Справа № 570/4054/15-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Остапчук Л.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"07" грудня 2016 р. Справа № 570/4054/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від "20" жовтня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 22 січня 2015 року № 1170 "Про внесення змін до рішення сесії Корнинської сільської ради № 93 від 19.08.1997 року". В обґрунтування позовних вимог зазначила, що оскаржуване рішення прийнято на підставі постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2014 року у справі № 570/1401/14-а, якою зобов'язано Корнинську сільську раду Рівненського району Рівненської області внести на розгляд найближчої сесії питання про внесення змін до абзацу 1 додатку № 2 рішення Корнинської сільської ради № 93 від 19.08.1997 року шляхом зміни хибного найменування "с.Колоденка" на вірне найменування "с.Корнин". Однак постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року вказану постанову Рівненського районного суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові. На її неодноразові звернення до Корнинської сільської ради скасувати оскаржуване рішення, отримала відповідь, що підстав скасовувати рішення немає, оскільки постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року не містить жодного зобов'язання Корнинській сільській раді скасувати вищевказане рішення.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_4 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник третьої особи заперечив проти доводів апеляційної скарги. Уважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представника третьої особи, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи убачається, що позивачка ОСОБА_4 і третя особа ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 травня 1985 року по 06 травня 2010 року (рішення суду про розірвання шлюбу від 13 квітня 2010 року). Під час шлюбу, рішенням виконкому Корнинської сільської ради від 26 червня 1991 року ОСОБА_5 була виділена земельна ділянка розміром 0,12 га для будівництва індивідуального житлового будинку в с.Корнин Рівненського району. На підставі цього рішення ОСОБА_5 виготовив будівельний паспорт на забудову цієї земельної ділянки.

В подальшому, рішенням сесії Корнинської сільської ради № 93 від 19.08.1997 року ця земельна ділянка передана йому безоплатно у приватну власність. На підставі цього рішення ОСОБА_5 виготовив технічну документацію із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку в с.Корнин і 12 травня 2011 року отримав Державний акт серії ЯЛ № 834928. Підставою для видачі вказаного Державного акту було саме рішення Корнинської сільської ради № 93 від 19.08.1997 року.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 22 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Корнинська сільська рада Рівненського району про визнання земельної ділянки спільною сумісною власністю подружжя, поділ земельної ділянки та визнання недійсним Державного акту на право власності на землю апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Рівненського районного суду від 08 квітня 2013 року в частині відмови ОСОБА_4 у визнанні недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 834928, виданого управлінням Держкомзему в Рівненському районі на ім'я ОСОБА_5 Державний акт серії ЯЛ № 834928 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,12 га розташованої в с.Корнин Рівненського району на ім'я ОСОБА_5 визнано незаконним. В іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції скасовано і в задоволенні цих вимог відмовлено, як передчасно заявлених.

З матеріалі справи також убачається, що саме в с.Корнин Рівненського району ОСОБА_5 виділялась земельна ділянка площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Саме за рішенням органу місцевого самоврядування, зокрема Корнинської сільської ради, (рішення № 93 від19.08.1997 року) передано у приватну власність для індивідуального житлового, гаражного будівництва земельні ділянки 389 громадянам загальною площею 51,46 га, згідно з додатком № 2 (II), в якому вказано список осіб, яким безоплатно передано в приватну власність земельні ділянки. В цьому списку значиться і прізвище ОСОБА_5

Однак, в додатку №2 до рішення № 93 від 19.08.1997 року помилково вказано, що земельні ділянки виділяються в с.Колоденка замість правильного с.Корнин. Виявивши цю помилку і маючи відповідні документи на право власності на земельну ділянку в с.Корнин, ОСОБА_5 звернувся до Корнинської сільської ради з заявою про виправлення вказаної помилки. Не дочекавшись відповіді з сільської ради, він звернувся до суду з позовом і постановою Рівненського районного суду від 03.12.2014 року було зобов'язано Корнинську сільську раду внести на розгляд найближчої сесії питання про внесення змін до додатку № 2 (II) до рішення Корнинської сільської ради № 93 від19.08.1997 року шляхом зміни назви села з Колоденка на правильне с.Корнин.

