Справа № 331/7769/16-а
Суддя: Світлицька В. М.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/331/237/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2016 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Світлицької В.М.

за участю секретаря Богач А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції, заступника командира 2 роти, 2 батальйону УПП в м. Запоріжжі ДПП Сербиненка Сергія Сергійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до лейтенанта поліції, заступника командира 2 роти, 2 батальйону УПП в м. Запоріжжі ДПП Сербиненка С.С. про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.11.2016 року о 21 - 50 годині, ОСОБА_1 виїхав від будинку № 92-6, який знаходиться и вул. Перемоги, м. Запоріжжя, на автомобілі «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1, керування якого йому передав о 21-45 годині його знайомий. Рухаючись по вул. Перемоги в районі буд № 133 він помітив, що поліцейський автомобіль «Toyota Prius», з реєстраційними номерними знаками на синьому фоні, який рухався по переду нього в попутньому напрямку, порівнявся з автомобілем «Peugeot Boxer» н.з НОМЕР_4, який почав притискати патрульний автомобіль до узбіччя. Після чого патрульний автомобіль зупинився та, проїжджаючи повз них, ОСОБА_1 побачив, що до поліцейських з вікна автомобіля НОМЕР_2, особа на пасажирському сидінні щось кричить та дуже збуджено жестикулює руками. У зв'язку з цим він вирішив зупинитись та підійти до вищезазначених автомобілів. Коли ОСОБА_1 підійшов та поцікавився, що трапилось, чи не потрібна допомога, то пасажир та водій автомобіля НОМЕР_2, звернувшись до позивача, попросили зачекати. Після цього останні почали говорити поліцейським, що ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп'яніння та щоб поліцейські склали на нього постанову, після цих слів невідомих осіб, поліцейські почали вимагати від позивача документи, а саме посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, як вони потім пояснили для складання постанови, за порушення ПДР України. На його пояснення, що за кермом даного автомобіля позивача не було на час ймовірного порушення правил дорожнього руху, вони не звертали уваги, та продовжували вимагати документи, пояснюючи, що їм достатньо відео, яке їм хтось надав. Через деякий час приїхав ще один екіпаж, а перший поїхав, передавши документи ОСОБА_1, як пізніше стало відомо лейтенанту поліції Сербиненку С.С., яким було складено відносно нього постанову АР№ 158265. Вважає постанову незаконною у зв'язку з тим, що у ній було зазначено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, керував автомобілем «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1, 11.11.2016 року о 21-30 в м. Запоріжжі на перехресті вул. Перемоги та вул. Шкільна, на вимогу дорожнього знаку «Напрямок руху по смугах» зі смуги, яка вказує рух праворуч, здійснив рух прямо, чим порушив вимогу п. 5.16 ДІ ПДР. Проте, у м. Запоріжжі немає перехрестя, де перетинаються вулиці Перемоги з вулицею Шкільна, а тому він не міг порушити ПДР на перехресті, якого не існує, а також в зазначений час ймовірного порушення, ОСОБА_1 не міг їхати за кермом автомобіля НОМЕР_3, так як в цей час він знаходився за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 92-б. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати дії лейтенанта поліції, заступника командира 2 роти, 2 батальйону Сербиненка С.С. УПП в м. Запоріжжі ДПП, щодо складання постанови АР №158265 від 11.11.2016 року, про адміністративне правопорушення та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП незаконними; визнати постанову серії АР № 158265 від 11.11.2016 року незаконною та скасувати.

В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач Сербиненко С.С. в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову чи пояснень суду не надав. Відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11.11.2016 року заступником командира 2 роти, батальйону 2 УПП в м. Запоріжжі ДПП лейтенантом поліції Сербиненко С.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн., за те, що ОСОБА_1 11.11.2016 р. о 21 год. 30 хв. в м. Запоріжжі на перехресті вул. Перемоги та вул. Шкільна на вимогу дорожнього знаку «Напрямок руху по смугах» зі смуги, яка вказує рух праворуч, здійснив рух прямо, чим порушив вимоги п.5.16 ДІ ПДР.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і

кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до п. 3 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративні правопорушення, а саме: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Суб'єкт владних повноважень - відповідач у справі зобов'язаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані - на користь відповідача чи навіть позивача.

Інших доказів, окрім постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в розумінні ст. 251 КУпАП, які свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, винність у його вчиненні, суду не надано.

Відповідач письмових заперечень на позов та доказів на підтвердження правомірності свого рішення не надав. Таким чином, доводи позивача спростовані не були, а наявні у справі докази, зокрема, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП.

Таким чином, відповідач доказів, які б спростовували обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог суду не надав. Тому суду не зрозуміло, чи порушив позивач вимогу дорожнього знаку «Напрямок руху по смугах» зі смуги, яка вказує рух праворуч, здійснивши рух прямо, а також викликає сумнів те, чи скоїв позивач адміністративне правопорушення.

Суд, проаналізувавши наведені законодавчі норми, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини у справі, перевіривши їх доказами, вважає необґрунтованою постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 158265 від 11.11.2016 року.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до лейтенанта поліції, заступника командира 2 роти, 2 батальйону УПП в м. Запоріжжі ДПП Сербиненка С.С. про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 122, 251, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 70, 71, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до лейтенанта поліції, заступника командира 2 роти, 2 батальйону УПП в м. Запоріжжі ДПП Сербиненка Сергія Сергійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Визнати протиправними дії лейтенанта поліції, заступника командира 2 роти, 2 батальйону УПП в м. Запоріжжі ДПП Сербиненка Сергія Сергійовича при складанні постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 158265 від 11.11.2016 року.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 158265 від 11.11.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя : В.М. Світлицька