Справа № 2а-7136/11/1370
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2011-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2011 р. № 2а-7136/11/1370

13 год. 16 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сподарик Н.І., за участі секретаря судового засідання Янчака П.О., представника позивача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом управління праці та соціального захисту населення Жовківської районної державної адміністрації до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови,

встановив:

Управління праці та соціального захисту населення Жовківської районної державної адміністрації звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області з вимогами: визнати протиправними дії підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції та скасувати постанову від 08.06.2011 року № 26429284 про накладення штрафу.

Позовні вимоги Управління обґрунтовує тим, що оспорювана постанова про накладення штрафу є безпідставною, оскільки вжито заходів щодо часткового виконання рішення суду. Зазначає, що в іншій частині виплати цієї суми надано обґрунтування неможливості її виплати, посилаючись на відсутність коштів з державного бюджету на виплату донарахувань допомоги за рішенням суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю.

У відповідності до ст. 52 Кодексу адміністративні судочинства України у якості належного відповідача залучено підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області. Відповідач в судове засідання призначене на 27.07.2011 року не прибув. Позов заперечив повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву вх. № 33013 від 19.07.2011 року. Спростовуючи твердження позивача зазначив, що в будь-якому випадку відсутність коштів не є підставою для невиконання рішення суду. Вважає, що посадова особа органу виконавчої служби діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений законом. Просив у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши долучені до матеріалів справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що у задоволені позову потрібно відмовити повністю з наступних підстав:

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон № 606 ХІV) Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Статтею 17 Закону № 606ХІV передбачено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, зазначених цим Законом.

Відповідно до ст.19 Закону № 606ХІV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 25 Закону № 606 ХІV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. Отже, невиконання судового рішення, що набрало законної сили органом примусового виконання рішень є порушенням зазначених законодавчих приписів.

В судовому засіданні встановлено. Львівським окружним адміністративним судом 10.01.2011 року було видано виконавчий лист № 2а-896/2008. Оскільки виконавчий документ відповідає вимогам ст.18 Закону № 606 ХІV, державним виконавцем органу державної виконавчої служби винесено постанову від 13.05.2011 року про відкриття виконавчого провадження та надано строк боржнику для добровільного виконання до 20.05.2011року вищезазначене рішення суду.

Статтею 89 цього ж Закону № 606ХІV передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання. Уразі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі.

Як встановлено в судовому засіданні, державному виконавцю державної виконавчої служби позивач жодних доказів про вжиття заходів щодо виконання судового рішення не подавав, тільки на адресу підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у Львівській області надійшов лист від 19.05.2011 року №1300 зі змісту якого вбачалося про неможливість боржника виплатити заборгованість на користь ОСОБА_2, оскільки відсутні кошти в Державному бюджеті і тому останнім винесено постанову від 25.05.2011 року про накладення штрафу у розмірі 680,00 грн. за невиконання Управлінням рішення суду у встановлений строк та надано повторний термін на виконання рішення суду.

Державним виконавцем державної виконавчої служби встановлено, що всупереч законним вимогам державного виконавця у встановлений строк виконавчий документ боржником не виконано, а будь-яких обґрунтованих пояснень щодо причин невиконання рішення суду не надано. Вказані обставини свідчать про невиконання без поважних на те причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника- управління праці та соціального захисту населення Жовківської районної державної адміністрації виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником та тягне настання відповідальності, передбаченої ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження», що слугувало підставою для прийняття постанови від 08.06.2011року про накладення штрафу на Управління в розмірі 1360,00 грн. за повторне невиконання рішення суду.

Як вбачається з постанови про накладення штрафу суд зобовязував Управління як боржника у виконавчому провадженні нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачену за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. допомогу у розмірі встановленому законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Проте, Управління безпідставно посилаючись на неможливість виплатити кошти не провело недоплаченої допомоги.

Суд зауважує, що в позовній заяві не наведено жодних обґрунтованих законних підстав порушення державним виконавцем вимог Закону 606ХІV при прийнятті постанови від 08.06.2011 року про накладення штрафу на Управління, а лише наведено аналіз законів України «Про державну допомогу сімям з дітьми», Бюджетний кодекс України та безпідставне посилання на відсутність у Державному бюджеті України необхідних коштів.

Оскільки відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України , то суд розцінює дії Жовківської районної державної адміністрації щодо оскарження постанови від 08.06.2011 року не інакше, як ухилення від виконання судового рішення щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на підставі ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

Відповідно до ч.3. ст.2 та до ст. 11 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності , відповідно до якого субєкти владних повноважень зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАСУ, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оскільки, позивачем доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог не наведено, а судом порушень при прийнятті оспорюваних постанов про накладення штрафу не встановлено, і тому суд вважає, що посадова особа органу виконавчої служби діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений законом.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги управління праці та соціального захисту населення Жовківської районної державної адміністрації є безпідставними, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати у формі судового збору , не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 11, 17-19, 52, 94, 69-71, 160-163, 167, 181 КАС України, суд

постановив:

В задоволені позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 01 серпня 2011року.

Суддя Сподарик Н.І.