Справа № 335/11789/16-а
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Апаллонової Ю.В., при секретарі Кудряшовій Ю.І., за участю представника відповідача Гура В.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

26.10.2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до до управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, в якому просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі міста Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 08.06.2016 року та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі міста Запоріжжя здійснити з 08 червня 2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою господарського суду Запорізької області від 16 червня 2016 раку № 09-13/692 в розмірі 90 відсотків заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та з урахуванням виплачених з вказаної дати сум. Стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м.Запоріжжя. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі міста Запоріжжя надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили.

В судове засіданні позивач ОСОБА_2 не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Гура В.С. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що при обчисленні щомісячного грошового утримання судді у відставці Управлінням ніяких порушень на законодавчому рівні не здійснено, Управління діє в рамках діючого законодавства.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, у тому числі із постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2015 року, що ОСОБА_2 працював на посаді судді господарського суду Запорізької області, з якої його було звільнено на підставі постанови Верховної Ради України № 634-VІІІ від 16.07.2015 року, у зв'язку з поданням заяви про відставку.

На підставі Положення про призначення і виплату щомісячного грошового утримання працюючим суддям, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №81 від 24.07.2009 року, 02.07.2010 року Запорізьким апеляційним господарським судом на ім'я голови Державної судової адміністрації України направлено Лист №04/5-1/216 з відповідними документами для розгляду питання про призначення щомісячного грошового утримання судді Запорізького апеляційного господарського суду Хуторному В.М.

Листом №17-4638/10 від 14.07.2010 р. Державна судова адміністрація Україні надала дозвіл на отримання такого грошового утримання.

Наказом Запорізького апеляційного господарського суду №78-к від 25.08.2010 року ОСОБА_2 з 15.08.2010 р. було призначено щомісячне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати. Наказом голови господарського суду Запорізької області №7-к від 04.01.2011 р. на підставі п. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» ОСОБА_2 призначено щомісячне грошове утримання, як працюючому судді в розмірі 80 відсотків заробітної плати, а наказом голови господарського суду Запорізької області №13-к від 01.02.2011 р., відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» з 01 лютого 2011 року, ОСОБА_2 було призначено щомісячне грошове утримання в розмірі 82 відсотка заробітної плати.

У зв'язку із зміною в законодавстві, у 2011 році виплата щомісячного грошового утримання судді була припинена.

26.11.2014 року ОСОБА_2 звернувся до Вищої ради юстиції України із заявою про відставку. Постановою Верховної Ради України № 634-VІІІ від 16.07.2015 року ОСОБА_2 звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку.

01.09.2015 року ОСОБА_2 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя із заявою про поновлення виплати довічного грошового утримання судді у зв'язку із звільненням його з посади судді.

Наказом виконуючого обов'язки голови господарського суду Запорізької області Проскурякова К.В. від 01.09.2015р. № 12к відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України, статті 120 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ОСОБА_2 було відраховано зі складу суду у зв'язку з виходом у відставку.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2015 року визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя у призначенні ОСОБА_2 щомісячного грошового утримання судді. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_2 з 01.09.2015 р. щомісячне грошове утримання судді на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, яка діяла на час подання ним заяви про відставку, тобто на 26.11.2014 року.

Після виходу у відставку, на підставі постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2015р. по справі № 335/9922/15-а ОСОБА_2 було призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (ч.З ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Вказана постанова вступила в законну силу 15.02.2016р. та на даний час вже відповідачем виконана.

За приписами ч.3 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015р. № 192-УІІІ, та рішення КСУ від 08.06.2016р. № 4-рп/2016 у справі № 1-8/2016, підставою для здійснення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання є лише факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

У зв'язку із зміною мінімальної заробітної плати з 1378,00 грн. до 1450,00 грн., з 08.06.2016р. ОСОБА_2 було здійснено перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання, але виходячи лише з 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

05.10.2016р. ОСОБА_2 звернувся до УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя (перейменоване на УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя) з заявою про здійснення перерахунку та виплату щомісячного довічного утримання судді у відставці, виходячи з 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. До заяви надав довідку господарського суду Запорізької області від 16.06.2016р. М 09-13/692 про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці з 01 травня 2016 року.

Листом від 19.10.2016р. № 295/х-27 УПФУ у Вознесенівському районі Запоріжжя відмовило у здійсненні перерахунку щомісячного довічного утримання судді з посиланням на те, що пенсію розраховано із страхового стажу 34 роки 18 місяців 16 днів, у тому числі стаж роботи на посаді судді 14 років 15 днів, на посадах прокурорів та слідчих 6 років 6 місяців 22 дні.Виходячи з того, що стаж роботи ОСОБА_2 на посади судді складає лише 14 років 15 днів, відповідач вважає, що він позбавлений можливості здійснити нарахування помісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Згідно розпорядження від 04.11.2016 року 812042, яке надано у судовому засіданні представником відповідача, вбачається, що щомісячне грошове утримання судді у відставці позивачу призначено в розмірі 80% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді. Зазначено, що загальний трудовий стаж (повний) складає 35 років 8 місяців 16 дні. Для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зарахований стаж судді (15 років 0 міс. 15 днів,), військова служба (2 роки 1 місяць 11 днів), прокурорський /слідчий склад ( 6 років 6 місяців 22 дні).

При цьому відповідач допустив помилку при визначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80%, взявши для розрахунку тільки стаж роботи на посаді судді, не зарахувавши календарний період проходження строкової військової служби та прокурорський/ слідчий стаж.

Право на відставку судді визначено Законом України від 07.07.2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, далі - Закон №2453-VI).

Відповідно до частини 1 статті 109 Закону №2453-VI, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно з вимогами статті 131 Закону №2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражі України; члена ВРУ, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державного і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів».

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону №2862-ХІІ, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом 2 частини 4 цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному

Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 3.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 були визнані неконституційними, зокрема, положення частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, які передбачали зменшення розміру щомісячного грошового утримання судді.

При цьому Конституційний Суд України визначив порядок виконання рішення, відповідно до якого частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192-VIII, а саме, «щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє верховенство права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Принцип верховенства права як першочерговий закріплений у статтях 7, 8 КАС України.

Статтею 22 Конституції України визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Незалежність суддів закріплена в Конституції України, отже, статус судді, який зберігається і за суддею у відставці, є конституційним.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Отже, враховуючи вищезазначені рішення Конституційного Суду, не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах положення Закону, які призводять до звуження прав судді, а саме, до зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки такі положення, як і положення Закону, поставлені на розгляд Конституційним Судом, визнані неконституційними та такими, що звужують права судді, шляхом зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вищенаведене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10.07.1998 року, згідно яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і, таким чином, вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Наведені положення підтверджуються й міжнародними стандартами у сфері судочинства.

Так, згідно пункту 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17.11.2010 року Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки - «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці».

Виходячи з наведеного, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Пунктом 1.2 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за №200/14891, встановлено, що щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акту Верховної Ради України або Президента України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, у тому числі, у відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків, та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення.

Крім того, у постанові від 01.07.2014 року в справі №21-244а14 Верховний Суд України висловив правову позицію, відповідно до якої правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Крім того, нормами чинного законодавства визначено, що не допускається погіршення положення пенсіонера.

В свою чергу, Конституційний Суд України у Рішенні від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

З досліджених в судовому засіданні документів: розпорядження 812042 від 05.10.2016 УПФУ підтверджено та не заперечується стаж ОСОБА_2 стаж:

-військової служби - 2 роки 1 місяць 2 дні (в період з 13.05.1980 по 14.06.1982);

-навчання в юридичному ВУЗІ - 3 роки 10 місяців (в період з 01.09.1982 по 30.06.1986);

-роботи в прокуратурі на посадах помічника, старшого помічника прокурора району, прокурора, старшого прокурора відділу прокуратури області - 6 років 6 місяців 20 днів (в період з 14.01.1992 по 05.08.1998);

-роботи суддею - 15 років 0 місяців 15 днів (в період з 15.08.2000 по 31.08.2015).

Тобто, стаж роботи позивача на посаді судді, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, складає 25 років 7 місяців 14 днів. Маючи стаж судді більше ніж 25 років, позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 08 червня 2016 року, в розмірі 90 % заробітку судді без обмеження граничного розміру з урахуванням довідки господарського суду Запорізької області від 16.06.2016р. № 09-13/692 про суддівську винагороду в розмірі 21750,00 грн.

Таким чином, оскільки стаж роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку і отримання щомісячного грошового утримання, з урахуванням стажу роботи на календарний період проходження строкової військової служби, половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та роботу на прокурорських посадах складає 25 років 7 місяців 14 днів то враховуючи положення частини 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-VIII, щомісячне довічне утримання ОСОБА_2 має становити 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. (80% - за стаж роботи 20 років + по 2% за кожен рік роботи понад 20 років, але не більше 90%)

Таким чином, відповідач, відмовивши позивачу в перерахунку щомісячного грошового утримання судді з 80% на 90% від заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді, не зарахувавши до стажу роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби, половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та роботу на прокурорських посадах, порушив Конституцію України, вимоги рішення Конституційного суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), діяв неправомірно, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними засобами доказування правомірності свого рішення щодо відмови позивачу у зарахуванні до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання час роботи на посадах прокурора, натомість позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи положення статті 94 КАС України, на користь позивача підлягають стягненню 551,20 грн. судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України суд вважає за необхідне зобов'язати Відповідача, подати у місячний строк з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 2,6, 9-11, 17-20, 94, 99, 159-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії-задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі міста Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 08.06.2016 року

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі міста Запоріжжя здійснити з 08 червня 2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою господарського суду Запорізької області від 16 червня 2016 раку № 09-13/692 в розмірі 90 відсотків заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та з урахуванням виплачених з вказаної дати сум.

Стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м.Запоріжжя.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі міста Запоріжжя надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя: Ю.В.Апаллонова