Справа № 234/12839/16-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пікалова Н.М.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року справа № 234/12839/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Васильєвої І.А., Жаботинської С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 31 серпня 2016 р. у справі № 234/12839/16-а (головуючий І інстанції Пікалова Н.М.) за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Пузікова Олексія Петровича про визнання дій протиправними та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до інспектора роти №1 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Пузікова О.П., в якому просив, визнати неправомірними дії відповідача щодо складення постанови № 177343 від 12.08.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, скасувати постанову № 177343 від 12.08.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с.1-2).

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 31 серпня 2016 року позовні вимоги задоволені. Суд першої інстанції визнав протиправною та скасував постанову у справі про адміністративне правопорушення АР №177343 від 12.08.2016р. винесену інспектором роти 1 батальйону №2 УПП у м. Запоріжжі капралом поліції Пузіковим О.П. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн. (а.с.18-20).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що вказана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Окрім того, вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи (а.с.24-27).

В апеляційній скарзі зазначено, що при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності працівник поліції у відповідності до вимог законодавства оцінив докази, які свідчили про вчинення водієм правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Факт керування транспортним засобом з державним номерним знаком, який був закритий стороннім предметом підтверджено також позивачем при надані пояснень суду , що відображено у оскаржуваному рішенні суду. Постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП. Фактичною підставою для скасування оскаржуваної постанови був висновок суду про те, що працівником поліції не було складено протокол про адміністративне правопорушення, що на думку апелянта є хибним висновком, який суперечить вимогам законодавства, а саме статті 258 КУпАП.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

12 серпня 2016 року інспектором Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя капралом поліції Пузіковим О.П. прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 177343 у відношенні позивача - ОСОБА_2, якою накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 170 грн. 00 коп. (а.с.8).

Підставою для прийняття постанови стали наступні обставини: 12 серпня 2016 року о 14 год. 20 хв. в м. Запоріжжя Хортицький район, проспект Юбілейний, водій транспортного засобу Nissan Maxima номерний знак НОМЕР_1 керував т/з закритий іншими предметами чи забруднений номерний знак закритий сіткою, що не надає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20м., чим порушив вимоги правил пп. «в» п. 2.9. ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.6 ст.121 КУпАП.

За результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення інспектор патрульної поліції керуючись ст. 33, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.

Позивач з постановою у справі про адміністративне правопорушення був ознайомлений та отримав копію 12.08.2016 року. В постанові зазначено, що до неї додається відео в архіві.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки постанова винесена безпосередньо на місці без складення протоколу , тобто, з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення передбачені ст. 121 КУпАП, що призвело до порушення прав позивача, передбачених ст. 268 КУпАП.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції частково погоджується, з наступних підстав.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно частини 2 - 4 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції № 1395).

Згідно пункту 4 р.І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами 1, 2, 3, 5 і 6 статті 121КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 р.III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами 1, 2, 3, 5 і 6 статті 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч. 1, 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, дії інспектора патрульної поліції щодо виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі такого виявлення передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Інструкцією № 1395, що має наслідком прийняття відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому самі по собі дії щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані протиправними.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає правомірними дії відповідача щодо складення постанови № 177343 від 12.08.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Відносно позовних вимог про скасування постанови № 177343 від 12.08.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалось, підставою для складення спірної постанови якою накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 170 грн. 00 коп., стало порушення позивачем вимог правил пп. «в» п. 2.9. ПДР України, яке полягає у закриті іншими предметами чи забруднені номерного знаку, що не надає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів.

Частина 6 статті 121 КУпАП передбачає, адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Підпунктом «в» пункту 2.9 Правил дорожнього руху України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, зокрема, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Тобто, зазначеною нормою передбачено заборона водіям закривати номерний знак іншими предметами, якщо це не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Пунктом 30.2 Правил дорожнього руху України встановлено, що на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. На трамваях і тролейбусах наносяться реєстраційні номери, що надаються відповідними уповноваженими на те органами. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно частини 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім того, відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що оскаржувана постанова прийнята ним з дотриманням вимог КУпАП та дослідженням усіх доказів, що свідчили про вчинене позивачем порушення.

Разом з цим, відповідачем в підтвердження зазначених обґрунтувань не надано жодного доказу передбачених статтею 251 КУпАП, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП. Натомість у матеріалах справи міститься надані позивачем фотознімки закритого сіткою номерного знаку, з яких чітко видно номерний знак автомобіля НОМЕР_2, що спростовує твердження відповідача щодо неможливості визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів, доказів протилежного відповідачем не надано.

Відповідно положень ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним протоколу, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку щодо не підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП.

Суд першої інстанції під час розгляду справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, помилково застосував норми права, що відповідно до статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зміни постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 196, 197, 198, 201, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 31 серпня 2016 р. у справі № 234/12839/16-а задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину постанови Краматорського міського суду Донецької області від 31 серпня 2016 р. у справі № 234/12839/16-а з підстав, вказаних в мотивувальній частині даної постанови суду.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя: Е.Г. Казначеєв

Судді: І.А. Васильєва

С.В. Жаботинська