Справа № 127/13081/16-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/13081/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вишара І.Ю.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

12 грудня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Сапальової Т.В. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача: ОСОБА_2

відповідача: Гапонюк І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Вінниці Гапонюк Інни Станіславівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2016 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Вінниці Гапонюк Інни Станіславівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 вересня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послалася на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на її думку, призвело до неправильного вирішення спору.

У судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Відповідач заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що 16.06.2016 року інспектором роти №1 БУПП у м. Вінниці Гапонюк І.С., винесено постанову серії ПС2 №175322 про визнання винним ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП України та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про Національну поліцію", Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", КУпАП, прийшов до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Статтею 1 Закону України "Про дорожній рух" зазначено, що закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об'єднань).

Згідно п. 2.1.ґ ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі- Закон № 1961-IV).

Відповідно до п. 21.1 та п. 21.3 ст.21 Закону № 1961-IV з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Відповідно до п. 21.2 ст. 21 Закону № 1961-IV контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: Відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до п. 21.3 ст. 21 Закону № 1961-IV страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу, що узгоджується із п. 2.4.а ПДР України, згідно якого на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР України, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1, при цьому дані норми не містять умов та підстав для заявлення відповідних вимог про пред'явлення для перевірки документів, що вказує на наявність правових підстав у поліцейського для перевірки страхового поліса, що випливає із ст. 53 Закону № 1961-IV посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно п. 21.1 ст. 21 Закону № 1961-IV з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто правоексплуатації транспортного засобу виникає за умови наявності відповідного страхового поліса.

Відповідно до ст. 32 ЗУ "Про Національну поліцію", поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для перевірки страхового поліса є порушення ПДР України, а саме ненадання переваги в русі пішоходам.

Оскільки розгляд справ відповідної категорії відбувається на місці вчинення правопорушення згідно ст. 38, 258 КУпАП, при цьому положення ст. 33 КУпАП не застосовуються, суд вважає безпідставними твердження позивача щодо неправомірності вимоги відповідача пред'явити для перевірки страховий поліс, не пов'язаної із складанням протоколу про порушення позивачем ПДР.

Колегія суддів критично оцінює доводи позивача щодо наявності у автомобілі страхового полісу, відсутності належних умов для розгляду справи про адміністративне правопорушення, не вірне зазначення державного номерного знаку автомобіля в постанові, а також порушення прав встановлених ст. 268 КУпАП не спростовують самого факту правопорушення, та є не що іншим, як спробою ухилення від адміністративної відповідальності, що підтверджується зокрема відсутністю жодних додаткових доказів зі сторони позивача та відповідних клопотань під час розгляду справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач, як він сам зазначає, не пред'явив поліцейському для перевірки страховий поліс, чим підтвердив факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, а також враховуючи те, що позивачем не надано суду доказів на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, колегія суддів вважає, що дії інспектора роти №1 БУПП у м. Вінниці Гапонюк Інни Станіславівни є законними, а постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №175322 від 16.06.2016 року обґрунтованою.

Підсумовуючи, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її апеляційного розгляду, а відтак відсутні підстави для її задоволення.

Відповідно ч. 1 ст. 200 КАС, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 14 грудня 2016 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Сапальова Т.В. Матохнюк Д.Б.