Справа № 804/5844/16
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2016 р. Справа № 804/5844/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді головуючого судді Сидоренко Д.В., при секретарі Дерев'янко К.П.., розглянувши за участю:
представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3,
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів»,
до відповідачів ОСОБА_4 державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС та Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області,
про визнання бездіяльності протиправною та стягнення пені.
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулося Публічне акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» із адміністративним позовом до ОСОБА_4 державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Дніпропетровську Державної податкової служби, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, у якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську, яка виразилась у неподанні ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ПАТ «НЗФ» по декларації за серпень 2012 року в розмірі 8 314 949 грн.;
- визнати протиправною бездіяльність ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, яка виразилась у невидачі ПАТ «НЗФ» суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації за серпень 2012 року в розмірі 8 314 949 грн., шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок ПАТ «НЗФ»;
- стягнути з Державного бюджету України на користь ПАТ «НЗФ» пеню, нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за серпень 2012 року, в розмірі 344 443,91 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем подано до СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2012 року, де задекларувало суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню. На думку позивача, ОСОБА_4 ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Державної податкової служби допущено бездіяльність, яка виразилась у ненаданні до ГУ Державної казначейської служби висновку про відшкодування податку на додану вартість за серпень 2012 року. СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень 2012 року зараховано 30.05.2013 року у зменшення податкових зобов'язань ПАТ «НЗФ» з податку на додану вартість за квітень 2013 року. У звязку із несвоєчасним відшкодуванням протягом визначеного законом строку суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню до 30.05.2013 року вважалися заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, на яку нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
Представники позивача у судовому засіданні підтримали адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просили повністю його задовольнити.
Представник відповідача - ОСОБА_4 державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську Державної податкової служби адміністративний позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що відсутні підстави для відшкодування податку на додану вартість за серпень 2012 року, оскільки до СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську не надійшла інформація щодо проведення зустрічних звірок.
Представник відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. До суду надав письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволені позовних вимог до Головного управління, оскільки документів щодо відшкодування позивачу суми ПДВ від СДПІ не надходило.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, суд
19.09.2012 року ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» подало до СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2012 року, де в рядку 23.1 задекларувало суму ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в розмірі 8314949 грн.
До податкової декларації були додані Довідка про залишок суми від'ємного значення (Додаток 2), Розрахунок суми бюджетного відшкодування (Додаток 3) та Заява про повернення суми бюджетного відшкодування (Додаток 4), в якій були зазначені реквізити банківського рахунку ПАТ «Нікопольський завод феросплавів», на який підприємство просило перерахувати суму бюджетного відшкодування.
З 22.10.2012 року по 09.11.2012 року СДПІ була проведена документальна позапланова перевірка ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» з питань достовірності нарахування від'ємного значення податку на додану вартість по декларації за липень 2012 року та заявленого до бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку по декларації за серпень 2012 року, за результатами якої була складена Довідка від 16.11.2012 року № 514/17-01/00186520.
Згідно висновку Довідки, перевіркою не встановлено порушень при відображенні ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» у декларації за серпень 2012 року бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 8314949 грн.
Заявлена сума бюджетного відшкодування не була відшкодована на рахунок позивача, як цього вимагає норма ст. 200 Податкового кодексу України згідно з напрямком відшкодування, зазначеним у декларації.
30.05.2013 року сума бюджетного відшкодування ПДВ за серпень 2012 року в розмірі 8 314 949 грн. була зарахована СДПІ у зменшення податкових зобов'язань ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» з ПДВ за квітень 2013 року.
Так, відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПКУ сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначаються як різниця між сумою податкового зобовязання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Згідно з п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України при відємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Пунктом 200.4 ст. 200 ПКУ передбачено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті, має відємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого відємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України сумі податкового зобовязання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок відємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Відповідно до п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Згідно з п. 200.10 ст. 200 ПКУ протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. Відповідно до п.200.11 ст. 200 Податкового кодексу України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.
За змістом п.200.12 ст.200 ПКУ орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.
Згідно п. 200.13 ст. 200 Податкового кодексу України, на підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування або шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку, або шляхом оформлення (випуску) казначейського фінансового векселя (за згодою платника податків) протягом п'яти операційних днів після гримання висновку органу державної податкової служби.
Згідно з п.200.23 ст.200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
З аналізу наведених норм вбачається, що з набранням чинності ПКУ у платника податку, який не отримує бюджетне відшкодування в порядку та строки, визначені ст.200 ПКУ, виникає право на нарахування пені на суму такої заборгованості на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Також на підставі наведених приписів можна дійти висновку, що чинним законодавством не передбачено, що стягнення пені, нарахованої на суму наявної бюджетної заборгованості по ПДВ, можливе та здійснюється лише після фактичного погашення платнику заборгованості з Державного бюджету України.
Отже, суд зауважує, що Податковий кодекс України не ставить нарахування пені в залежність від того, яким чином було в наступному погашене бюджетне відшкодування, та взагалі від того, чи були відшкодовані такі суми з бюджету в майбутньому.
Як вбачається з матеріалів справи, а також ухвали Вищого адміністративного суду України від 08 серпня 2015 року, податковим органом за результатами камеральної перевірки визнано право позивача на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість і підтверджено достовірність розрахунку заявленої до відшкодування суми, проте, в порушення вимог положення пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України, який за своїм змістом є імперативною нормою, не подано до органу казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.
