Справа № 815/6242/15
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 р. Справа № 815/6242/15

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І.
судді - Потапчука В.О.
судді - Семенюка Г.В.
при секретаріБерекет Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування наказів Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області №276-О від 22.12.2014 року, №26-О від 22.09.2015 року, зобов'язання виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу та компенсацію за невикористану відпустку, -

встановиЛА:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_6 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (далі - ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області), за результатом розгляду якого, з урахуванням уточненого адміністративного позову, позивач просить суд: скасувати наказ № 26-О від 22.09.2015 року ДПІ у Малиновському районі ГУ Міндоходів в Одеській області щодо звільнення ОСОБА_6; скасувати наказ № 276-О від 22.12.2014 року ДПІ у Малиновському районі ГУ Міндоходів в Одеській області щодо виведення ОСОБА_6 поза штат; зобов'язати ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області виплатити ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку із незаконним звільненням за період з часу звільнення до дати фактичного поновлення працівника на роботі враховуючи те, що наказом № 95-О від 25.04.2016 року позивача поновлено з 22.09.2015 року на рівнозначній посаді, а також виплатити компенсацію за невикористану відпустку за 2014 рік та 2015 рік.

Суд першої інстанції своєю постановою від 22 вересня 2016 року задовольнив частково адміністративний позов ОСОБА_6 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування наказів Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області №276-О від 22.12.2014 року, №26-О від 22.09.2015 року, зобов'язання виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу та компенсацію за невикористану відпустку.

Визнав протиправним та скасував наказ Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області №276-О від 22.12.2014 року.

Визнав протиправним наказ Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській №26-О від 22.09.2015 року.

В іншій частині позову відмовив.

ОСОБА_6 не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_6 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апелянта в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Наказом ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області №204-О від 11.06.2014 року ОСОБА_6 переведено на посаду старшого державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області, на період відсутності основного працівника ОСОБА_7, яка знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до фактичного виходу її із відпустки.

Відносно старшого державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_6 було порушено кримінальне провадження за частиною 1 статті 368 Кримінального кодексу України.

09.10.2014 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/18823/14-к старший державний інспектор відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_6 була відсторонена від посади строком на 2 місяці.

Вказане рішення суду реалізовано наказом ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області №263-О "Про відсторонення ОСОБА_6 від 12.11.2014 року.

10.12.2014 року надійшла службова записка від начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_8, про те, що ОСОБА_6 з 09.12.2014 року знаходиться на лікарняному.

22.12.2014 року основний працівник, який обіймав посаду старшого державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_7 приступила до виконання своїх службових обов'язків після виходу з відпустки для догляду за дитиною. У цей же час, ОСОБА_6, яка займала цю посаду на час відпустки для догляду за дитиною основного працівника ОСОБА_7, перебувала на лікарняному.

22.12.2014 року керівником ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області прийнято наказ №276-О, яким позивачку з 22.12.2014 року було виведено поза штат ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області.

З 09.12.2014 року по 09.01.2015 року старший державний інспектор відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_6 перебувала на лікарняних.

З 12.01.2015 року по 22.09.2015 року позивачка була відсутня на роботі з нез'ясованих причин.

З метою з'ясування причин відсутності на роботі старшому державному інспектору відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_6 05.08.2015 року було направлено лист з проханням надати пояснення та документи, що можуть свідчити про відсутність на роботі з поважних причин.

25.08.2015 року старшого державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб, ОСОБА_6, було запрошено до відділу персоналу ДПІ у Малиновському районі м. Одеси та повторно запропоновано надати пояснення та документи, що можуть свідчити про відсутність на роботі з поважних причин в термін до 09 вересня 2015 року.

Станом на 10.09.2015 року старшим державним інспектором відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб, ОСОБА_6, не надані пояснення та її документальні підтвердження, що можуть свідчити про її відсутність на роботі з поважних причин, про що складено відповідний акт.

З 09.09.2015 року, відповідачем щоденно складалися акти, які засвідчували факт відсутності на роботі старшого державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб, ОСОБА_6

Враховуючи наведене, головою комісії з реорганізації ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області Гриньком М.В., видано наказ №26-О від 22.09.2015 року, яким ОСОБА_6 звільнено за прогули без поважних причин на підставі пункту 4 статті 40 Кодексу Законів про працю України.

