Справа № 187/1124/16-а
Суддя: Соловйов І. М.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1124/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2016 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Соловйова І.М., за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П., позивача ОСОБА_1, розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, інспектора Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

Обставини справи:

24.11.2016 до суду звернувся з позовом ОСОБА_1 (далі Позивач) до Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, яким просив визнати незаконною та скасувати постанову серії ПС2 №519270 від 16.11.2016 про накладення адміністративного стягнення та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржуваною постановою на нього накладено адміністративне стягнення, згідно якої Позивач 16.11.2016 року, керуючи автомобілем ВАЗ 2101 здійснив зупинку в другому ряді, чим ніби то, порушив п. 15.9 Правил дорожнього руху України (далі ПДР). Однак дії інспектора щодо винесення постанови незаконними, порушень правил дорожнього руху є надуманими. Так в місці де відбулася дана ситуація знаходиться автомобільна дорога з двома смугами для руху протилежних напрямків, яка розділена вузькою суцільною лінією розмітки. Тобто, Позивач вважає, що на вказаній ділянці дороги не може згідно ПДР існувати більше двох смуг руху транспортних засобів. Ширина від суцільної розмітки до бордюру (де була здійснена ним зупинка на автомобілі) становить 10 м., а своє авто він зупинив приблизно на відстані 0.8 метра від правого краю дороги (на узбіччі). Отже, вважає, що порушень зі свого боку не вчиняв, в тому числі не міг створити затор для інших учасників, так як для руху інших транспортних засобів залишена ділянка дороги близько 8 метрів. Також повідомив, що його водійський стаж складає більше десяти років та він завжди намагається виконувати правила дорожнього руху, щоб уникати не бажаних транспортних пригод.

Хоча відповідно до інструкції працівник поліції мав право не складати протокол, останнім було допущено ряд порушень. Так оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, яка визначає, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність. При винесенні оскаржуваної постанови, цього зроблено не було, та посадовою особою, яка винесла цю постанову зазначені вище вимоги закону не враховані.

При винесенні постанови було грубо порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, зміст якої було оголошено вже після складення постанови.

Також не було враховано вимоги ст. 35 КУпАП.

Окрім цього справа про адміністративне правопорушення була розглянута на місці зупинки автомобіля. Між тим, вказує, що ст. 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. У рішенні Конституційного Суду України (справа №1-11/2015 від 26.05.2015) зазначено що словосполучення "за місцем його вчинення", вказує на місце знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Тобто, Позивач вважає, що справа повинна була розглядатися в будівлі відповідного відділу поліції. За таких обставин постанова про накладення є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 28.11.2016 у відкритті провадження в справі у частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовлено.

Ухвалою суду від 05.12.2016 до участі у справі залучено співвідповідача інспектора Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області ОСОБА_2

В судовому засіданні Позивач підтримав позов в повному обсязі, просив визнати незаконною та скасувати оскаржувану постанову.

Відповідачі не з'явилися, про причини своєї неявки не повідомили.

Вислухавши пояснення позивача, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

встановив:

16.11.2016 інспектором Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення було встановлено, що водій ОСОБА_1 по вул. Народна Петриківського району на автомобілі ВАЗ 2101 н.з. АЕ6904АА здійснив зупинку в другому ряду, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП; та прийнято постанову серії ПС2 №519270 від 16.11.2016 про накладення адміністративного стягнення на Позивача у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до п.п. 15.1, 15.2, 15.4 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). Транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди.

На фотографії, долученої Відповідачем до справи, зображено автомобіль ВАЗ 2101 н.з. АЕ6904АА, який стоїть на автодорозі на значній відстані від тротуару. Позивач не заперечував, що саме в цьому місці стояв його автомобіль. На фотографії зображено автомобіль за відсутності осіб в ньому.

Відповідно до ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Статтею 249 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

За змістом ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. В такому випадку уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Таким чином, інспектор поліції мав повноваження щодо прийняття постанови про притягнення до адміністративної відповідальності без складення протоколу.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Таким чином, виходячи з вказаної норми, протокол про адміністративне правопорушення є одним із різновидів доказів та не є визначальним.

Відповідачем в підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення надано фотографію, яка в силу ст. 251 КУпАП є доказом по справі та фактично підтверджує наявність в діях Позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП (порушення правил дорожнього руху щодо зупинки, стоянки).

Доводи, що автомобіль нікому не заважав, суд оцінює критично, оскільки ПДР чітко визначено правила зупинки та стоянки, момент наявності/відсутності перешкоди, з огляду на постійно змінну дорожню ситуацію, не є сталим.

Так само, суд оцінює доводи Позивача, що йому терміново необхідно було придбати ліки для дружини, оскільки відповідних доказів не надано. Також, як зазначив Позивач до аптеки він приїхав сам.

Щодо не надання можливості скористатися правом на захист, як вказав Позивач допомогою юриста він скористався під час підготовки відповідного позову, а тому говорити про недотримання гарантій на юридичну допомогу у суду не має підстав.

Рішення Конституційного Суду України у справі №1-11/2015 не може бути застосоване в даній справі, так як в цьому рішення здійснено офіційне тлумачення положення ч.1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Окрім цього, щодо посилання Позивача на мотиви, якими керувався Конституційний Суд України, перелік справ скороченого провадження, який існував на день прийняття вказаного рішення на сьогодні є розширеним, і в переліку присутні справи підвідомчі поліцейським.

Також суд зазначає, що адміністративне правопорушення вчинено на території Петриківського району Дніпропетровської області, тобто в межах юрисдикції Петриківського відділення поліції Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області де працює Відповідач, до повноважень якого входить право складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП, що відповідає ст. 222 КУпАП.

Щодо врахування положень ст. 35 КУпАП (обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення), як вбачається з оскаржуваної постанови, такі обставини інспектором поліції не встановлені, а тому їх врахування не вимагається.

Щодо накладення стягнення, відповідно до санкції ч.1 ст. 122 КУпАП за порушення ПДР передбачених в диспозиції статті на правопорушника може бути накладено стягнення у виді штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів. При цьому, ст. 27-1 КУпАП визначає, що штрафні бали є стягненням, що накладається на громадян за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, установлені цим Кодексом. Таким чином, у випадку, який розглядається судом, стягнення, яке могло бути застосовано до Позивача могло бути накладено тільки у виді штрафу, що і було зроблено Відповідачем.

Інші доводи сторін висновків суду не спростовують.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що Відповідач (інспектор поліції) діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 128, 158-163, 171-2, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, інспектора Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Петриківський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови буде виготовлено та підписано 12.12.2016.

Суддя ОСОБА_3