Справа № 359/5603/16-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

12 грудня 2016 року м. Київ К/800/29095/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 4 управління патрульної поліції в м. Бориспіль Державного департаменту поліції Бабака Максима Геннадійовича, третя особа - Управління патрульної поліції в м. Борисполі Київської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій, скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Інспектора роти № 4 управління патрульної поліції в м. Бориспіль Державного департаменту поліції Бабака Максима Геннадійовича, третя особа - Управління патрульної поліції в м. Борисполі Київської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в якому просив: визнати незаконними дії відповідача щодо складання постанови від 14 червня 2016 року серії ПС3 № 018707 про адміністративне правопорушення, про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень (далі - спірна постанова), визнати протиправною та скасувати спірну постанову; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що спірна постанова відповідача не ґрунтується на вимогах закону, порушує його права, а відтак просив про задоволення позову.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Позивач подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 28 жовтня 2016 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху, з підстав її невідповідності вимогам частини 5 статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України.

Скаржнику, у строк до 17 листопада 2016 року запропоновано усунути зазначені в ухвалі недоліки та роз'яснено, що у випадку їх невиконання касаційну скаргу буде йому повернуто.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали до Вищого адміністративного суду України надійшла заява скаржника, зареєстрована в канцелярії суду 10 листопада 2016 року, якою недоліки касаційної скарги усунуто.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити враховуючи наступне.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що відповідач, приймаючи спірну постанову діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судами, 14 червня 2016 року відповідач виніс щодо позивача спірну постанову в справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» Розділу 33 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила) чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене вищевказаною правовою нормою, а також наклав на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Так, частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної, поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, як про порушення громадського порядку, Правил дорожнього руху України, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, в тому числі порушення, передбачені частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини 2 вказаної статті від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

На момент складання спірної постанови мав спеціальне звання рядового поліції і мав право розглядати справи про адміністративні правопорушення, в тому числі про порушення правил дорожнього руху та накладати адміністративні стягнення, отже діяв у межах свої повноважень.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідачем дотримано вимоги чинного законодавства України, зокрема, частин 2 та 4 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за змістом якої протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Також, суд встановив, що відповідачем дотримано приписи частини 6 вказаної статті, відповідно до якої постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суди попередніх інстанцій прийшли до переконання, що відповідачем в повній мірі дотримано вимоги статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, оскільки перед складанням постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача були заслухані пояснення водія, який надавав пояснення про вимушену зупинку, надав об'єктивну оцінку поясненням останнього та фактичним обставинам справи, здійснив відео фіксацію факту порушення правил дорожнього руху позивачем, роз'яснив позивачу права, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, після чого виніс спірну у цій справі постанову.

Спірна постанова за змістом відповідає вимогам статі 238 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в тому числі щодо викладення суті вчиненого порушення.

На підставі встановлених обставин справи, наведених положень законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Такий висновок судів узгоджується з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновку не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або порушили норми процесуального права.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 4 управління патрульної поліції в м. Бориспіль Державного департаменту поліції Бабака Максима Геннадійовича, третя особа - Управління патрульної поліції в м. Борисполі Київської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій, скасування постанови, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року, відмовити.

Матеріали касаційної скарги повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України М.І. Мойсюк