21.10.2015 року ОСОБА_6 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, за результатом розгляду якого просила скасувати накази начальника Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області №276-О від 22.12.2014 року, №26-О від 22.09.2015 року, поновити на роботі відповідно до її кваліфікаційного рівня, зобов'язати виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу з 09.10.2014 року по 09.10.2015 року та сплатити Єдиний соціальний внесок зі вказаної заробітної плати за період з 09.10.2014 року по 09.10.2015 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20.01.2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2016 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано накази начальника ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 22.12.2014 року №276-О та від 22.09.2015 року №26-О. Зобов'язано ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області поновити ОСОБА_6 на роботі в ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області на рівнозначній посаді, яка б відповідала її кваліфікаційному рівню та посаді, яку позивач обіймала на час її звільнення. Зобов'язано ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області виплатити ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.01.2015 року по 09.10.2015 року та сплатити Єдиний соціальний внесок з проведених виплат за період з 12.01.2015 року по 09.10.2015 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

12.07.2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20.01.2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Наказом № 95-О від 25.04.2016 року, відповідно до постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20.01.016 року, ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2016 року та постанови Управління державно виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 18.04.2016 року № 09.1-6019/В-2/284, скасовано наказ ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 22.09.2015 року № 26-О "Про звільнення ОСОБА_6 та поновлено позивачку з 22.09.2015 року на рівнозначній посаді старшого державного інспектора відділу адміністрування єдиного внеску управління податків і зборів з фізичних осіб ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області на період відсутності основного працівника ОСОБА_10, яка знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до фактичного виходу з відпустки.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимоги позивачки про скасування наказу від 22.09.2015 року № 26-О, оскільки зазначений наказ самостійно скасовано відповідачем відповідно до наказу № 95-О від 25.04.2016 року.

Проте, наказ від 22.09.2015 року № 26-О є протиправним з наступних підстав.

Правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Податковим Кодексом України, а в частині, що ним не регулюється Законом України "Про державну службу".

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 Кодексу законів про працю України (Кодекс),правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

На підставі пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу, власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин.

Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом).

Для звільнення працівника за такою підставою власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, підтверджуючі відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня.

На підтвердження обставин відсутності позивачки на робочому місті, відповідачем надано акти, що засвідчують факт відсутності старшого державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_6 на роботі.

Разом з тим, для можливості звільнення працівника за п.4 ст.40 Кодексу законів про працю України, власнику або уповноваженому ним органу необхідно встановити, що працівник не перебував на робочому місці без поважних причин.

Під час офіційного з'ясування обставин справи встановлено, що з моменту виведення позивача поза штат з 22.12.2014 року, керівництвом ДПІ не здійснено жодної дії щодо сповіщення позивачки про перелік її нових службових обов'язків, місця та графіку роботи, посади, за якою вона мала бути облікована та розміру посадового окладу.

Оскільки роботодавець не забезпечив виконання своїх обов'язків щодо повідомлення ОСОБА_6 про зміну суттєвих умов її праці, не довів їх у встановлений строк до неї, остання не мала змоги виконувати свої трудові обов'язки.

Таким чином, в період з 12.01.2015 року по 22.09.2015 року позивачка не перебувала на робочому місці з поважних причин, у зв'язку з чим, в її діях відсутній склад трудового проступку, відповідальність за який передбачено п.4 ст.40 Кодексу законів про працю України, а тому наказ про її звільнення від 22.09.2015 року №26-О є протиправним.

Щодо вимоги позивачки про скасування наказу від 22.12.2014 року № 276-О, необхідно зазначити наступне.

На підставі вказаного наказу, керівник ДПІ у Малиновському районі м. Одеси фактично відсторонив позивачку від виконання службових обов'язків.

Відповідно до положень ст.46 Кодексу законів про працю України, визначений вичерпний перелік випадків, коли власник або уповноважена особа може відсторонити працівника від виконання службових обов'язків до них віднесено: поява на робочому місці в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмова або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до положень ч.2 ст.56Закону України "Про державну службу" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов'язків на час проведення службового розслідування із збереженням середньої заробітної плати. Тривалість такого відсторонення не може перевищувати часу проведення службового розслідування.

На час прийняття оскаржуваного наказу 22.12.2014 року №276-О "Про заходи стосовно ОСОБА_6, у керівника ДПІ були відсутні вищенаведені підстави для відсторонення позивачки.

Проте, чинним законодавством не передбачена можливість знаходження державних службовців поза штатом.

Відповідно до положень ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їхні посадові й службові особи повинні діяти порядком та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, у керівника ДПІ станом на 22.12.2014 року були відсутні підстави для усунення ОСОБА_6 від виконання її службових обов'язків, тому такий наказ є протиправним та підлягає скасуванню, а позов в цій частині задоволенню.

Щодо вимоги позивачки про зобов'язання ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області виплатити ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку із незаконним звільненням за період з часу звільнення до дати фактичного поновлення працівника на роботі враховуючи те, що наказом № 95-О від 25.04.2016 року позивача поновлено з 22.09.2015 року на рівнозначній посаді, а також виплатити компенсацію за невикористану відпустку за 2014 рік та 2015 рік слід зазначити наступне.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу 3, 4 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього

Порядку.

Згідно пункту 4 Порядку, в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Враховуючи, що звільнення ОСОБА_6 відбулося 22 вересня 2015 року, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися з виплат, отриманих нею за попередні два місяці роботи.

Проте, позивачка з 12 січня 2015 року по 22 вересня 2015 року була відсутня на роботі.

Згідно довідки-розрахунку від 07.09.2016 року № 5301/8/ середня заробітна плата ОСОБА_6 за повний відпрацьований місяць складає 1218,00 грн. (оклад старшого державного інспектора у вересні 2015 року згідно затвердженого штатного розпису).

Таким чином,середньоденна заробітна плата позивачки складає (1218,00 грн. + 1218,00грн.): 60 = 40 грн. 60 коп. Час вимушеного прогулу позивача становить 217 днів з дня звільнення по день постановлення рішення, як акту справедливості, що поновлює порушенні права позивача. Сума стягнення за час вимушеного прогулу становить: 40,60 грн. х 217 = 8810 грн. 20 коп.

У судовому засіданні першої інстанції, 08.09.2016 року, допитано у якості свідка головного бухгалтера ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області Селіну Ю.В., яка пояснила, що позивачці вже виплачено у повному обсязі середній заробіток за час вимушеного прогулу та оплачено лікарняні листи. Свідок вказала на те, що середньоденна заробітна плата була розрахована за серпень 2014 року та вересень 2014 року і становить 132, 40 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою.

З матеріалів справи вбачається, що середньоденна заробітна плата позивачки становить 40 грн. 60 коп., таким чином відповідачем нараховано та сплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі, що перевищує 8810 20 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи особовими рахунками за 2014 рік, 2015 рік, 2016 рік, індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-7, письмовими поясненнями самої позивачки.

Щодо виплати компенсації за невикористані відпустки у 2014 році та 2015 році, слід зазначити наступне.

ОСОБА_6 зазначає, що відповідач, розглянувши письмову заяву позивачки, відмовив їй у виплаті компенсації за невикористану відпустку.

Проте, встановлено, що згідно заяви від 09.09.2016 року ОСОБА_6 просила надати їй відпустку за 2014 та 2015 роки, а також чергову відпустку за 2016 рік. Прохання щодо виплати грошової компенсації у вказаній заяві відсутні, з іншими заявами ОСОБА_6 не зверталася.

Таким чином, вимога позивачки про зобов'язання ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області виплатити ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку із незаконним звільненням за період з часу звільнення до дати фактичного поновлення, а також виплатити компенсацію за невикористану відпустку за 2014 рік та 2015 рік задоволенню не підлягає, оскільки ОСОБА_6 вже отримала кошти за час вимушеного прогулу, а з заявою про виплату компенсації за невикористані відпустки не зверталася, натомість просила відповідача надати їй невикористані відпустки за 2014 та 2015 рік.

На підставі матеріалів справи та оцінки представлених доказів, колегія судді вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6 в частині скасування наказу № 276-О від 22.12.2014 року ДПІ у Малиновському районі ГУ Міндоходів в Одеській області. Для повного захисту прав, свобод та інтересів позивачки суд дійшов висновку про протиправність наказів ДПІ у Малиновському районі ГУ Міндоходів в Одеській області № 276-О від 22.12.2014 року та № 26-О від 22.09.2015 року. В іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування наказів Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області №276-О від 22.12.2014 року, №26-О від 22.09.2015 року, зобов'язання виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу та компенсацію за невикористану відпустку, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючийсуддя С.І. Жук
суддя В.О. Потапчук
суддя Г.В. Семенюк