Справа № 495/4146/16-а
Суддя: Боярський О. О.
Дата ухвалення: 2016-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/4146/16-а
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позову без розгляду

12 вересня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді Боярський О.О.,

при секретарі Рачицькій І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради та просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію права власності від 08.11.2012 року, реєстраційний номер 36176897 за ОСОБА_2 на 4/100 дачні будинки, розташовані за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт Затока, Лиманський район, бульвар Золотий беріг, 5/1.

При цьому ОСОБА_1 посилається на те, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.10.2012 року затверджено мирову угоду та визнано за ОСОБА_2 право власності на 4/100 дачні будинки, розташовані за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт Затока, Лиманський район, бульвар Золотий беріг, 5/1, яке остання зареєструвала в КП «Білгород-Дністровське БТІ» 08.11.2012 року. В подальшому, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.01.2015 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано ухвалу суду першої інстанції та передано справу на новий розгляд. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 19.03.2015 року позовна заява ОСОБА_2 залишена без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

Оскільки правовстановлюючий документ (ухвала суду), що слугував підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасовано, існує необхідність у скасуванні відповідного рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, оскільки скасована підстава набуття ОСОБА_2 права власності та відповідно підстава проведення державної реєстрації права.

12 вересня представник ОСОБА_2, яка була залучена до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог, ОСОБА_3 надав суду клопотання про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду у звязку з пропущенням нею шестимісячного строку для звернення до суду. Заявлене клопотання ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що про порушення свого права ОСОБА_1 дізналась в день постановлення апеляційної судом Одеської області ухвали про скасування правовстановлюючого документу ОСОБА_2 22.01.2015 року, саме з цього дня необхідно відраховувати початок перебігу встановленого ч. 2 ст.. 99 КАС України строку на звернення до суду з адміністративним позовом.

Позивачка у судове засідання не зявилась, її представник ОСОБА_4, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання. При цьому ОСОБА_4 посилалась на положення ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким не встановлена необхідність в отриманні окремого рішення суду для скасування реєстрації, тому позивач вважала, що ухвали апеляційного суду Одеської області достатньо для скасування зареєстрованого речового права ОСОБА_2 Звернувшись в червні 2016 року до державного реєстратора виконкому Білгород-Дністровської міської ради з відповідною заявою, реєстратором ОСОБА_5 було зупинено розгляд поданої заяви до надання рішення про скасування державної реєстрації права, тому вони звернулись до суду.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3, в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши наведені доводи сторін та перевіривши їх відповідність матеріалам справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, перебіг строку на звернення до суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, у звязку з чим, для вирішення зазначеного процесуального питання, вказаний термін (початок цього строку) підлягає встановленню судом.

З урахуванням наведеного, для вирішення питання про правильність застосування судами строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, необхідно з'ясувати коли саме у позивача виникли підстави для звернення до суду із відповідним позовом, тобто коли розпочався перебіг цього строку.

Право на звернення до суду з вимогами про скасування державної реєстрації права власності виникає після скасування правових підстав проведення такої реєстрації.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи №1505/8825/2012 під час розгляду якої була затверджена мирова угода, що в подальшому була скасована апеляційним судом, представники ОСОБА_1 брали активну участь у судових засіданнях апеляційного суду (ОСОБА_6П.) та згодом в суді першої інстанції після направлення справи на повторний розгляд (ОСОБА_7В.), право на представлення інтересів ОСОБА_1 підтверджується довіреністю ОСОБА_8А.(після зміни імені ОСОБА_1А.) серії НАЕ № 608831 від 19.11.2014 року. Крім того, її представник ОСОБА_7 02.10.2015 року отримав ухвалу суду першої інстанції про залишення позовної заяви ОСОБА_9 без розгляду, а копія ухвали апеляційного суду Одеської області, яка додається до матеріалів позовної заяви, завірена головуючим колегією суддів Парапаном В.Ф., що вказує на особисте отримання апелянтом, ОСОБА_1 особисто чи її представником, копії ухвали ще під час перебування справи в апеляційному суді.

Таким чином, позивачка та її представники вчасно дізнались про результати розгляду своєї апеляційної скарги, а саме про ухвалу апеляційного суду від 22.01.2015 року, яка стала підставою для звернення протягом наступних шести місяців до суду з даним позовом, проте звернулись до суду майже через півтора року 26.05.2016 року.

Крім того, помилкові пояснення надала представниця ОСОБА_4 в судовому зсіданні стосовно хронології вчинених нею дій. Так, з початку вона подала до суду дану позовну заяву про скасування державної реєстрації, вхідний номер позовної заяви 14428/16 від 26.05.2016 року, а вже 04.06.2016 року вона звернулась до державного реєстратора з проханням скасувати реєстрацію ОСОБА_2 на підставі ухвали апеляційного суду, що вбачається з Рішення державного реєстратора ОСОБА_5 від 07.06.2016 року про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в якому реєстратор вказує, що відповідна заява була прийнята 04.06.2016 року.

Як вбачається з ч.1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Отже, закон покладає на позивача, який пропустив строк звернення до суду з адміністративним позовом, обов`язок доведення наявності у нього поважних причин для його пропуску.

Позивач, звернувшись до суду з адміністративним позовом не просить поновити строк для звернення до суду, та вважає термін звернення дотриманим, оскільки правопорушення є триваючим.

Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно з пунктом дев'ятим ч.1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо її подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи викладене, а також те, що дотримання процесуальних строків є обов'язком сторін суд погоджується з доводами представника ОСОБА_3, що наведені в клопотанні про залишення позовної заяви без розгляду з підстав порушення позивачем строку звернення до суду з позовом, визначеного ч. 2 ст. 99 КАС України.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 102, 155, 210, 213 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності - залишити без розгляду у зв'язку із пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського Апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: