Справа № 127/16250/16-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/16250/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вергелес А.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

07 грудня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності, дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

28 липня 2016 року позивач, ОСОБА_3, звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Державної казначейської служби України, про визнання бездіяльності, дій протиправними, зобовязання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 вересня 2016 року направлено адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Державної казначейської служби України, про визнання бездіяльності, дій протиправними, зобовязання вчинити дії, стягнення моральної шкоди до Вінницького окружного адміністративного суду.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року у вирішено задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного зясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Представник відповідача у судовому засідання заперечила проти задоволення апеляційної скарги, та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач та третя особа у судове засідання не зявились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись вчасно та належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 14.04.2016 року ОСОБА_3 звернулась до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області зі скаргою на ім'я його начальника, у якій просила:

-доручити проведення службового розслідування щодо працівників міліції та поліції, які вчинили бездіяльність щодо розшуку транспортних засобів ОСОБА_4, притягнути винних осіб до відповідальності, якщо вони працюють або врахувати таку їх бездіяльність при проходженні ними атестації чи при проведенні конкурсу;

-надати їй обґрунтовану відповідь на всі питання, що порушені у скарзі від 14.04.2016 р. та раніше поданих нею на адресу начальника ГУНП у Вінницькій області скаргах, відповідно до чинного законодавства;

надати доручення підлеглим особам негайно здійснити розшук належних ОСОБА_4 транспортних засобів, тимчасово їх затримати та доставити на спеціальний майданчик чи стоянку, про що повідомити Староміський ВДВС Вінницького міського управління юстиції.

За результатами розгляду даної скарги, листом № 20/К-259,285,289 від 13.05.2016 року за підписом заступника начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_5 позивачу надано відповідь, у якій зазначено, що 04.12.2014 року до УДАІ УМВС України у Вінницькій області надійшла постанова "Про розшук майна боржника", винесена Староміським ВДВС Вінницького МУЮ щодо розшуку транспортних засобів, які належать громадянину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: "ЗИЛ 157", номерний знак НОМЕР_1, "TOYOTA LAND CRUISER", номерний знак АВ 9400АМ, "RENAULT MASTER", номерний знак НОМЕР_2, та "DAIMLER-BENZ 123" номерний знак НОМЕР_3. В ході перевірки встановлено, що на ОСОБА_4 зареєстровано автомобіль марки "ЗИЛ 157", номерний знак НОМЕР_1, та "TOYOTA LAND CRUISER", номерний знак АВ 9400АМ. Після надходження постанови про накладення арешту на зазначені транспортні засоби, з метою її виконання було орієнтовано особовий склад Державтоінспекції Вінницької області на розшук та затримання вищевказаних транспортних засобів, виставлено картки розшуку автомобілів в базах даних, а також інформацію щодо розшуку таких транспортних засобів внесено до автоматизованої інформаційно-пошукової системи "Відеоконтроль-Рубіж", які функціонують на стаціонарних постах ДПС. В разі виявлення розшукуваного автомобіля автоматизованою інформаційно-пошуковою системою "Відеоконтроль-Рубіж" співробітники ДПС зобов'язанні зупинити зазначений транспортний засіб та діяти у відповідності до інструкцій. Також було накладено обмеження на проведення реєстраційних операцій на вказані автомобілі та виставлено помітку в графі "Розшук" в базі "НАІС ДДАІ". При проведенні інструктажів співробітниками ДПС, які заступають на службу по забезпеченню безпеки дорожнього руху, доводяться орієнтування про розшукувані транспортні засоби та зосереджується увага на їх виявленні. Враховуючи викладене, за наслідками проведеної перевірки, факти бездіяльності працівників поліції щодо розшуку транспортних засобів, які належать ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження.

Вказаний лист, на думку ОСОБА_3, не містить жодної обґрунтованої відповіді на поставлені у скарзі від 14.04.2016 року питання, а є лише черговою незаконною відпискою, що власне і зумовило звернення останньої до суду з даним адміністративним позовом, у якому вона просить суд:

- визнати бездіяльність, дії начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо розгляду її скарги від 14.04.2016 р. незаконними;

- зобов'язати начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області розглянути її скаргу від 14.04.2016 року, надати обґрунтовану відповідь на всі порушені у ній питання відповідно до чинного законодавства;

- стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на її користь 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку з Державної казначейської служби України;

- зобов'язати начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та Державну казначейську службу України на підставі ст. 267 КАС України подати у місячний строк, з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі, звіт про виконання цього судового рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області не порушено прав позивача під час розгляду її скарги від 14.04.2016 року.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та зважає на наступне.

