Справа № 815/5855/16
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 р. Справа № 815/5855/16

Категорія: 9.3 Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І.
судді - Потапчука В.О.
судді - Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Державної казначейської служби України про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, зобов'язання подати звіт про виконання судового рішення, -

встановиЛА:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Державної казначейської служби України про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, зобов'язання подати звіт про виконання судового рішення.

Суд першої інстанції, своєю ухвалою від 07 листопада 2016 року адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Державної казначейської служби України про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, зобов'язання подати звіт про виконання судового рішення - повернув позивачеві.

ОСОБА_4 не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_4 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, або у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апелянта в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в своїй позовній заяві позивач просить суд: визнати неправомірними дії Державної казначейської служби України та Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області щодо невиконання (бездіяльність по виконанню) рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24.09.2013 року по справі № 2/1519/8454/11 про стягнення коштів з державного бюджету України у розмірі 7554,59 гривень на користь ОСОБА_4; зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області негайно направити в Державну казначейську службу України необхідні документи для виконання нею рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24.09.2013 року по справі № 2/1519/8454/11; зобов'язати Державну казначейську службу України здійснити дії щодо виконання виконавчого листа № 2/1519/8454/11, виданого 26.02.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси на примусове виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24.09.2013 року по справі № 2/1519/8454/11, а саме: здійснити безспірне списання коштів у розмірі 7554,59 гривень з Державного бюджету України на 2016 рік на користь ОСОБА_4 на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24.09.2013року по справі № 2/1519/8454/11; зобов'язати Державну казначейську службу України нарахувати та виплатити стягувачу ОСОБА_4 компенсацію за порушення строку виконання судового рішення за весь час прострочки у розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми, починаючи з 24.09.2013 року і до повного розрахунку з позивачем відповідно до ст.5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; зобов'язати Державну казначейську службу України виплатити стягувачу ОСОБА_4 кошти у розмірі 6674,56 гривень за знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України; зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області та Державну казначейську службу України подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті.

В своєму адміністративному позові позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.07.2014 року по справі № 2/1519/8454/11 змінено спосіб и порядок виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24.09.2013 року на підставі виконавчого листа № 2/1519/8454/11, виданого 26.02.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси, шляхом стягнення з Департаменту соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_4 суми коштів у розмірі 7554,59 гривень. Всі необхідні документи по вищевказаній судовій справі для отримання коштів згідно з рішенням суду були надані у Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області. Термін, встановлений законом України, для виконання рішення суду (три місяці), яке набрало законної сили, закінчився. Однак дій, спрямованих на виконання виконавчого листа та перерахування на користь стягувана ОСОБА_4 коштів у сумі 7554,59 грн., відповідачем не здійснено. Відтак, зволікаючи у виконанні дій з перерахування коштів стягувану, відповідач вчинив бездіяльність та як суб'єкт владних повноважень, який зобов'язаний неухильно виконувати покладені на нього обов'язки у спосіб та на підставі, що визначені Законом, належних дій не вчинив.

Так, встановлено, що 24.09.2013 року Малиновський районний суд м. Одеси прийняв рішення у справі № 2/1519/8454/11, яким позовні вимоги ОСОБА_4 до Департаменту соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації про визнання права власності та зобов'язання сплатити кошти задовольнив частково, зобов'язав Департамент соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації провести ОСОБА_4 виплату грошової компенсації в розмірі 7554,59 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовив.

23.07.2014 року Малиновський районний суд м. Одеси у справі № 2/1519/8454/11 ухвалив задовольнити заяву відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про зміну способу і порядку виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_4 до Департаменту соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації про визнання права власності та зобов'язання сплатити кошти задовольнити, змінити спосіб і порядок виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24.09.2013 року на підставі виконавчого листа № 2/1519/8454/11, виданого 26.02.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси, шляхом стягнення з Департаменту соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_4 суми коштів у розмірі 7554,59 грн.

При цьому, з огляду на зміст рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24.09.2013 року у справі № 2/1519/8454/11 встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Головного управління праці та соціальної політики Одеської обласної державної адміністрації, яке було перейменоване в Департамент соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації про визнання права власності на автомобіль та зобов'язання відповідача провести виплату грошової компенсації, в якому вказував, що відповідач йому, як інваліду 2-ї групи, передав для користування автомобіль марки Тоyота Matrix, 2008 року випуску, № шасі (кузова НОМЕР_1), який надійшов на його ім'я із-за кордону в якості гуманітарної допомоги.

Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року № 999, визначає механізм забезпечення легковими автомобілями, зазначеними в абзаці шостому статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" інвалідів, зокрема дітей-інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах, є громадянами України і місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку.

Статтею 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено, що інвалідам і дітям-інвалідам надаються безоплатно або на пільгових умовах послуги з соціально-побутового і медичного обслуговування, технічні та інші засоби реабілітації (засоби для пересування, протезні вироби, сурдотехнічні засоби, мобільні телефони для письмового спілкування тощо), вироби медичного призначення (індивідуальні пристрої, протези очей, зубів, щелеп, окуляри, слухові та голосоутворювальні апарати, ендопротези, сечо- та калоприймачі тощо) на підставі індивідуальної програми реабілітації, автомобілі - за наявності відповідного медичного висновку.

Відповідно до п.22 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" інвалідам війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги: позачергове безоплатне забезпечення автомобілем (за наявності медичних показань для забезпечення автомобілем) на термін експлуатації до десяти років (з наступною заміною на новий), виплата компенсації на бензин (пальне), ремонт, технічне обслуговування автомобілів або на транспортне обслуговування в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інваліди війни з числа осіб, які брали безпосередню участь у бойових діях під час Великої Вітчизняної війни та війни з Японією, за наявності медичних показань для забезпечення автомобілем, безоплатно забезпечуються автомобілем першочергово із числа позачерговиків у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ст.1 Закону України "Про соціальні послуги" соціальними послугами є комплекс заходів з надання допомоги особам, окремим соціальним групам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати, з метою розв'язання їхніх життєвих проблем.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

При цьому, відповідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845, визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Відповідно до п.3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Тобто, в даному випадку заявлені позовні вимоги позивача до відповідачів здійснено як до органів, на які покладається функція виконання рішення суду, яке прийняте згідно з п.4 ч.1 ст.18 КАС України.

Відповідно до ч.7 ст.9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

З урахуванням зазначеного, вимоги ОСОБА_4 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Державної казначейської служби України заявлено як до державних виконавців щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, даний спір належить до розгляду Малиновським районним судом м. Одеси як адміністративним судом відповідно до вимог діючого законодавства.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

На підставі матеріалів справи та оцінки представлених доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Державної казначейської служби України про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, зобов'язання подати звіт про виконання судового рішення слід повернути позивачеві.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України, - за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Державної казначейської служби України про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, зобов'язання подати звіт про виконання судового рішення, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючийсуддя С.І. Жук
суддя В.О. Потапчук
суддя Г.В. Семенюк