40 грн. - вказана сума готівкових коштів оприбуткована в КОРО 20.01.2015 р. а фактично готівкові кошти надійшли до каси (місця проведення розрахунків) 19.01.2015, тобто готівка оприбуткована несвоєчасно (не у день фактичного її надходження);

у КОРО №р/3 від 02.07.2015 не оприбутковані (несвоєчасно оприбутковані) готівкові кошти (готівка) в КОРО, які надійшли до каси (місця проведення розрахунків) на підставі фіскального звітного чека (z-звіту) від 01.07.2015 № 0338 у розмірі 180,75 грн. - вказана сума готівкових коштів оприбуткована в розділ II КОРО 01.07.2015, а КОРО зареєстровано 02.07.2015р., тобто готівка оприбуткована несвоєчасно (не у день фактичного її надходження);

у КОРО №р/2 від 02.07.2015 не оприбутковані (несвоєчасно оприбутковані) готівкові кошти (готівка) в КОРО, які надійшли до каси (місця проведення розрахунків) на підставі фіскального звітного чека (z-звіту) від 01.07.2015 № 0687 у розмірі 732,55 грн. - вказана сума готівкових коштів оприбуткована в розділ II КОРО 01.07.2015, а КОРО зареєстровано 02.07.2015р., тобто готівка оприбуткована несвоєчасно (не у день фактичного її надходження);

у КОРО №р/2 від 14.04.2015 не оприбутковані (несвоєчасно оприбутковані) готівкові кошти (готівка) в КОРО, які надійшли до каси (місця проведення розрахунків) на підставі фіскальних звітних чеків (z-звіту) від: 01.04.2015 № 516 у розмірі 284,50 грн.; 02.04.2015 № 517 у розмірі 267,25грн.; 03.04.201 5 № 51 8 у розмірі 358,35грн.; 04.04.2015 № 519 у розмірі 328,95грн.; 05.04.2015 № 520 у розмірі 387,55грн.; 06.04.2015 № 521 у розмірі 270,10грн.; 07.04.201 5 № 522 у розмірі 328,30грн.; 08.04.201 5 № 523 у розмірі 252,20грн.; 09.04.2015 № 524 у розмірі 238,25грн.; 10.04.2015 № 525 у розмірі 367,70грн.; 11.04.2015 № 526 у розмірі 279,85грн.; 13.04.201 5 № 527 у розмірі 202,75грн.; вказані суми готівкових коштів оприбуткована в розділ II КОРО з 01.04.2015, а КОРО зареєстровано 14.04.2015р., тобто готівка оприбуткована несвоєчасно (не у день фактичного її надходження).

Отже, відповідачем під час проведення перевірки встановлено не оприбутковані (несвоєчасно оприбутковані) готівкові кошти в КОРО, які надійшли до каси (місця проведення розрахунків) на підставі фіскальних звітних чеків на загальну суму 4676,45 грн.

Суд не погоджується з посилання позивача, що ним своєчасно оприбутковувались на підставі фіскальних чеків та вносились до Книги обліку в день надходження готівкових коштів, оскільки на момент проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 не надано уповноваженим особам документи, які підтверджують своєчасне оприбуткування готівкових коштів в КОРО, що підтверджено також показами свідків в судовому засіданні.

З огляду на перелічене, суд не вбачає підстав для скасування податкових повідомлень рішень № НОМЕР_2 від 30.03.2016 р., № НОМЕР_3 від 31.03.2016 р., вимогу про боргу № Ф- від 14.06.2016 р., рішення про застосування фінансових (штрафних) санкцій № НОМЕР_4 від 14.06.2016 р.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що в даному випадку відповідачем надано достатньо належних та допустимих доказів правомірності своїх дій.

При цьому, суд не погоджується з посиланнями позивача, викладеними в адміністративному позові та надані в судовому засіданні, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні чинного законодавства.

У зв'язку з цим, суд, аналізуючи викладене приходить до висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень та рішень про застосування фінансових (штрафних) санкцій не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 12,17,18, 19,128, ч. 1 ст. 158, 159, 160-163, 167 КАС України, суд

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 06 грудня 2016 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 8.3.2