Справа № 331/7695/16-а
Суддя: Смолка І. О.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/ 331/231/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Смолка І.О., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м.Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя, в якому просить визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя щодо відмови йому у перерахунку пенсії; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя здійснити з 01 травня 2016 року йому перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії від 05.11.1991р. № 1789-ХІІ) у розмірі 90 відсотків від розміру його місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Запорізької області від 26.10.2016 № 18-860 вих.-16 без обмеження граничного розміру пенсії; стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він працював в органах прокуратури Запорізької області з 1971 року по 1999 рік, набув право на пенсію за вислугою років, у зв'язку з чим з 21.01.1999 року отримував пенсію за вислугою років в розмірі 90% середньої заробітної плати посади слідчого в особливо важливих справах, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії від 05.11.1991р. № 1789-ХІІ).

Згідно з ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2005р. № 1013, внесено зміни до раніше прийнятих урядом нормативно-правових актів та з 1 грудня 2015 року підвищено посадові оклади працівників органів прокуратури.

У зв'язку з цим, 26.10.2016 р. він звернувся до УПФУ в Олексадрівському районі м.Запоріжжя із заявою про проведення йому з 01 січня 2016 року перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% місячного заробітку, долучивши до заяви довідку прокуратури Запорізької області від 26.10.2016 № 18-860 вих.-16. про заробітну плату.

Листом відповідача від 01.11.2016 № 210/Т-9 у проведенні перерахунку пенсії позивачу відмовлено у зв'язку з тим, що види та строки проведення перерахунків раніше призначених пенсій на сьогодні законодавче не врегульовані. Тому, проведення перерахунку пенсії відповідно до наданої довідки про заробітну плату, яка видана прокуратурою Запорізької області не має законних підстав.

Позивач вважає, що рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії грубо порушує його конституційне право на соціальний захист.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2016 року по справі відкрито скорочене провадження

Згідно п.2 ч.1 ст. 183-2 КАС України, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним особам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, застосовується скорочене провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Наданими суду письмовими запереченнями представник відповідача зазначив, що відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції чинній з 01.01.2015 р., зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.14 р. №76-УШ встановлено, що умови та порядок перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій визначається Кабінетом Міністрів України.

З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213- VIII від 02.03.2015 року. Пунктом 5 Прикінцевих Положень цього Закону у зв'язку з неприйняттям законів щодо норми пенсійного забезпечення осіб, які мали право на призначення пенсії відповідно до законів України «Про державну службу», Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» з 01.06.2015 року втратили чинність.

Стаття 86 Закону України «Про прокуратуру», яка регулює питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури, набрала чинності з 15.07.15 року. Пунктом 20 цієї статті встановлено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Види та строки проведення перерахунків раніше призначених пенсій на сьогодні не врегульовані.

Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що у позивача відсутні правові підстави для перерахунку пенсії, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини та перевіривши їх доказами,суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Як встановлено судом, позивач працював в органах прокуратури Запорізької області з 18.05.1971 року по 20.01.1999 року, набув право на пенсію за вислугою років, у зв'язку з чим з 21.01.1999 року отримував пенсію за вислугою років в розмірі 90% середньої заробітної плати посади слідчого в особливо важливих справах, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії від 05.11.1991р. № 1789-ХІІ).

26.10.2016 ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Олександрівському районі м. Запоріжжя із заявою про проведення йому з 01 січня 2016 року перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% місячного заробітку, долучивши до заяви довідку прокуратури Запорізької області від 26.10.2016 № 18-860 вих.-16 про заробітну плату.

Листом від 01.11.2016 № 210/Т-9 УПФУ в Олександрівському районі м. Запоріжжя відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що з 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213- VIII від 02.03.2015 року. Пунктом 5 Прикінцевих Положень цього Закону у зв'язку з неприйняттям законів щодо норми пенсійного забезпечення осіб, які мали право на призначення пенсії відповідно до законів України «Про державну службу», Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» з 01.06.2015 року втратили чинність. Стаття 86 Закону України «Про прокуратуру», яка регулює питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури, набрала чинності з 15.07.15 року. Пунктом 20 цієї статті встановлено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Види та строки проведення перерахунків раніше призначених пенсій на сьогодні не врегульовані.

