Справа № 214/5041/16-а (2-а/214/161/16)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2016 рокусправа № 214/5041/16-а (2-а/214/161/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 03 листопада 2016 року по справі №214/5041/16-а(2-а/214/161/16) за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в м.Кривому Розі рядового поліції Іолкіна Едуарда Сергійовича про визнання дій незаконними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати дії інспектора 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в м.Кривому Розі рядового поліції Іолкіна Едуарда Сергійовича щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДР №137078 від 13.08.2016 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушенння ч.1 ст.122 КУпАП - незаконними;

скасувати постанову інспектора 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в м.Кривому Розі рядового поліції Іолкіна Едуарда Сергійовича у справі про адміністративне правопорушення серії ДР №137078 від 13.08.2016 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушенння ч.1 ст.122 КУпАП .

В обгрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що при винесеня оскарженої постанови відповідачем не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Крім цього, позивач вказував на порушення відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення; не було враховано положення ст..33 КУпАП.

Постановою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 03 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено. Постанова суду мотивована обґрунтованістю оскарженого рішення відповідача з огляду на доведеність факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП. Також суд дійшов висновку про те, що інспектором патрульної поліції дотримано вимог КУпАП, яким визначено процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо доведеності вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 13.08.2016р. інспектором 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в м.Кривому Розі рядовим поліції Іолкіним Едуардом Сергійовичем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР №137078, згідно з якою позивач 13.08.2016р. о 08:50 год. в місті Кривий Ріг по вулиці Привокзальна,1, керуючи транспортним засобом FORD FIESTA, державний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку транспортного засобу на виїзді з прилеглої території, чим порушив п.15.9 (и) ПДР України.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п.15.9 (и) ПДР України зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Таким чином, зупинка ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду створює об'єктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1ст.122 КУпАП.

Як вбачається з мотивувальної частини оскарженої постанови у справі про адміністративне правопорушення, інспектором патрульної поліції розкрито об'єктивну сторону правопорушення, а саме зазначено те, що позивач здійснив зупинку автомобіля на виїзді з прилеглої території, чим порушив п.15.9 (и) ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Зазначене порушення зафіксовано у відповідній схемі розташування транспортного засобу (а.с.27), яка відповідає відеозапису із бодікамери інспектора патрульної поліції (а.с.23).

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обставини, які наведені у вказаній постанові щодо порушення позивачем вимог п.15.9 (и) ПДР України підтверджується відеозаписом, зробленим під час оформлення оспорюваної постанови (а.с.23).

Отже, вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які колегія суддів вважає належними та допустимими та які безперечно свідчать про порушення позивачем ПДР України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Посилання позивача на порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав. Так, позивач вказує на те, що відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому повинно було бути відображено обставини скоєного правопорушення, відомості про свідків, особі, яка притягується до адміністративної відповідальності повинно бути роз'яснено права.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Таким чином, враховуючи положення зазначеної норми права, у спірному випадку інспектор патрульної поліції не був зобов'язаний складати протокол про адміністративне правопорушення.

Крім цього, позивач вказував на те, що відповідачем не дотримано положень ст..33 КУпАП, а саме при накладенні адміністративного стягнення інспектором патрульної служби не було враховано особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Отже, посилання позивача на положення ст..33 КУпАП є безпідставними.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 03 листопада 2016 року по справі №214/5041/16-а(2-а/214/161/16) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 14.12.2016р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк