Справа № 401/1366/16-а (2-а/401/54/16)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2016 рокусправа № 401/1366/16-а (2-а/401/54/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.09.2016 р. в справі № 401/1366/16-а за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області про зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом до виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області про зобов'язання провести коригування персоніфікованого обліку на нараховану та виплачену заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 10.01.2006 р. по 03.09.2007 р., відобразити у особовому рахунку помісячно та провести нарахування та сплатити єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до Пенсійного фонду України помісячно, починаючи з січня 2006 р. по вересень 2007 р.; стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.09.2016 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову через порушення норм матеріального та процесуального права, прийняти нову постанову про задоволення позову. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції неправильно зазначено зміст її пояснень, оскільки позивач не поновлена на роботі станом на час розгляду справи, в матеріалах справи відсутні докази про допущення її до роботи. Також є безпідставним посилання суду на неможливість перерахування роботодавцем єдиного внеску через стягнення коштів на користь позивача державною виконавчою службою в порядку примусового виконання рішення, що позбавило відповідача здійснити нарахування та сплату єдиного внеску.

Особи, які беруть участь у справі, до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, у зв'язку з чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі постанови Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.03.2009 р. позивача поновлено на роботі, відповідач повинен був сплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 13325,0 грн. Зазначаючи суму середнього заробітку у судовому рішенні від 27.03.2009 р. за час вимушеного прогулу, що підлягав стягненню на користь позивача, судом не визначено, чи це є та сума, яка підлягає до сплати без перерахування податків зборів чи обов'язкових платежів, а тому вказана судом сума є такою, що визначена без урахування прибуткового податку та інших обов'язкових зборів та платежів, що підлягають обрахуванню та сплаті з цієї суми.

Вказані кошти безспірно списані з рахунку боржника 15.06.2010 р. на користь позивача у повному обсязі, без проведення нарахувань, утримань податків зборів та обов'язкових платежів, в тому числі тих, які здійснюються за рахунок застрахованої особи з сум, що підлягають до сплати, а також перерахування податків, зборів та обов'язкових платежів до бюджету та інших фондів. Ці кошти не були виплачені безпосередньо відповідачем із дотриманням вимог пенсійного та податкового законодавства, а були списані з його рахунку в порядку виконання судового рішення, що позбавило відповідача можливості здійснити нарахування та сплату внеску до Пенсійного фонду України у розмірі та згідно вимог чинного на час виникнення спірних правовідносин пенсійного законодавства.

Зважаючи на те, що позивачем не заявлялось позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити сплату страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України у розмірах та в порядку, який існував до набрання Законом № 2464-VI від 08.07.2010 р. чинності, а не єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, суд першої інстанції вважав, що проведення коригування персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а так само зобов'язання відповідача здійснити нарахування та сплату єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до Пенсійного фонду України, які відбулися 15.06.2010 р., на час здійснення цих виплат за період 2006-2007 р.р., чинним пенсійним законодавством не передбачено та Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» відповідно до ст. 58 Конституції України не має зворотньої дії у часі, а тому застосуванню до спірних правовідносин не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з відсутності вини відповідача у неперерахуванні страхових внесків.

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.03.2009 р. в справі № 2а-11/09, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2009 р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.03.2013 р., визнано нечинним розпорядження виконавчого комітету Світловодської міської ради № 5-к від 10.01.2006 р. «Про звільнення ОСОБА_1»; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління економіки та розвитку міста виконавчого комітету Світловодської міської ради - завідуючої відділом економічного розвитку, комунальної власності та приватизації з 10.01.2006 р.; стягнуто з виконавчого комітету Світловодської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток на час вимушеного прогулу в сумі 13325 грн. та у відшкодування моральної шкоди 2000 грн. (а.с. 19-24).

Стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відбулось в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Так, 18.05.2010 р. відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з виконкому Світловодської міської ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 13325 грн. Платіжним дорученням № 62 від 15.06.2010 р. здійснено безспірне списання зазначеної суми на користь позивача. З вказаної суми не здійснювалось утримання та перерахування страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлені вимоги до виконавчого комітету Світловодської міської ради як страхувальника про зобов'язання провести коригування персоніфікованого обліку на нараховану та виплачену заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 10.01.2006 р. по 03.09.2007 р., відобразити у особовому рахунку помісячно та провести нарахування та сплатити єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до Пенсійного фонду України помісячно, починаючи з січня 2006 р. по вересень 2007 р.

Відтак, предметом доказування в даній справі є наявність правових підстав для проведення нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з січня 2006 р. по вересень 2007 р., проведення коригування даних персоніфікованого обліку щодо позивача із відображенням в особовому рахунку сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Поняття єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) як консолідованого страхового внеску, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, введено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464), який набрав чинності з 01.01.2011 р.

З обставин справи вбачається, що позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу виплачено у червні 2010 р., тобто до введення в дію зазначеного Закону.

До 01.01.2011 р., тобто на час виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, страхувальником, яким є відповідач, здійснювалось утримання та перерахування до Пенсійного фонду України страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Оскільки Закон № 2464 набрав чинності з 01.01.2011 р. та не має зворотної дії у часі, позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача здійснити нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до Пенсійного фонду України помісячно, починаючи з січня 2006 р. по вересень 2007 р., є необґрунтованими.

Позивачем не заявлялось позовних вимог про зобов'язання відповідача нарахувати та сплатити до бюджету Пенсійного фонду України страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з урахуванням приписів ст. 11 КАС України суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для виходу за межі позовних вимог.

Щодо позовних вимог про зобов'язання провести коригування персоніфікованого обліку на нараховану та виплачену заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 10.01.2006 р. по 03.09.2007 р., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, органи Пенсійного фонду ведуть облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходження страхових внесків, створюють і забезпечують функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб, здійснюють облік коштів Накопичувального фонду на накопичувальних пенсійних рахунках.

Тобто, коригування даних персоніфікованого обліку застрахованих осіб здійснюється на страхувальником, а органом Пенсійного фонду.

В даному випадку позивачем не заявлялось позовних вимог до відповідного органу Пенсійного фонду, а відповідач як страхувальник позбавлений компетенції на здійснення будь-якого коригування даних персоніфікованого обліку, що обумовлює висновок про необґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Також колегія суддів зазначає про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач в обґрунтування позовних вимог в цій частині, визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Позивачем не заявлялось позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача, судовими рішеннями не визнавались дії відповідача протиправними (неправомірними), відповідно, відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.09.2016 р. в справі № 401/1366/16-а залишити без задоволення.

Постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.09.2016 р. в справі № 401/1366/16-а за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області про зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко