Справа № 813/3708/15
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року № 876/4371/16
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діпроспецавтотранс» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року в адміністративній справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі міста Львова до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діпроспецавтотранс» про стягнення заборгованості,

встановив:

У липні 2015 року позивач УПФУ у Личаківському районі міста Львова звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_1 «Діпроспецавтотранс» в якому просив, з врахуванням уточнень позову, стягнути з відповідача на користь позивача 111101,79 грн. заборгованості для покриття витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за січень-червень 2015 року.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити в задоволенні позову.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24.05.2016 року адміністративний позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 «Діпроспецавтотранс» на користь УПФ України в Личаківському районі м. Львова 111101 грн. 79 коп. заборгованості, що становить різницю між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів за період січень-червень 2015 року.

З цією постановою суду першої інстанції від 24.05.2016 року не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду протиправна та необґрунтована внаслідок неправильного застосування норм права та повної невідповідності висновків суду обставинам справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції проігнорував рішення господарського суду Львівської області від 27.02.2013 р. № 2/1469-8/373 з такого самого спору та між тими самими сторонами, яким позивачу відмовлено у позові щодо стягнення різниці між сумою пенсій. Крім цього, даним рішенням встановлено, що відповідач не є правонаступником Державного підприємства, де працювали особи, яким призначено пенсії як науковим працівникам. В матеріалах справи містяться докази, що підтверджують відсутність у відповідача правонаступництва ДП, а отже він не повинен фінансувати різницю у розмірі пенсій. Апелянт зазначає, що він уже 7 років перебуває в стані припинення, а отже строки предявлення будь-якими кредиторами вимог до відповідача закінчились 17.11.2008 р., а тому позивачем пропущено строк для подання вимог до відповідача, внаслідок чого такі вважаються погашеними. Крім того, апелянт зазначає, що він не є науковою установою або вищим навчальним закладом III-IV рівнів акредитації в розумінні ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність», а отже його працівники не мають права на призначення пенсій наукового працівника.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 24.05.2016 року та прийняти нову постанову про відмову в позові.

Позивач проти апеляційної скарги заперечив, у суді апеляційної інстанції подав заперечення, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю та оскаржену постанову суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що УПФУ в Личаківському районі м. Львова направлено відповідачу повідомлення про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за 2015 рік, у тому числі за січень-червень 2015 року (а.с. 10-20).

Як видно з розрахунку фактичних витрат на фінансування різниці між сумою пенсій, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів щодо наукових працівників за січень-червень 2015 року, сума понесених витрат складає 111101,79 грн. (а.с. 8).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Економічні, соціальні та правові гарантії наукової та науково-технічної діяльності визначено Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» №1977-XII вiд 13.12.1991 року (далі - Закон).

Різниця між сумою пенсії, призначеної за Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується: - для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету; - для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому, за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом; - для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів (ст. 24 Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України № 372 від 24.03.2004 р. затверджено Порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи (далі - Порядок).

За рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів. У разі ліквідації або зміни власника підприємства, установи, організації чи вищого навчального закладу III - IV рівнів акредитації різниця у розмірі пенсії фінансується за рахунок коштів їх правонаступників у порядку, що діяв стосовно цих підприємств, установ, організацій та закладів до моменту ліквідації або зміни власника (п. 2, 4 Порядку).

Розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення (п. 5 Порядку).

Так, законодавцем визначено обов'язок відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеної згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів лише правонаступниками ліквідованих підприємств, установ, організацій.

Як вірно вказано судом першої інстанції, УПФУ в Личаківському районі м. Львова направлено відповідачу повідомлення про необхідність компенсації різниці між сумою пенсій у відповідності до п. 5 Порядку.

Суд зазначає, що 22.02.1990 року Міністерством автомобільного та сільськогосподарського машинобудування СРСР укладено з організацією орендарів Державного інституту по проектуванню заводів спеціалізованого автомобільного транспорту Діпроспецавтотранс договір оренди майна інституту.

В подальшому, 01.03.1993 року Регіональним відділенням ФДМ України у Львівській області, згідно із Законом України «Про оренду майна державних підприємств та організацій» від 10.04.1992 року, як правонаступником орендодавця по договору оренди майна Державного інституту з проектування заводів спеціалізованого автомобільного транспорту Міністерства машинобудування військово-промислового комплексу та конверсії України від 22.02.1990 року укладено з організацією орендарів Діпроспецавтотрансу Додаткову (пролонгаційну) угоду №1 по внесенню змін і доповнень, в п.7 якої передбачено, що взаємовідносини сторін, не врегульовані цим договором, регламентуються законодавством.

Чинний на той час Закон України «Про оренду майна державних підприємств та організацій» статтею 17 визначав, що створене орендарем підприємство, господарське товариство стає правонаступником прав та обов`язків державного підприємства, організації по договору оренди.

Таким чином, судом першої інстанції вірно враховано, що орендне підприємство «Діпроспецавтотранс», а також і ОСОБА_1 «Діпроспецавтотранс» є правонаступником Державного інституту з проектування заводів спеціалізованого автомобільного транспорту вірне.

Покликання відповідача на те, що рішенням господарського суду Львівської області від 27.02.2003 року по справі №2/1469-8/373 встановлено факт відсутності правонаступництва, є безпідставним, оскільки по аналогічній справі у постанові Вищого господарського суду України від 10.04.2007 року по справі №2/812-24/281 зазначено, що посилання попередніх судових інстанцій та рішення господарського суду Львівської області від 27.02.2003 року по справі №2/1469-8/373 не може бути визнано обґрунтованим, оскільки постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29.12.2004 року у справі №2/265-13/304 (2/715-22/255) встановлений факт правонаступництва ВАТ Проектний інститут «Діпроспецавтотранс» прав та обов`язків Державного підприємства Проектний інститут «Діпроспецавтотранс».

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний сплачувати різницю між сумою пенсії, призначеної за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, оскільки на Товариство поширюються приписи частини дев'ятої статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача заборгованості, що становить різницю між сумою пенсії, призначеної згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за період січень-червень 2015 року в розмірі 111101 грн. 79 коп..

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржена відповідачем постанова суду винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діпроспецавтотранс» залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року в адміністративній справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі міста Львова до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діпроспецавтотранс» про стягнення заборгованості залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

ОСОБА_2

Повний текст ухвали виготовлено 02.12.2016 року.