Справа № 143/311/16-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 143/311/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Марченко Л. В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

06 грудня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Липовецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Липовецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправними дій щодо відмови у відновленні виплати пенсії, обмеження її розміру та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Погребищенського районного суду Вінницької області з позовом до Липовецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про зобов'язання відновити виплату пенсії з 25 серпня 2015 року по 31 грудня 2015 року, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2016 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач повноважних представників в судове засідання не направила, хоча повідомлялася про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку у Липовецькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області та отримувала до 01 квітня 2015 року пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

ОСОБА_3 працює на посаді сільського голови Дзюньківської сільської ради.

01 квітня 2015 року позивачу припинено виплату пенсії.

В грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі Вінницької області із заявою про поновлення виплати пенсії.

Листом № 337/11-18/11 від 30 грудня 2015 року управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі Вінницької області повідомило позивача про те, що поновити пенсію за даних умов неможливо.

Не погодившись з отриманою відмовою, позивач звернулася з адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47, ст. 54 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону відпали, і з того ж дня перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

В період з 25 серпня 2015 року по 31 грудня 2015 року ОСОБА_3 займає посаду сільського голови Дзюньківської сільської ради, тобто на умовах проходження служби, встановлених Законом України "Про державну службу".

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VІІІ у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року №213-VІІІ внесено зміни до ч. 4 ст. 37 Закону України "Про державну службу" та визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

Водночас, положення ч. 1-3 ст. 37 вказаного Закону, які визначають умови для призначення пенсії державних службовців, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року №213-VІІІ змінені чи скасовані не були.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що посада, на якій вона працює, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

Крім того, на думку колегії суддів, встановлене ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" тимчасове припинення виплати пенсії в період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року застосовується до усіх осіб, які працюють на посадах та на умовах, що визначені Законом України "Про державну службу".

Як встановлено судом, позивач працює в органах місцевого самоврядування, згідно з умовами, визначеними Законом України "Про державну службу", а тому Липовецьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Вінницької області було правомірно застосовано положення ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та тимчасово припинено виплату пенсії позивачу.

Оцінюючи доводи позивача про те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VІІІ з 01 червня 2015 року посада, на якій вона працює, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", колегія суддів виходить з того, що сама по собі робота на посаді державного службовця, незалежно від того, може особа у спірний період реалізувати право на пенсію згідно із Законом України "Про державну службу" чи ні, не дає право на поновлення виплати пенсії в період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Крім того, колегія суддів під час розгляду апеляційної скарги враховує правову позицію Вищого адміністративного суду України, викладену в постанові від 25 лютого 2016 року у справі №К/800/40894/15 за позовом до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, згідно з якою п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VІІІ не містить приписів щодо відновлення виплати пенсії як такої й, у тому числі, призначеної на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

На підставі вищевикладеного, оцінивши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог та зобов'язання відповідача відновити ОСОБА_3 виплату пенсії з 25 серпня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Липовецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області задовольнити повністю.

Постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Липовецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправними дій щодо відмови у відновленні виплати пенсії, обмеження її розміру та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 грудня 2016 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5