За змістом адміністративного позову позивач в даному випадку фактично не погоджується з діями відповідачів у зв'язку з розглядом скарги від 14.04.2016 року, водночас не оскаржує тих дій, які вчиняються, або тієї бездіяльності, яка допускається Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області безпосередньо під час розшуку майна боржника.

Отже, суд першої інстанції, вирішуючи дану адміністративну справу, обґрунтовано надавав оцінку діям відповідачів, що пов'язані з розглядом скарги позивача від 14.04.2016 року, адже предметом оскарження за даним адміністративним позовом, є бездіяльність начальника управління Національної поліції у Вінницькій області, яка полягає саме у неналежному, на думку позивача, розгляді її скарги від 14.04.2016 року.

При цьому, вважаючи незаконними дії чи бездіяльність Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та його посадових осіб, що пов'язані з виконанням постанови державного виконавця Староміського ВДВС про оголошення розшуку транспортних засобів боржника ОСОБА_4, позивач ОСОБА_3 не позбавлена права на оскарження таких дій чи бездіяльності до суду окремо, з посиланням на те, які саме дії за чинним законодавством мали б вчинити органи поліції для розшуку цих транспортних засобів, однак які протиправно не вчиняються, внаслідок чого порушуються її права як стягувача у виконавчому провадженні та особи, на користь якої ухвалене судове рішення, що набрало законної сили.

Згідно із ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Скаргою є звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб (ч. 4 ст. 3 Закону України "Про звернення громадян").

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Згідно матеріалів справи, заступником начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_5 листом за № 20/К-259,285,289 від 13.05.2016 року надано відповідь на скаргу ОСОБА_3 від 14.04.2016 року, яка фактично була отримана позивачем 19.05.2016 року, тобто вчинено дії щодо розгляду звернення позивача.

В листі від 13.05.2016 року відповідачем повідомлено позивача про вжиті заходи щодо розшуку майна (транспортних засобів) боржника ОСОБА_4

Доводи позивача про те, що лист №20/К-259,285,289 від 13.05.2016 року не містить чіткого розмежування відповідей на ті питання, що порушувались позивачем у скарзі, не можуть свідчити про необґрунтованість наданої відповіді або нерозгляд тих питань, що були порушені ОСОБА_3 у своєму зверненні.

Отже, розгляд скарги позивача від 14.04.2016 року та надання не неї відповіді у вигляді листа № 20/К-259,285,289 від 13.05.2016 року, фактично свідчать про відсутність бездіяльності з боку начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо розгляду звернення ОСОБА_3 від 14.04.2016 року, яку позивач просить визнати не законною.

Поряд із цим, як уже зазначалось судом, зміст даного адміністративного позову та заявлені позовні вимоги свідчать, що позивач в даному випадку не оскаржує тих дій, які вчиняються, або тієї бездіяльності, яка допускається відповідачем безпосередньо під час розшуку майна боржника, а фактично не погоджується з діями відповідачів саме у зв'язку з розглядом скарги від 14.04.2016 р. і тому саме цим діям суд надає оцінку, вирішуючи дану адміністративну справу.

Також встановлено, що в провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала справа № 802/788/16-а за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 04.07.2016 р. у справі № 802/788/16-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.08.2016 р., у задоволенні вищезазначеного адміністративного позову відмовлено.

За результатами розгляду вказаної справи встановлена відсутність протиправних дій чи бездіяльності при розгляді скарги ОСОБА_3, за результатами якого на її адресу була направлена відповідь № 20/К-259,285,289 від 13.05.2016 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, усі вищенаведені обставини свідчать про відсутність бездіяльності чи протиправних дій з боку начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо розгляду скарги ОСОБА_3 від 14.04.2016 р., та, як наслідок, відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення позовної вимоги щодо визнання незаконною бездіяльності, дій начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо розгляду скарги ОСОБА_3 від 14.04.2016 р., слід відмовити і в задоволенні похідних від неї вимоги про зобов'язання відповідача надати позивачу обґрунтовану відповідь на всі порушені у скарзі від 14.04.2016 р. питання; вимоги про стягнення на користь позивача моральної шкоди шляхом списання безспірної суми з рахунку Державної казначейської служби України, та вимоги про зобов'язання відповідачів подати звіт про виконання цього судового рішення.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 13 грудня 2016 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7