Справа № 2а-1265/11
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Саган В.М. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Справа № 2а-1265/11

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Бориспільському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Бориспільському районі Київської області (далі - відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку та виплаті пенсії по інвалідності в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та зобов'язання відповідача провести перерахунок, нарахування і виплату позивачу не донарахованої пенсії у відповідних розмірах з 10.12.2010 р.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2011 року адміністративний позов було задоволено.

31.08.2016 р. позивач звернувся до суду із заявою про роз'яснення вказаного судового рішення, яка мотивована тим, що відповідачем лише частково виконано судове рішення, з дати вказаної у постанові суду і по день її ухвалення, а в подальшому рішення суду відповідачем взагалі не виконується.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2016 року в задоволенні зазначеної заяви було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та роз'яснити постанову суду першої інстанції, а також постанову апеляційного суду від 19.04.2012 р., якою вона була змінена, посилаючись на порушення судом норм процесуального права при вирішенні його заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у заяві про роз'яснення судового рішення позивач просить суд: 1) надати роз'яснення щодо перерахунку його пенсії з визначенням точної загальної суми боргу та періоду часу, а не тільки 2010-2011 рр. (за шість місяців); 2) роз'яснити терміни «перерахувати пенсію, встановити додаткову пенсію»; 3) що розуміється під терміном «нарахувати основну та виплатити додаткову пенсію»; 4) з якої дати повинен бути перерахунок основної та додаткової пенсії і за який період її слід виплачувати.

У заяві позивач посилається на неправомірність дій та бездіяльності УПФУ при виконанні постанови суду та здійсненні перерахунку його пенсії лише за період з 10.12.2010 р. по 03.07.2011 р., тобто з дати встановленої судом по дату ухвалення рішення суду, а також проведенні лише перерахунку без виплати належних йому коштів і нездійснення перерахунку пенсії в подальшому.

Судова колегія встановила, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався ст. 170 КАС України та виходив з того, що рішення суду є зрозумілим і з доводів позивача не вбачається необхідність його роз'яснення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КАС України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Отже, єдиною правовою підставою для роз'яснення судового рішення є його незрозумілість, що зумовлена нечіткістю змісту та невизначеністю рішення, тобто наявністю в ньому положень, які викликають суперечки.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що у своїй заяві про роз'яснення судового рішення позивач фактично посилається на неправомірність дій та бездіяльності відповідача у ході його виконання, що не вказує на незрозумілість такого рішення суду, як того вимагає вищенаведена законодавча норма.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішуються в порядку ст. 267 КАС України.

Крім того, у своїй заяві позивач, зокрема посилається на незрозумілість кінцевої дати проведення перерахунку його пенсії. Однак, судова колегія зазначає, що пенсія є періодичним платежем, виплата якої за загальним правилом не обмежена у часі, а тому суди не вправі встановлювати певні граничні строки її нарахування та виплати і в подальшому її розмір корегується компетентними органами у відповідності зі змінами в законодавстві.

З огляду на це, не визначення судом кінцевої дати виплати позивачу пенсії (основної та додаткової) у відповідності до норм, на підставі яких задоволені його позовні вимоги, не вказує на необхідність роз'яснення такого судового рішення в порядку ст. 170 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 12.06.2014 р. у справі № 2-244/2010, від 12.03.2015 р. у справі № 2а-4123/11.

Вимоги позивача щодо роз'яснення судом точної суми пенсії, яка має бути йому нарахована і виплачена відповідачем, також не вказують на наявність правових підстав для роз'яснення судового рішення, оскільки це належить до дискреційних повноважень відповідача, а не до компетенції суду, і незгода позивача з діями органів ПФУ при визначенні розміру його пенсії не є правовою підставою для роз'яснення рішення суду у цій справі.

Посилання позивача на незрозумілість термінології, застосованої в рішенні суду, а саме «перерахувати пенсію, встановити додаткову пенсію, основну пенсію», є необґрунтованими, оскільки саме такі терміни застосовані в законодавстві, на підставі якого судом було ухвалено постанову, що на думку позивача є незрозумілою /Т.1 а.с.19/, і зі змісту вказаної постанови не вбачається необхідність її роз'яснення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви позивача про роз'яснення судового рішення.

Доводи апелянта про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанції, якими задоволено його позовні вимоги ще у 2011-2012 роках, й досі не виконані, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки порядок виконання рішень судів регулюється не ст.170 КАС України, а Законом України «Про виконавче провадження». При цьому, частиною 9 статті 267 КАС України регламентовано право особи, на користь якої було ухвалено судове рішення подати до суду заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача.

Посилання апелянта на те, що рішення суду першої інстанції про задоволення його позовних вимог і рішення апеляційного суду про його часткову зміну є практично однаковими, судова колегія вважає такими, що не можуть бути прийняті до уваги, оскільки це не вказує на їх незрозумілість та наявність підстав для роз'яснення.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх не обґрунтованими та безпідставними.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено обставини справи, а рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у відповідності до вимог ст. 159 КАС України.

Згідно зі ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2016 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 211, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 14 грудня 2016 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.