Справа № 810/3617/16
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2016-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2016 року 810/3617/16

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Тара-Пак"
доГоловного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Києво-Святошинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області
проскасування податкового повідомлення-рішення та вимоги про сплату боргу,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тара-Пак" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 22.07.2016 № та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.09.2016 №Ю-.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.11.2016 залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Києво-Святошинську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки податкового органу про порушення ТОВ "Тара-Пак" вимог податкового законодавства не відповідають дійсності та не підтверджуються відповідними доказами. Вказав, що товариством у відповідності до вимог чинного законодавства та на підставі належним чином оформлених первинно-бухгалтерських документів сформовано валові витрати за минулий період у звязку з відновленням документів, які підтверджують здійснення таких витрат. Крім того, позивач зауважив, що він не отримував безоплатно товар відповідно до товарно-транспортної накладної від 03.12.2014, оскільки вона була виписана помилково та відсутні будь-які підтверджуючі документи щодо отримання товару згідно вказаної товарно-транспортної накладної. Також позивач зазначив, що єдиний внесок не нараховується на витрати на службові відрядження та на вартість новорічних подарунків, а тому у податкового органу були відсутні правові підстави для нарахування єдиного внеску у звязку з такими витратами.

Відтак, на думку позивача, рішення податкового органу є незаконними, оскільки при їх прийнятті відповідачем невірно встановлено факти та застосовано норми закону.

Відповідачі позов не визнали, надали суду письмові заперечення, в яких просили суд у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що виявлені у ході перевірки порушення належним чином відображені в Акті і є достатньою підставою для прийняття оскаржуваних рішень.

У судове засідання, призначене на 21.11.2016, зявились представники сторін.

До початку розгляду справи по суті представник позивача звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутністю в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тара-Пак" зареєстроване в якості юридичної особи 27.09.2002 та як платник податків, зборів та обовязкових платежів перебуває на податковому обліку в Києво-Святошинській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 30.05.2016 по 29.06.2016 посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області на підставі наказу від 04.05.2016 №290 та згідно з п. 77.1 ст. 77, п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового Кодексу України проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Тара-Пак" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015.

За результатами проведеної перевірки ГУ ДФС у Київській області складено Акт від 05.07.2016 №82/10-36-14-01-13/32214479 (далі - Акт перевірки), згідно висновків якого встановлено порушення ТОВ "Тара-Пак" вимог податкового законодавства, а саме:

- п.п.135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п. 137.10 ст. 137, п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 435884 грн., в т.ч. за 2013 рік на суму 313520 грн. та за 2014 рік на суму 122364 грн.;

- п. 201.4, п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 14008 грн., в т.ч. за червень 2014 року на суму 5570 грн., за жовтень 2014 року на суму 3938 грн., за листопад 2014 року на суму 2250 грн. та за грудень 2014 року на суму 2250 грн.;

- п.п.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження суми податку на доходи фізичних осіб за 2013-2014 р.р. в розмірі 2432 грн.;

- п.п. "б" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, надання форми 1ДФ за 2015 рік до ДПІ у Києво-Святошинському районі з недостовірними відомостями про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, а саме не відображені грошові кошти, виплачені СГД-ФО за придбаний товар (роботи, послуги);

- п. 1 ч. 1 ст. 7, п. 1, п. 2, п. 5 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", в результаті чого встановлено заниження суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за 2013-2014 р.р. в розмірі 6739,00 грн.;

- п.п.1.4 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ, п.п.168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження суми військового збору за 2014 рік в розмірі 45,00 грн.

За результатами перевірки ГУ ДФС у Київській області прийняті наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 22.07.2016 №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" у розмірі 653826,00 грн., з яких: 435884,00 грн. - за основним платежем; 217942,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення-рішення від 22.07.2016 №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем "податок на додану вартість" у розмірі 17510,00 грн., з яких: 14008,00 грн. - за основним платежем; 3502,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Також, на підставі висновків Акту перевірки Києво-Святошинською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийняті наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 22.07.2016 №, згідно з яким позивачу визначено суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 45,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 34,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 22.07.2016 №, згідно з яким позивачу визначено суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 2432,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 1889,00 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 22.07.2016 №, згідно з яким до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 3369,00 грн.

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.07.2016 №Ю-, згідно з якою позивачу нараховано єдиний соціальний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 6739,00 грн.

Вказані рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку.

Рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 29.09.2016 №21095/6/99-99-11-01-01-25 скасовано податкове повідомлення-рішення від 22.07.2016 №, а податкове повідомлення-рішення від 22.07.2016 № - залишено без змін.

Рішенням ГУ ДФС у Київській області про результати розгляду скарги від 19.08.2016 №1921/10/10-36-10-01-04/412 скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.07.2016 №Ю- та зобовязано Києво-Святошинську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області сформувати нову вимогу у відповідності до вимог чинного законодавства.

На підставі вказаного рішення ГУ ДФС у Київській області від 19.08.2016 Києво-Святошинською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.09.2016 №Ю-, згідно з якою позивачу нараховано єдиний соціальний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 6739,00 грн.

Рішенням ГУ ДФС у Київській області про результати розгляду скарги від 07.09.2016 №2080/10/10-36-10-01-04 скасовано податкові повідомлення-рішення Києво-Святошинської ОДПІ від 22.07.2016 №, від 22.07.2016 № та рішення Києво-Святошинської ОДПІ про застосування штрафних санкцій від 22.07.2016 №.

У той же час, враховуючи те, що в адміністративному порядку не були скасовані податкове повідомлення-рішення від 22.07.2016 №, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.09.2016 №Ю- та вважаючи вказані рішення неправомірними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відносно податкового повідомлення-рішення від 22.07.2016 №, яке прийнято ГУ ДФС у Київській області у звязку з висновком про заниження позивачем податку на прибуток на загальну суму 435884,00 грн., суд зазначає наступне.

1) Так, проведеною перевіркою відображеного показника у поданих Деклараціях з податку на прибуток підприємства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 податковим органом було встановлено, що ТОВ "Тара-Пак" занижено задекларовані показники у рядку 03 Декларації "Інші доходи" за 2014 рік на загальну суму 679800 грн., оскільки не віднесено до складу інших доходів вартість безоплатно отриманого товару.

Такий висновок податкового органу ґрунтується на тому, що в ході проведення перевірки ТОВ "Тара-Пак" встановлено, що за 2014 рік рахується кредиторська заборгованість в сумі 679800,00 грн. перед ФОП ОСОБА_1, що виникла на підставі товарно-транспортної накладної від 03.12.2014 №0001475, згідно з якою позивачу відвантажено поліетилен низького тиску марка Tipelen 6300В у кількості 880 місць, маса брутто 22 т на суму 679800,00 грн.

Враховуючи зазначене, податковий орган дійшов висновку, що позивачем в порушення п.п.135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п. 137.10 ст. 137 Податкового кодексу України занижено дохід, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, на суму 679800 грн.

Однак, суд не погоджується із такими висновками податкового органу, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з:

доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті;

інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Підпунктом 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України встановлено, що інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

При цьому, пунктом 137.10 статті 137 Податкового кодексу України визначено, що суми безповоротної фінансової допомоги та безоплатно отримані товари (роботи, послуги) вважаються доходами на дату фактичного отримання платником податку товарів (робіт, послуг) або за датою надходження коштів на банківський рахунок чи в касу платника податку, якщо інше не передбачено цим розділом.

Отже, з аналізу наведених норм податкового законодавства слідує, що до інших доходів відносяться суми безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг) за датою отримання платником податку такого товару (робіт, послуг).

Як було зазначено в Акті перевірки, у позивача рахується кредиторська заборгованість в сумі 679800,00 грн. перед ФОП ОСОБА_1, яка виникла на підставі товарно-транспортної накладної від 03.12.2014 №0001475, оскільки проведеною перевіркою банківських виписок, платіжних доручень за листопад, грудень 2014 року не встановлено оплати за товар згідно вказаної товарно-транспортної накладної.

Однак, позивач заперечує проти отримання товару від ФОП ОСОБА_1 згідно товарно-транспортної накладної від 03.12.2014 №0001475.