Позивач вважає, що рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії грубо порушує його конституційне право на соціальний захист.

Вирішуючи питання правомірності відмови позивачу у перерахунку його пенсії, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Частиною 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачено право на перерахунок вже призначеної пенсії при наявності зазначених у ч. 17 підстав, а саме - призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що слідує за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії,

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII від 05.11.1991 року перерахунок має бути проведено виходячи з розміру раніше призначеної позивачеві пенсії, тобто, 90 відсотків від суми місячного заробітку з урахуванням підвищення заробітної плати та з урахуванням вже проведених виплат.

Верховний Суд України в постанові від 10.12.2013 року у справі №21-348а13 дійшов правового висновку, що внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років слідчим є частини 13 та 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ.

Положеннями статті 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999 (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20.03.2002 (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013(справа №21-348а1), від 17.12.2013 (справа №21-445а13), від 06.10.2015 (провадження №127/11720/14-а).

У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13.05.2015 зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частини перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

За Конституцією України Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту (пункт 1,3 статті 116 Конституції України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Відповідно до вимог ст. 84 Закону України "Про пенсійне забезпечення" перерахунок призначеної пенсії при виникненні права на підвищення пенсії проводиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, із першого числа наступного місяця, якщо заяву подано після 15-го числа.

З огляду на викладене, суд вважає, що перерахунок пенсії позивачу на підставі поданої ним довідки прокуратури Запорізької області від 26.10.2016 № 18-860 вих.-16 про заробітну плату відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90 % від середнього заробітку, повинен бути здійснений з 01 травня 2016 року.

Аналізуючи перелічені норми діючого законодавства України, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 щодо визнання неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м.Запоріжжя щодо відмови йому у перерахунку пенсії; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя здійснити з 01 травня 2016 року йому перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії від 05.11.1991р. № 1789-ХІІ) у розмірі 90 відсотків від розміру його місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Запорізької області від 26.10.2016 № 18-860 вих.-16 про заробітну плату без обмеження граничного розміру пенсії є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання УПФУ в Олександрівському районі м.Запоріжжя на те, що 01.04.2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», Пунктом 5 Прикінцевих положень якого встановлено, що з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається відповідно до Закону України «Про прокуратуру». 01.04.2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

Проте, як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами ОСОБА_1 набув право на пенсію у 1999 році, коли вказані правовідносини регулювались Законом України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), а тому перешкод для невиплати або не здійснення перерахунку позивачу пенсії, призначеної відповідно до зазначеного Закону відсутні, а посилання відповідача на вказані норми матеріального права є безпідставними.

Відповідно до п.1 п. 3 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншої стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

При подачі адміністративного позову до суду ОСОБА_1 сплатив судові витрати при розгляді справи: а саме: судовий збір у сумі 551 гривень 20 копійок, а тому зазначені витрати згідно вимог ст. 94 КАС України підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача по справі.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 71, 94, 99, 100, 183-2, 186 КАС України, ст.ст.19, 21, 22,55, 58, 64, 124, 152 Конституції України, ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Запорізької області від 26.10.2016 № 18-860 вих.-16 про заробітну плату.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м.Запоріжжя здійснити з 01 травня 2016 року ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії від 05.11.1991р. № 1789-ХІІ) у розмірі 90 відсотків від розміру його місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Запорізької області від 26.10.2016 № 18-860 вих.-16 без обмеження граничного розміру пенсії.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: 69063, АДРЕСА_1, суму сплаченого судового збору в розмірі 551 гривень 20 копійок (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок).

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя: І.О.Смолка