Справа № 806/987/16
Суддя: Зарудяна Л.О.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Токарева М.С.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"07" грудня 2016 р. Справа № 806/987/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Зарудяної Л.О.

суддів: Іваненко Т.В.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

позивача та представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "12" жовтня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Прокуратури Житомирської області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про визнання протиправними дій та стягнення коштів ,

ВСТАНОВИВ:

Житомирський окружний адміністративний суд постановою від 12.10.2016 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовив.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі відповідач, зокрема зазначає, що єдиним законом, який регулює і встановлює заробітну плату прокурора є Закон України "Про прокуратуру", який набрав чинності 26 жовтня 2014 року, та регулює правові, організаційні, економічні та соціальні умови діяльності працівників прокуратури; зазначає, що законом встановлений конкретний розмір посадового окладу прокурора місцевої прокуратури.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга не належить до задоволення, враховуючи таке.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_3 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Прокуратури Житомирської області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про визнання протиправними дій та стягнення коштів.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що у період з 01.07.2015 по 18.05.2016 його заробітна плата нараховувалась, виходячи з посадового окладу, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників прокуратури", зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року № 763, проте заробітна плата за вищевказаний період, повинна була нараховуватись прокуратурою Житомирської області, виходячи з посадових окладів, передбачених статтею 81 Закону України "Про прокуратуру", а тому позивач просить визнати протиправними дії прокуратури Житомирської області щодо ненарахування та невиплати йому заробітної плати за період з 01.07.2015 по 18.05.2016 відповідно до ст.81 Закону України "Про прокуратуру" та стягнути з прокуратури Житомирської області за період 01.07.2015 по 18.05.2016 заборгованість по виплаті заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 157738,70 грн.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_3 працював в органах прокуратури Житомирської області з 26.07.2010 по 18.05.2016.

Наказом прокурора Житомирської області №222к від 16.05.2016 його звільнено з посади прокурора Коростишівської міжрайонної прокуратури та з органів прокуратури Житомирської області за власним бажанням, на підставі ст.38 КЗпП України та п.7 ч.1 ст.51 Закону України "Про прокуратуру".

З розрахункових листів вбачається, що позивачу за період з 01.07.2015 по 18.05.2016 заробітна плата нараховувалась відповідачем, виходячи з посадового окладу, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників прокуратури", зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року № 763.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наступного.

Частиною 2 статті 8 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Стаття 13 Закону України "Про оплату праці" визначає, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Відповідно до ч.1 ст.81 Закону України "Про прокуратуру" заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

За приписами ч.3 ст.81 Закону України "Про прокуратуру" посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Згідно п.9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет на 2015 рік" установлено, що Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік, а також, що норми і положення ст.81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Слід зазначити, що Закон про Державний бюджет України регулює відносини у сфері формування та використання фінансових ресурсів, затверджує повноваження органів державної влади здійснювати виконання бюджету. За своєю суттю він є спеціальним Законом, оскільки регламентує специфічну сферу суспільних відносин. Виключно ним визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, їх розмір і цільове спрямування. Дія закону про Державний бюджет України обмежена календарним роком, регулярно здійснюються звіти і контроль за його виконанням. Особливістю цього закону є і те, що при здійсненні бюджетного процесу нормативно-правові акти застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать його положенням.

Таким чином, Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", як спеціальний Закон, який регулює бюджетні відносини, у тому числі й питання заробітної плати працівників органів прокуратури, як таких, що фінансуються з державного бюджету, надає повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір та порядок виплати заробітної плати працівників органів прокуратури.

Згідно рішення Конституційного суду України від 03.10.1997 у справі №18/183-97, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та лишається діючою на момент протікання правовідносин.

Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 внесені зміни до Бюджетного кодексу України, розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" якого доповнено пунктом 26, де серед іншого встановлено, що норми і положення статті 81, пунктів 13,14 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Закон України "Про прокуратуру" прийнято 14.10.2014, у той час Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" прийнято 28.12.2014, тобто пізніше.

Відтак, саме положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" слід застосовувати в даному випадку щодо застосування норм і положень ст.81 Закону України "Про прокуратуру" у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 р. "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №763 від 30.09.2015 р., визначено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури.

Відповідно до п.13 розділу ХІІІ Закону України "Про прокуратуру" Кабінету Міністрів України доручено у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

Однак, Кабінетом Міністрів України не були виконані вимоги зазначеної норми.

Разом з тим, реалізація положень Закону України "Про прокуратуру" є неможливою без внесення відповідних змін до Бюджетного Кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505.

Таким чином, окружний суд правильно вказав, що, оскільки Кабінетом Міністрів України зміни до постанови від 31.05.2012 р. №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників прокуратури" щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників, не внесено, а Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" видатки на реалізацію положень ст.81 Закону України "Про прокуратуру" не передбачено, то відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України викладені у постановах від 04.11.2015 у справі №21-1461а15 та від 30.03.2016 у справі №822/504/13-а, а також від 12 та 13 липня 2016 року у справах №№ 820/4648/15, 820/4653/15.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для здійснення позивачу нарахування та виплати заробітної плати за період з 01 липня 2015 року по 18 травня 2016 року відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру".

Згідно з ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004.

З огляду на викладене, відповідач не мав юридично обґрунтованих підстав для нараховування та виплати заробітної плати у розмірах інших, ніж це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 р. №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників прокуратури", а тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права та з"ясуванням всіх обставин справи, а тому підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги спростовуються викладеним вище.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "12" жовтня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.О. Зарудяна

судді: Т.В. Іваненко

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "12" грудня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10020

3- відповідачу: Прокуратура Житомирської області вул.С.Ріхтера, 11,м.Житомир,10008

4-третій особі: Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області - вул.Святослава Ріхтера,24,м.Житомир,10008,