В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 08 серпня 2015 року також зазначено, що судами не враховано, що питання про можливість задоволення конкретних позовних вимог платника податків, спрямованих на відновлення його прав, має вирішуватися, виходячи із суті заявлених вимог та наявності спірних правовідносин, які виникли безпосередньо між позивачем та контролюючим органом, протиправні дії чи бездіяльність якого, на суб'єктивну думку позивача, порушили його право. При цьому, факт порушення права позивача та, як наслідок, наявність спірних правовідносин потребують доведення та встановлення в ході судового розгляду справи.
Отже, колегією суддів Вищого адміністративного суду зазначено про необхідність суду дослідити відповідні обставини та встановити, чи впливають безпосередньо на права та обов'язки позивача оскаржувані дії/бездіяльність податкового органу, чи порушені права позивача (за захистом яких він звернувся до суду) та чи порушені вони саме бездіяльністю податкового органу.
При цьому колегія суддів Вищого адміністративного суду наголошує, що неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв'язку з цим заборгованості бюджету з податку на додану вартість, не позбавляє платника податку права пред'явити вимоги про стягнення зазначеної пені.
З цього приводу суд зазначає, що, враховуючи наведені вище законодавчі положення, а також обставини справи та, зокрема той факт, що позивачем до відповідача разом із декларацією за серпень 2012 року була подана заява про повернення суми бюджетного відшкодування, то, як наслідок, сума в розмірі 8 314 949 грн. набула статусу суми бюджетного відшкодування.
Таким чином, СДПІ зобовязане було до 21.11.2012 року включно подати до Головного Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області висновок із суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню з бюджету.
У разі виконання СДПІ своїх законодавчо визначених обовязків, Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на підставі отриманого висновку зобовязане було видати ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування за серпень 2012 року в розмірі 8 314 949 грн. шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» в обслуговуючому банку до 28.11.2012 року включно.
Проте, у строк, визначений ст. 200 Податкового кодексу України, відшкодування ПДВ за серпень 2012 року на банківський рахунок ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» здійснено не було.
Наведені вище обставини свідчать про протиправну бездіяльність з боку СДПІ, яка виразилась у ненаданні до казначейства висновку про відшкодування позивачу ПДВ за серпень 2012 року.
Саме внаслідок такої протиправної бездіяльності СДПІ було порушене надане статтею 200 Податкового кодексу України майнове право ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» на отримання бюджетного відшкодування ПДВ у порядку та строки, встановлені наведеною статтею ПКУ.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відтак вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську, яка виразилась у неподанні ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ПАТ «НЗФ» по декларації за серпень 2012 року в розмірі 8 314 949 грн., є такою, що ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.
Доводи, наведені податковим органом в запереченнях, відхиляються судом, оскільки вони не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судом.
Вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, яка виразилась у невидачі ПАТ «НЗФ» суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації за серпень 2012 року в розмірі 8 314 949 грн., шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок ПАТ «НЗФ», задоволенню не підлягає, оскільки, як вже було зазначено вище, податковий орган, в порушення приписів ст.200 ПКУ, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, не направив до ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, та, як наслідок, у ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області були відсутні підстави для здійснення видачі позивачу суми бюджетного відшкодування в розмірі 8 314 949 грн.
Щодо правильності та обґрунтованості розрахунку пені, заявленої позивачем до стягнення, суд зазначає наступне.
З 29.11.2012 року (наступний день після закінчення строку для відшкодування) сума ПДВ за серпень 2012 року в розмірі 8 314 949 грн., яка не відшкодована ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» протягом визначеного законом строку, до 30.05.2013 року (день фактичного погашення бюджетної заборгованості) включно вважалася заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, на яку нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
В той же час, враховуючи, що строк звернення до суду для захисту свого права, встановлений ч. 2 ст. 99 КАС України, становить шість місяців, а позов був поданий 14.06.2013 року, то сума пені, яка підлягає стягненню, була розрахована позивачем за період з 14.12.2012 року (шість місяців до дня звернення до суду із позовом) по 30.05.2013 року (день фактичного погашення бюджетної заборгованості).
З урахуванням облікової ставки НБУ, яка на момент виникнення та протягом всього періоду існування бюджетної заборгованості становила 7,5%, сума пені, нарахованої на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість за серпень 2012 року з 14.12.2012 року по 30.05.2013 року, становить 344 443,91 грн. (8 314 949 грн. х 7,5% х 120% / 365 днів х 168 днів = 344 443,91 грн.).
Судом не встановлено помилки при розрахунку позивачем пені, нарахованої на суму заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ за серпень 2012 року в розмірі 8 314 949 грн.
Проти правильності та обґрунтованості розрахунку пені сторони не заперечували.
Враховуючи наведене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» є обґрунтованими, та підлягають частковому задоволенню.
У судовому засіданні, яке відбулось 10.11.2016 року, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Повний текс постанови складено 15.11.2016 року.
Керуючись ст. ст.160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську, яка виразилась у неподанні ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ПАТ «НЗФ» по декларації за серпень 2012 року в розмірі 8 314 949 грн.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ПАТ «НЗФ» пеню, нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за серпень 2012 року, в розмірі 344443,91 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ОСОБА_5