Справа № 161/13220/16-а
Суддя: Івасюта Л. В.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/744/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції у м. Луцьк ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_2, про визнання неправомірною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з даним адміністративним позовом, вказавши, що 30 вересня 2016 року відповідачем було складено відносно нього постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП , та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач позов мотивує тим, що 30 вересня 2016 року він перебував за кермом транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під час його руху автомобілем по вул.Рівненська,69 у місті Луцьку, був зупинений поліцейським роти № 2 Управління патрульної поліції у м. Луцьк ДПП старшим сержантом поліції ОСОБА_2, який звинуватив його у тому, що він на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою жезли, не зупинився,та був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі марки «Toyota Prius», д.н.з.0623 вул.Рівненська,109 у місті Луцьку. Посилається на великий потік транспорту, що він був зосереджений на дорозі й не відволікався, по сторонах не оглядався, в зв'язку з чим не помітив, що його зупиняв патруль поліції. Як тільки помітив автомобіль патрульної поліції із ввімкненими проблисковими маячками, який його наздоганяв, то відразу здійснив зупинку транспортного засобу. В цей час біля нього зупинилася патрульна машина, вийшов патрульний поліцейський та інкримінував йому вищевказане адміністративне правопорушення. Він пояснив поліцейському, що не бачив як останній його зупиняв через те, що був зосереджений на дорозі, через інтенсивний рух транспорту. Однак, поліцейський пояснення слухати не став, склав та вручив йому постанову у справі про адміністративне правопорушення, на його думку, незаконно.

Посилаючись на наведене, позивач просив суд визнати неправомірною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №029094 від 30 вересня 2016 року, винесену поліцейським роти №2 Управління патрульної поліції у місті Луцьк ДПП старшим сержантом поліції ОСОБА_2.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з наведених у позовній заяві мотивів.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції у м. Луцьк ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_2 відносно позивача 30 вересня 2016 року було винесену постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 02994, з якої вбачається, що 30 вересня 2016 року , о 16 год. 05 хв., керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_1 , під час руху автомобілем по вул.Рівненська, 69 у місті Луцьку, був зупинений поліцейським роти № 2 Управління патрульної поліції у м. Луцьк ДПП старшим сержантом поліції ОСОБА_2, та на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою жезли, не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі марки «Toyota Prius», д.н.з. 0623 вул.Рівненська,109 у місті Луцьку, чим порушив п.2.4 Правил дорожнього руху України.

Як вбачається із зазначеної постанови у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі, на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи без діяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Посилання позивача на те, що він не порушував вищенаведених Правил дорожнього руху, спростовується наведеними в судовому засіданні доказами обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби,в тому числі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Як слідує із змісту п. 2.4 Правил дорожнього руху України, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: передати для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Посилання позивача на фактичну відсутність доказів скоєного правопорушення безпідставні, так як згідно з вимогами законодавства, саме ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються під час нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11. 2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Докази, які б спростовували факт порушення позивачем частини 2 статті 122 КпАП України судом не встановлені, за таких підстав суд вважає позовні вимоги позивача про скасування постанови про адміністративне правопорушення безпідставними. Таким чином в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Доказів, які б свідчили про неправомірність дій поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції у м. Луцьку ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_2 в судовому засіданні не здобуто.

Отже, судом встановлено, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, стягнення щодо ОСОБА_1 застосовано без порушень, в межах санкцій ч.2 ст. 122 КУпАП, згідно з якими позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність судом не здобуто, а тому, позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають до задоволення.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 7, 71, 159-163 КАС України, ч.2 ст. 122, 293 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 Управління патрульної поліції у м. Луцьк ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_2, про визнання неправомірною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови .

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта