Справа № 820/4362/16
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 р.Справа № 820/4362/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О,

в присутності:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2016р. по справі № 820/4362/16

за позовом ОСОБА_2

до Східної обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_3, звернувся до о суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.12.2015 року, прийняте на підставі акту перевірки за № 1109/20-36-17-01/МТ316425 від 13.11.2015 року Індустріальною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС в Харківській області.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 року в задоволення адміністративного позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні.

Відповідач, повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з'явився.

Згідно ч. 4 ст. 196 КАС України, нез'явлення в судове засідання представників сторін апеляційної скарги не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що працівниками Індустріальної обєднаної ДПІ м.Харкова ДФС у Харківській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_2 з питання своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

За наслідками перевірки було складено акт від 13.11.2015 року за № 1109/20-36-17-01/МТ316425 яким встановлено порушення позивачем пп.. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України в частині невиконання обовязку включення до сукупного оподаткованого доходу доходів у вигляді додаткового блага від юридичної особи та несплати податку на доходи фізичних осіб з таких доходів у сумі 179 171,76 грн.

30.12.2015 року заступником начальника Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС в Харківській області ОСОБА_4 було прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.12.2015 року, яким на підставі акту перевірки від 13.11.2015 року за № 1109/20-36-17-01/МТ316425 встановлено порушення мною, ОСОБА_5 п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № .2755-VI із змінами та доповненнями, в наслідок чого мені визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_1 від 30.12.2015 року у розмірі 223 964,70 грн., у тому числі за основним платежем 179 171,76 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 44 792,94 грн.

Вищезазначене податкове повідомлення-рішення було отримано позивачем 06.05.2016 року, що підтверджується моїм підписом.

Позивач, вважаючи зазначене податкові повідомлення-рішення відповідача протиправними, звернувся до суду з вимогою про його скасування.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з правомірності винесеного оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.12.2015 року

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що між позивачем 14.05.2008 року та Відкритим акціонерним товариством «ВТБ БАНК» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ВТБ БАНК») було укладено кредитний договір № ЗЗ/Ф-ІК-406, предметом якого було надання банком позичальнику грошових коштів у розмірі 64 800 доларів США строком до 12.05.2028 року.

Згідно до умов п. 2.1 ч. 2 вищезазначеного договору кредиту, грошові кошти були отримані позивачем для придбання двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 55,0 кв.м., житловою площею 32,0 кв.м.

14.05.2008 року між позивачем та банком було укладено іпотечний договір № ЗЗ/Ф-ІК-406/21, відповідно до умов п.1.1. ч. 1 якого, іпотекодавцем іпотекодержателю було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_2 для забезпечення виконання зобов'язань щодо Повернення кредиту за кредитним договором № ЗЗ/Ф-ІК-406 від 14.05.2008 року.

15.04.2014 року ПАТ «ВТБ БАНК» на адресу позивача було направлено лист, яким повідомлялось, що до 01.06.2014 року позивач має право скористатись спеціальною пропозицією з врегулювання проблемної заборгованості, шляхом внесення в рахунок погашення кредитної заборгованості 21 000 дол. США, які будуть спрямовані на погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № ЗЗ/Ф-ІК-406 від 14.05.2008 року. За умови внесення зазначеної суми грошових коштів в обумовлений строк, його зобов'язання перед банком будуть вважатись виконаними, про що позивачу буде надано відповідний лист за підписом уповноваженого працівника банку.

До 28.05.2014 року включно позивач повернув банку 21 964,35 доларів США (еквівалентно сумі 256 982,89 І грн.), а 29.05.2014 року повернуто - 21 000,00 дол. США (еквівалентно сумі 245 905,17 грн. за курсом НБУ | станом на 29.05.2014 року 11,76 грн. за 1дол. США). Всього 42 964,35 доларів США (еквівалентно сумі 505 260,75 грн.)

29.05.2014 року за № 1930/400-2 ПАТ «ВТБ БАНК» листом повідомлено позивача про анулювання боргу, а саме, що загальний розмір суми боргу, що підлягає анулюванню (прощенню) за кредитним договором станом на 29.05.2014 року складає 90128,54 дол США , що за офіційним курсом НБУ на день прощення боргу складає 1055384,48 грн, а саме у тому числі: суми заборгованості за основним боргом 42835,65 тис. доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день прощення боргу складає 501595,61 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами 47292,89 тис. доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 553788,78 грн.

Також банком було повідомлено позивача про необхідність декларування ним податку на доходи фізичної осіб з суми анульованого банком заборгованості.

Згідно до п.п. 5.1, 5.2 ст. 5 ПК України поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу. У разі якщо поняття, терміні, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Статтею 14 ПК України визначено значення понять, в якому ці поняття вживаються в цьому Кодексі.

Так, відповідно до п.п. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно з п.п. 14.1.47. п. 14.1. ст. 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є і винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п. 163.1 ст. 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (в редакції на час спірних правовідносин) основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Як вбачається з матеріалів справи, банком виконано вимоги вище зазначеного пункту ПК України та повідомлено позивача про необхідність внести вище зазначену суму анульованого боргу до річній податковій декларації.

Враховуючи вище викладене та той факт, що позивачу було прощено банком суми заборгованості за основним боргом 42835,65 тис. доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день прощення боргу складає 501595,61 грн., сума заборгованості за нарахованими процентами 47292,89 тис. доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 553788,78 грн. та повідомлення банку, що позивач згідно з підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК анульована сума заборгованості є його доходом, отриманим як додаткове благо, тому необхідно самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб.

Проте, як встановлено судом першої інстанції, на момент проведення контролюючим органом спірної перевірки ОСОБА_5 не було подано декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік та не сплачено податок на доходи фізичних осіб з доходів, отриманих у 2014 році.

Таким чином, оскільки судом встановлено факт отримання позивачем у 2014 році доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 1055384,48 грн., останній підлягав оподаткуванню за ставками, визначеними п.167.1. ст.167 ПК України, а отже позивач зобов'язаний був сплатити 179171,76 грн. податку на доходи фізичних осіб.

Оскільки п.п. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України не містить таких застережень, а лише визначає обов'язок платника податку після отримання від банку повідомлення про анулювання (прощеного) боргу самостійно сплатити податок з таких доходів та відобразити його у річній податковій декларації.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду 1-ї інстанції про правомірність винесеного відповідачем податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.12.2015 року, а тому, жодних законних підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на зміст пп. 165.1.55 статті 165 Податкового кодексу України (в редакції Закону України від 09.04.2015 № 321-УІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань»), яким встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності, оскільки спірні правовідносини між сторонами виникли в 2014 році та обовязок щодо включення вище зазначених сум виник у позивача станом на 1 січня 2015 року, тобто до часу внесення відповідних змін до ПК України.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2016р. по справі № 820/4362/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_6
Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8
Повний текст ухвали виготовлений 12.12.2016 р.