Справа № 204/4174/16-а
Суддя: Самсонова В. В.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/4174/16-а
Провадження № 2-а/204/144/16 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2016 року позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом, в якому просила визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити строк звернення до суду для оскарження постанови № 461 від 14.07.2014 року; постанову № 461 від 14.07.2014 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення по ст. 188-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - визнати незаконною та скасувати; провадження в адміністративній справі - закрити; та зобов'язати відповідача відшкодувати ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування своїх вимог вказала на те, що 27 травня 2016 року на її адресу надійшов конверт з ДП «Національні інформаційні системи» в якому був витяг від 17.05.2016 року про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень майна. Згідно вказаного витягу постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС від 22.04.2016 року накладено арешт на все її майно. Одразу звернувшись до Дніпровського районного відділу ДВС з вказаного питання їй було повідомлено, що нібито в провадженні відділу державної виконавчої служби знаходиться декілька виконавчих проваджень, відкритих за постановами Держспоживінспекції в Дніпропетровській області 2014 року. Так, дійсно в 2014 році відносно неї Держспоживінспекцією в Дніпропетровській області розглядались декілька актів з приводу звернень споживачів щодо усунення недоліків поставлених меблів, але всі акти та провадження за ними, за наявними у позивачки відомостями, було закрито як за обставин усунення недоліків, так і за обставин незнаходження інспекцією з питань захисту прав споживачів порушень в діях позивачки. Тому, зважаючи, що раніше позивачка не отримував жодних постанов чи відомостей щодо відкритих виконавчих проваджень за зверненням Держспоживінспекції, вона 31 травня 2016 року звернулась із заявою до Дніпровського районного відділу ДВС, в якій просила надати всі наявні постанови про відкриття відносно неї будь-яких виконавчих проваджень. Крім того, зважаючи на отриману інформацію щодо можливого накладення Держспоживінспекцією в 2014 році стягнень, представником позивачки було подано запит від 02.06.2016 року до Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, яка згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 10 вересня 2014 року № 442 є правонаступником Держспоживінспекції в Дніпропетровській області. 10 червня 2016 року представником позивачки за місцем знаходження відповідача отримано лист-відповідь від 08.06.2016 року № 01/379 на запит від 02.06.2016 року згідно якого направлялись копії матеріалів справ розгляду Держспоживінспекцією в Дніпропетровській області за актами перевірок дотримання законодавства про захист прав споживачів позивачем. Ознайомившись з вказаними документами позивачці 10.06.2016 року стало відомо, що постановою № 461 від 14.07.2014 року її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 188-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн. 00 коп. Вона вважає, що постанова Держспоживінспекцією в Дніпропетровській області від № 461 від 14.07.2014 року є незаконною, а викладені у ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Так, дійсно 15 лютого 2014 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу № 00154, за яким останнім було придбано у позивачки меблі. В грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до неї із скаргою щодо виявлених недоліків у придбаних меблях. Розглянувши вказану скаргу позивачкою було повідомлено ОСОБА_3 про безпідставність заявлених ним претензій. ОСОБА_3 звернувся із скаргою до Держспоживінспекції в Дніпропетровській області. 25 грудня 2013 року відповідачем за зверненням ОСОБА_3 здійснено перевірку та складено акт перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів № 003080. Згідно вказаного акту будь-яких порушень в діях позивачки відповідачем не було встановлено. В лютому 2014 року ОСОБА_3 знову звернувся із заявою від 05.02.2014 року, в якій просив провести незалежну експертизу. При цьому, будь-яких мотивів для проведення такої експертизи вказана заява не містила. Зважаючи на вказане звернення ОСОБА_3 позивачкою було запропоновано останньому провести відповідну експертизу в робочий час. Оскільки ОСОБА_3 наполягав на проведення експертизи саме до 8.00 або після 20.00 години за обставин, що в інший час він знаходиться на роботі, позивачкою 27.02.2014 року на адресу ОСОБА_3 направлено відповідний лист від 26.02.2014 року з пропозицією погодження часу для проведення експертизи, і у разі погодження на проведення експертизи у робочий час, позивачкою запропоновано ОСОБА_3 повідомити про це відповідним листом. ОСОБА_3 знову звернувся із скаргою до Держспоживінспекції в Дніпропетровській області. 11 березня 2014 року відповідачем за зверненням ОСОБА_3 знову здійснено перевірку та складено акт перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів № 003358. Згідно вказаного акту будь-яких порушень в діях позивачки відповідачем не було встановлено. Крім того, позивачкою в подальшому було повідомлено відповідача, що будь-якої відповіді лист від 26.02.2014 року щодо надання згоди та погодження часу від ОСОБА_3 не надходило, що позивачка не відмовляється від проведення експертизи та усунення недоліків, якщо такі виникли з її вини. Будь-яких відповідей чи заяв від ОСОБА_3 позивачка в подальшому не отримувала, ОСОБА_3 до суду чи повторно до відповідача не звертався, а тому позивачка вважала, що ОСОБА_3 відмовився від проведення експертизи та не має претензій до позивачки. Крім того, відповідачем в період з 11 березня 2014 року по 27.06.2014 року жодних претензій з приводу вказаного звернення ОСОБА_3 позивачці не висувалось, до Держспоживінспекції в Дніпропетровській області позивачка не викликалася і не отримувала будь-яких листів чи повідомлень, також жодних актів перевірок у вказаний період відповідачем не складалось.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримав вимоги позивачки та просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, які викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Раніше, в попередньому судовому засіданні, заперечувала проти задоволення вимог позивачки та просила відмовити їй в повному обсязі.