На підтвердження зазначеного, позивачем надано суду лист ФОП ОСОБА_1 від 05.12.2014 вих. №5/12, в якому зазначено, що постачання згідно ТТН від 03.12.2014 №0001475 не відбувалось, а дана накладна помилково виписана та анульована.

Також зі змісту приймальних актів, які складені завідуючим складом ТОВ "Тара-Пак" за грудень 2014 року, реєстру контрагентів, які поставляли товар на користь позивача в грудні 2014 року, оборотно-сальдових відомостей по рахунку 201,належним чином завірені копії яких наявні в матеріалах справи, вбачається, що товар згідно товарно-транспортної накладеної від 03.12.2014 №0001475 не поступав на склад підприємства.

При цьому, суд звертає увагу на те, що ГУ ДФС у Київській області в Акті перевірки зазначило, що перевіркою банківських виписок, платіжних доручень за листопад, грудень 2014 року не встановлено оплати за товар, а перевіркою видаткових касових ордерів, оборотно-касових відомостей по бухгалтерських рахунках та аналізів 631 "Розрахунки з постачальниками", 201 "Сировина та матеріали", 301 "Каса", 311 "Розрахунки в банках", 371 "Розрахунки за авансами виданими" не встановлено фіксування даної операції в бухгалтерському обліку підприємства.

Отже, з наведеного слідує, що відсутні будь-які документи, які б підтверджували отримання позивачем товару по товарно-транспортній накладній від 03.12.2014 №0001475.

Таким чином, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено, що позивач не отримував товар по товарно-транспортній накладній від 03.12.2014 №0001475, суд вважає, що висновок податкового органу про заниження доходу, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування на суму 679800,00 грн. є безпідставним та таким, що не підтверджується документально.

2) Перевіркою повноти визначення витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, встановлено їх завищення за 2013 рік на загальну суму 1650104 грн.

При цьому, в Акті перевірки податковий орган зазначає, що згідно наданих до перевірки первинних документів встановлено, що собівартість реалізації у 2013 році склала 31544845 грн.

ТОВ "Тара-Пак" за 2013 рік у рядку 05.1 декларації з податку на прибуток за 2013 рік задекларовано собівартість придбаних та реалізованих товарів у розмірі 33422055 грн. без урахування перерахунку витрат у разі зміни компенсації вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно бухгалтерської довідки від 26.02.2014 №26/02 податковим органом було встановлено, що до декларації з податку на прибуток за 2013 рік було включено витрати минулих періодів, а саме витрати за 2-4 кв. 2011 року у сумі 1102990,00 грн. та 2 кв. 2012 року в сумі 547114,00 грн.

При цьому, податковий орган вважає, що такі витрати не повинні були включатись у 2013 році, оскільки вони повинні включатись до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення.

Враховуючи зазначене, податковий орган дійшов висновку, що позивачем в порушення п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України завищено собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) за 2013 рік на загальну суму 1650104 грн.

Перевіряючи обґрунтованість вказаних висновків ГУ ДФС у Київській області, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з п.п.14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподілених постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

При цьому, згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За приписами норм п. 44.1 і п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2 п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення попередньої перевірки позивача, за результатами якої було складено Акт від 30.12.2013 №359/10-13-22-01-121/32214479, податковим органом було встановлено, що позивачем було завищено валові витрати, а саме:

- на суму 500000,00 грн. за 4 квартал 2011 року по договору про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 01.10.2010 №1, укладеного між ТОВ "Тара-Пак" та ОСОБА_2, оскільки ТОВ "Тара-Пак" станом на 01.10.2011 не повернуто фінансову допомогу;

- на суму 112800,00 грн. за 4 квартал 2011 року по договору оренди приміщення від 01.07.2011 №1, укладеного між ТОВ "Тара-Пак" та ФОП ОСОБА_3, оскільки у ТОВ "Тара-Пак" частково відсутні підтверджуючі документи, а саме акти виконаних робіт по контрагенту ФОП ОСОБА_3;

- на суму 1037304,00 грн., у т.ч. 490189,79 грн. за 2-3 квартал 2011 року та 547113,76 грн. за 2 квартал 2012 року, по договору про надання послуг від 01.04.2004 №5, укладеного між ТОВ "Тара-Пак" та ТОВ "Енергоресурси", оскільки у ТОВ "Тара-Пак" частково відсутні підтверджуючі документи, а саме акти виконаних робіт по контрагенту ТОВ "Енергоресурси".

На підставі вказаних висновків було прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.01.2014 №, яке не було оскаржено позивачем та визначене в ньому грошове зобовязання було сплачено, що підтверджується банківськими виписками та постановою Київського окружного адміністративного суду від 19.11.2014 №810/5488/14.

При цьому, як зазначив позивач у позовній заяві, ним було відновлено первинні документи за вказаними господарськими операціями, у звязку з чим до декларації з податку на прибуток за 2013 рік було включено витрати минулих періодів, а саме витрати за 2-4 кв. 2011 року у сумі 1102990,00 грн. та 2 кв. 2012 року в сумі 547114,00 грн.

На підтвердження відновлення документів, які були відсутні під час попередньої перевірки (Акт від 30.12.2013 №359/10-13-22-01-121/32214479), позивач надав суду належним чином завірені документи, а саме: договір про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 01.10.2010 №1, укладений між ТОВ "Тара-Пак" та ОСОБА_2; платіжні доручення від 26.08.2011 №1222357, від 21.10.2011 №983923; видаткові касові ордери від 23.07.2012, від 07.08.2012; договір оренди від 04.01.2011 №1, укладений між ТОВ "Тара-Пак" та ФОП ОСОБА_3; акт здачі-прийняття майна в оренду від 04.01.2011 №1; акти приймання виконаних робіт від 30.09.2011, від 30.12.2011; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 25.08.2011, від 25.10.2011, від 25.11.2011, від 25.05.2012, від 25.06.2012, від 25.04.2012, складених між ТОВ "Тара-Пак" та ТОВ "Енергоресурси".

Пунктом 138.11 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції на момент подання декларації з податку на прибуток за 2013 рік) передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, складаються із суми витрат, не віднесені до складу витрат минулих звітних податкових періодів у зв'язку з втратою, знищенням або зіпсуттям документів, що підтверджують здійснення витрат, установлених цим розділом, та підтверджених такими документами у звітному податковому періоді.

Суми витрат, не враховані в минулих податкових періодах у зв'язку з допущенням помилок та виявлені у звітному податковому періоді в розрахунку податкового зобов'язання.

Зазначені в цьому пункті витрати, здійснені в минулі звітні роки, відображаються у складі інших витрат, а ті, які здійснені у звітному податковому році, - у складі витрат відповідної групи (собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, загальновиробничих витрат, адміністративних витрат тощо).

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що у позивача були правові підстави щодо включення здійснених витрат у минулих періодах, а саме, витрат за 2-4 квартал 2011 року та 2 квартал 2012 року на загальну суму 1650140 грн. до витрат в 2013 року, оскільки такі витрати підтверджені документально у звязку з відновленням первинних документів.

Крім того, судом встановлено, що включення витрат минулих періодів до декларації з податку на прибуток за 2013 рік було здійснено позивачем з урахуванням строків давності, зазначених в ст. 102 Податкового кодексу України (1095 днів).

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 22.07.2016 № є безпідставним та підлягає скасуванню.

Відносно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.09.2016 №Ю-, яка була прийнята Києв-Святошинською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, слід зазначити наступне.

Як вбачається з Акту перевірки, податковим органом встановлено порушення ТОВ "Тара-Пак" вимог ч. 1 п. 1 ст. 7, п. 1, п. 2, п. 5 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", в результаті чого встановлено заниження суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне страхування за 2013-2014 р.р. в розмірі 6739,00 грн.

Такий висновок податкового органу ґрунтується на тому, що позивачем не утримано та не перераховано до бюджету єдиного внеску з доходу отриманого як додаткове благо, а саме з вартості понесених витрат на відрядження за кордоном на загальну суму 13202,87 грн. та в сумі 3011,95 грн. за новорічні подарунки.

Однак, суд не погоджується із такими висновками податкового органу, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" базою нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) для роботодавців - підприємств, установ та організацій, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Складові фонду оплати праці визначено Інструкцією зі статистики заробітної плати, затвердженою наказом Держкомстату України від 13.01.2004 №5 (далі - Інструкція №5).

Перелік видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 №1170 "Про затвердження переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування" (далі - Перелік).

Відповідно до п. 3.23 розд. III Інструкції №5 та п. 8 розд. І Переліку вартість подарунків до свят і квитків на видовищні заходи для дітей працівників не належать до фонду оплати праці та не є базою для нарахування єдиного внеску.

Крім того, слід зазначити, що згідно п.п.165.1.39 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається вартість дарунків (а також призів переможцям та призерам спортивних змагань), якщо їх вартість не перевищує 50% однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, за винятком грошових виплат у будь-якій сумі (у 2014 року - 609,00 грн.).

Як вбачається зі змісту рішення ГУ ДФС у Київській області від 07.09.2016 №2080/10/10-36-10-01-04, відповідно до відомості видачі новорічних подарунків малолітнім дітям (до 14 років) працівників ТОВ "Тара-Пак" за грудень 2014 року вартість новорічних подарунків не перевищує 50 % однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового періоду (у 2014 році - 609,00 грн.).

Отже, враховуючи зазначене, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається вартість дарунків та відповідно не є базою нарахування єдиного внеску вартість дитячих новорічних подарунків, придбаних за рахунок коштів ТОВ "Тара-Пак" для дітей своїх працівників.

Відносно витрат позивача, здійснених на оплату відряджень працівників ТОВ "Тара-Пак", суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 №170 "Про затвердження переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" витрати на відрядження, а саме: добові (у повному обсязі), вартість проїзду, витрати на наймання житлового приміщення відносяться до вищезазначеного переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Отже, витрати на відрядження не є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідно до ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Крім того, судом встановлено, що витрати на службові відрядження працівників, здійснені ТОВ "Тара-Пак", є повязаними з господарською діяльністю позивача, що підтверджується рішенням ГУ ДФС у Київській області від 07.09.2016 №2080/10/10-36-10-01-04 та наданими позивачем належним чином завіреними копіями документів, а саме: накази на відрядження; доповідні записки працівників; запрошення приймаючої сторони; транспортні квитки та проїзні документи з відмітками про вїзд та виїзд.

Отже, включення позивачем витрат на службові відрядження працівників ТОВ "Тара-Пак" не є порушенням п.п.140.1.7 п. 140.1 ст. 140 Податкового кодексу України, що в свою чергу відповідно до п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 №170 "Про затвердження переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та ст. 7 Закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" дані витрати не можуть бути базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Крім того, при прийнятті рішення у даній справі суд звертає увагу на те, що в рішенні ГУ ДФС у Київській області від 07.09.2016 №2080/10/10-36-10-01-04 зазначено, що при розгляді скарги не вбачається порушень неутримання та неперерахування податку на доходи фізичних осіб, то відповідно заниження єдиного внеску та військового збору також відсутнє.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.09.2016 №Ю- є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно зі статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Субєкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідачі, як суб'єкти владних повноважень, не надали суду доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довели правомірність своїх рішень.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 9908,48 грн. згідно платіжних доручень від 24.10.2016 №3268 та від 03.11.2016 №3342.

З огляду на вищевказане та враховуючи, що судом задоволено одну позовну вимогу до Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області та одну позовну вимогу до ГУ ДФС у Київській області, понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 9908,48 грн. підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до задоволених позовних.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Тара-Пак" - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 22.07.2016 №.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Києво-Святошинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 13.09.2016 №Ю-.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тара-Пак" () судові витрати у сумі 9807 (девять тисяч вісімсот сім) грн. 39 коп. за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області ().

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тара-Пак" () судові витрати у сумі 101 (сто одна) грн. 09 коп. за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - Києво-Святошинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області ().

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.