На виконання вказаної постанови Рівненського районного суду Корнинська сільська рада внесла це питання на розгляд сесії та рішенням № 1170 від 22.01.2015 року внесла відповідні зміни до рішення № 93 від 19.08.1997 року. В подальшому, постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2015 року скасовано постанову Рівненського районного суду від 03.12.2014 року та ухвалено нове рішення про відмову в позові, оскільки суду не були надані відомості щодо відмови з боку Корнинської сільської ради у розгляді заяв ОСОБА_5 щодо зміни хибної назви населеного пункту, де він отримав земельну ділянку у власність, або відмови у їх задоволенні. Після прийняття постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2015 року ОСОБА_4 зверталась до Корнинської сільської ради з заявами про скасування оспорюваного рішення № 1170, але їй була надана відповідь, що немає законних підстав для скасування цього рішення, так як дійсно наявна помилка в рішенні № 93 від 19.08.1997 року.

Перевіркою прокуратури Рівненського району в постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 10 лютого 2012 року вказано, що при друкуванні рішення №93 від 19.08.1997 року службовими особами Корнинської сільської ради допущено опечатку, в результаті якої в додатку до рішення помилково вказано, що земельна ділянка ОСОБА_5 та іншим жителям с. Корнин, яким в дійсності земельні ділянки передавались саме в даному населеному пункті ( в с. Корнин), виділена в с. Колоденка.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_5 відповідно до ст.116 Земельного кодексу України скористався своїм правом на приватизацію земельної ділянки саме в с.Корнин Рівненського району. Питання передачі йому земельної ділянки у приватну власність вирішувалось органом місцевого самоврядування і при виявленні помилки, вона була виправлена також рішенням органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.І ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Що стосується законності рішення Корнинської сільської ради № 1170 від 22.01.2015 року колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Конституції України систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст та приймають відповідні розпорядження.

Діяльність органів влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб'єктам владних повноважень можливість певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють дискреційними повноваженнями.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Частиною 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009р. №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) встановлено, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на певній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення і скасування. Зі змісту ч.2 ст.144 Конституції України та ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів невідповідності законам України визнаються незаконними у судовому порядку. Однак, Конституційним Судом вказано, що це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою змінити або скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності законам України). Органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, змінювати їх у випадках, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних інтересів і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

За змістом ч.3 ст.150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України

Відповідно до ч. 1 п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Корнинською сільською радою було обрано належний спосіб усунення помилки в рішеннні № 93 від 19.08.1997 року, а саме внесення до змін до абзацу 1 додатку №2 цього рішення шляхом зміни помилкового найменування "с.Колоденка" на правильне найменування "с.Корнин".

Відтак, рішення Корнинської сільської ради №1170 від 22.01.2015 року прийнято в межах компетенції та відповідно до законодавства України.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що оскаржуване рішення прийнято на виконання постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2014 року, яке в подальшому скасовано постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що постановою суду першої інстанції було лише зобов'язано Корнинську сільську раду винести на розгляд сесії питання про внесення змін до рішення № 93 від 19.08.1997 року, а не приймати такі зміни, тобто рішення суду не вплинуло на самоврядні повноваження сільської ради.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведених норм закону колегія суддів уважає, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач не довів суду обґрунтованість позовних вимог, а відповідач підтвердив правомірність своїх дій.

В силу вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, постанову Рівненського районного суду Рівненської області від "20" жовтня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "12" грудня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 вул. Нова,40,с.Корнин,Рівненський район, Рівненська область,35304

3- відповідачу/відповідачам: Корнинська сільська рада Рівненського району Рівненської області вул.Центральна,41-Б,с.Корнин,Рівненський район, Рівненська область,35304

4-третій особі: ОСОБА_5 - вул. Нова,40,с.Корнин,Рівненський район, Рівненська область,35304

5-представник позивача ОСОБА_6 вул.Д.Багалія,77,м.Рівне,Рівненська обл. -

6-представник третьої особи- Нікольченко Б.Б. АДРЕСА_1,рівненська обл., 7- вул.Короленка,5,каб.201Б,м.Рівне,33028

,