Вислухавши представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

Згідно із ст. 188-2 КУпАП, ухилення від виконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

У судовому засіданні було встановлено, що 14 липня 2014 року відносно позивачки інспекцією з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області, правонаступником якого є Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення № 461, де зазначено, що ОСОБА_2, яка працює фізичною особою-підприємцем, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Нижньодніпровська, 17, не забезпечила виконання припису згідно з актом позапланової перевірки № 003358 від 11.03.2014 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 188-2 КУпАП. На позивачку було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн. (а.с.50).

Позивачка вважає вищевказану постанову протиправною та просила її скасувати, а провадження в адміністративній справі - закрити.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 102 КАС України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Так, зі змісту спірної постанови не вбачається, що позивачка її отримувала особисто, а є відомості про направлення її (постанови) поштою. Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів того, що позивачка отримувала цю постанову.

Крім того, судом встановлено, що позивачку не викликали й на розгляд спірного питання та постанова була прийнята без її участі.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд приходить до висновку, що можливо визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити строк звернення до суду для оскарження постанови № 461 від 14.07.2014 року, оскільки він був пропущений з поважних причин.

При цьому, згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 188-2 КУпАП за незабезпечення виконання нею припису згідно з актом позапланової перевірки № 003358 від 11.03.2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, відповідачем не наведено в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення, яку саме частину статті 188-2 КУпАП, було порушено позивачкою.

При цьому, до позову надані численні акти відповідача, складені за зверненнями ОСОБА_3, за якими (актами) не було встановлено у діях позивачки порушень.

Все вищевказане свідчить про те, що постанова № 461 інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області, правонаступником якого є Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, від 14.07.2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 188-2 КУпАП та накладення на неї штрафу у розмірі 85 грн. є незаконною та підлягає скасуванню.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, з Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів належить стягнути на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 188-2, 247, 251, 280 КУпАП, ст. ст. 70-72, 94, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити строк звернення до суду для оскарження постанови № 461 від 14.07.2014 року.

Постанову № 461 від 14.07.2014 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення по ст. 188-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - визнати незаконною та скасувати.

Провадження в адміністративній справі - закрити.

Стягнути з Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.В. Самсонова