Справа № 815/621/14     
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/621/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Ключинської Т.О.,

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

представника відповідача Лукянчук Є.С. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними окремих положень податкової консультації та зобов'язання надати нову податкову консультацію з урахуванням висновків суду

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся фізична оcоба-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі - ГУ ДФС в Одеській області), за результатом розгляду якого позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати останній абзац податкової консультації від 26.12.2013 року № 633/М/15-32-17-02-03; зобов'язати відповідача надати позивачу нову податкову консультацію з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначив наступне.

26.12.2013 року Головним управлінням Міндоходів в Одеській області була надана податкова консультація за вих. № 633/м/15-32-17-02-03, з останнім абзацом якої позивач не погоджується, зважаючи на те, висновки податкового органу суперечать діючому законодавству. Зокрема, позивач вважає, що придбаний ним, як фізичною особою, вантажний автомобіль, який використовується ним в підприємницькій діяльності, має враховуватися основними засобами фізичної особи-підприємця, що в свою чергу дає позивачу право на віднесення до податкового кредиту сум ПДВ при його придбанні у відповідності до ст.198 ПК України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав викладених в адміністративному позові, та просив задовольнити позов. Представник позивача під час розгляду справи пояснив, що на його думку ГУ ДФС в Одеській області має розрахувати ризики для позивача, пов'язані з використанням вантажного автомобіля (сідлового тягача).

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, з підстав викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить наступних висновків.

04 грудня 2013 року ФОП ОСОБА_3 звернувся до Голови Державної податкової служби в Одеській області листом вих. № 01/ХІІ-13 за податковою консультацією, з питанням: чи може він сформувати податковий кредит з ПДВ у випадку придбання вантажного автомобіля (силовий тягач) для подальшого його використання для перевезення вантажів? У запиті позивач також вказав, що він зареєстрований фізичною особою-підприємцем, знаходиться на спрощеній системі оподаткування та є платником ПДВ; здійснює господарську діяльність з перевезення вантажів автомобільним транспортом, для чого придбав вантажний автомобіль, який розмитнений у відповідності до законодавства.

Після опрацювання зазначеного запиту, 26 грудня 2013 року за № 633/м/15-32-17-02-03 відповідачем було надано позивачу податкову консультацію, якою позивачу роз'яснено, що в податковий кредит фізичної особи-підприємця, зареєстрованого платником ПДВ, можливо включення сум податку на додану вартість по податковим накладним, за умови взяття на облік такого майна в якості основних засобів і використання таких засобів в межах господарської діяльності і наявності належного документального оформлення та підтвердження відповідних витрат, відображення їх в податковому обліку.

В останньому абзаці податкової консультації також зазначено, що згідно ст.325 ЦК України право приватної власності на майно належить фізичній особі, а не фізичній особі-підприємцю, що в свою чергу не дозволяє враховувати майно (основні фонди), які знаходяться в приватній власності фізичної особи, основними засобами фізичної особи-підприємця.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04.02.2014 року відмовлено у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування окремих положень податкової консультації, зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015 року, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04.02.2014 року скасовано та прийнято нову постанову, якою задоволено адміністративний позов ФОП ОСОБА_3 Визнано протиправним та скасовано останній абзац індивідуальної податкової консультації ГУ Міндоходів в Одеській області від 26 грудня 2013 року за № 633/м/15-32-17-02-03, зобов'язано ГУ ДФС в Одеській області надати ФОП ОСОБА_3 нову податкову консультацію з урахуванням висновків Одеського апеляційного адміністративного суду по справі № 815/621/14.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.10.2016 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04.02.2014 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Згідно п.52.1 ст.52 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

За приписами п.52.2 наведеної норми податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Наслідки застосування податкових консультацій визначені у ст..53 Податкового кодексу України, за приписами п.п. 53.1 якої не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі.

У п.53.3 ст.53 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновку суду.

Згідно з п.п. "а" п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є, зокрема, операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 ст.198 ПК України визначає базу для обчислення суми податкового кредиту звітного періоду та його склад. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 розділу I Кодексу.

Податковий кредит складається із сум ПДВ, нарахованих (сплачених) платником податку протягом звітного періоду за основною ставкою або за нульовою ставкою у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів, у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З огляду на вищевикладене, основною умовою віднесення сум ПДВ, сплачених (нарахованих) у зв'язку з придбанням товарів, послуг та основних фондів, до податкового кредиту, є їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Судом встановлено, що звернення позивача до ДПС в Одеській області має загальний, неконкретизований зміст. Заявником не надано до свого звернення документів, які б могли надати відповідачу можливість ідентифікувати та оцінити певні обставини та факти, які б свідчили про покупку саме ФОП зазначеного товару, використання його в своїй діяльності та таке інше. У зв'язку з чим, ГУ Міндоходів в Одеській області надано податкову консультацію загального характеру з посиланням на норми законодавства, що регулюють порядок формування ФОП податкового кредиту.

Посилання представника позивача на обов'язок контролюючого органу розрахувати ризики для фізичної особи-підприємця суд не приймає до уваги, оскільки права та обов'язки контролюючих органів визначені ПКУ, їх коло не може бути розширене за бажанням суб'єкта господарювання. Крім того, відповідно до статті 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями). Виходячи з зазначеної норми Господарського кодексу України, однією із ознак підприємництва є «власний ризик», а тому розраховувати ризики пов'язані з використанням вантажного автомобіля (сідлового тягача) має сам суб'єкт підприємництва, а не контролюючий орган.

Пунктом 53.3 ст.53 ПКУ, передбачено право платника податків оскаржити податкову консультацію, якщо така консультація на його думку суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Позивач оскаржує останній абзац податкової консультації, який на думку суду не може бути оскаржений окремо від повного тексту консультації, оскільки зазначений абзац викладений, як примітка в значенні «крім того». Таке формування податкової консультації із зазначенням останнього абзацу у формі примітки «крім того» відповідає, на думку суду, загальним та неконкретизованим характером запиту позивача. Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, оскільки відповідачем правомірно, в межах наданого запиту складено податкову консультацію, останній абзац якої не підлягає тлумаченню окремо від повного тексту консультації.

Крім того, вимога позивача щодо зобов'язання відповідача надати нову консультацію не підлягає задоволенню й через існування окремого порядку надання податкових консультацій, у випадку скасування попередньої консультації.

Так, згідно п. 53.3, ст. 53 ПКУ, визнання судом податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновку суду.

Тобто, контролюючий орган самостійно повинен надати нову консультацію, а не за зобов'язанням суду, а у випадку ненадання нової консультації, позивач може звернутися до суду із відповідною вимогою.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо(неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що адміністративний позов ФОП ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 14, 70, 71, 86, 159-164, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними окремих положень податкової консультації та зобов'язання надати нову податкову консультацію з урахуванням висновків суду.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.В. Бжассо

Відмовити у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними окремих положень податкової консультації та зобов'язання надати нову податкову консультацію з урахуванням висновків суду.

14 грудня 2016 року.