Справа № 820/4273/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 грудня 2016 р. № 820/4273/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_4
про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить, з урахуванням уточненої позовної заяви від 16.08.2016р., визнати протиправною бездіяльність відповідача при розгляді заяви позивача від 30.05.2016р.; зобовязати відповідача вчинити наступні дії: негайно перевірити в межах України відповідність дорожніх знаків 5.41.1, 5.42.1, 5.43.1 та їх розташування вимогам п. 3.12 розділу 3 «Групи, назви, зображення, розміри», розділу 5 «Технічні вимоги», підпункту 10.1.2 пункту 10.1 «Загальні положення», підпункту 10.7.37 пункту 10.7 «інформаційно-вказівні знаки» розділу 10 «Правила застосування» ДСТУ 4100:2014; скасувати погодження проектів встановлення дорожніх знаків 5.41.1, 5.42.1, 5.43.1, якщо таке погодження надавалось відповідно до п. 33 ч. 4 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.1997р. № 341 стосовно дорожніх знаків, які не відповідають зазначеним вище вимогам ДСТУ 4100:2014; зобовязати замовників та розробників проектів розміщення та обладнання (облаштування) відповідних зупинок громадського транспорту привести ці проекти у відповідність із вимогами ДСТУ 4100:2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05 травня 2016 року до позивача було безпідставно застосоване адміністративне стягнення за порушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що складено відповідну постанову, яку позивач оскаржив до начальника управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції. Згідно отриманої відповіді позивачу у скасуванні вказаної постанови було відмовлено, в звязку з чим 30.05.2016р. позивач звернувся до відповідача з заявою щодо проведення перевірки та скасування постанови про адміністративне стягнення та з приводу невірного, на думку позивача, встановлення дорожніх знаків. 05.07.2016р. позивач отримав відповідь, згідно якої в задоволенні його вимог було протиправно відмовлено.

Позивач вказує, що оскільки основним обовязком поліції та її посадових осіб, зокрема, дорожньої поліції, у питаннях здійснення превентивної та профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню порушень у сфері дорожнього руху визначені Законом України «Про національну поліцію» та Законом України «Про дорожній рух», іншими нормативними актами, бездіяльність відповідача при розгляді заяви позивача полягає у тому, що він не перевірив належне встановлення дорожнього знаку, про який йшлося в заяві та з приводу порушення вимог якого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, а також інших дорожніх знаків, встановлення яких, на думку позивача, не відповідає вимогам державного стандарту, не повно дослідив обставини справи та не розвязав усі поставлені питання.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов з підстав та мотивів, викладених в позовній заяві з урахуванням наданих до суду міркувань.

Відповідач у справі позов не визнав та надав до суду заперечення, в яких зазначив, що згідно ст. 6 Закону України «Про дорожній рух», організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами належить до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій. При цьому, відповідач зазначив, що питання організації дорожнього руху не території м. Харкова належить до компетенції Департаменту інфраструктури Харківської міської ради, такої функції як організація дорожнього руху ДПП не передбачає. Відтак, за судженням відповідача позов є необґрунтованим.

У судовому засіданні представник відповідач підтримав доводи, викладені у запереченнях на позов, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30.05.2016р. позивач звернувся до відповідача з заявою (скаргою), згідно якої просив провести перевірку фактів в звязку з притягненням позивача до адміністративної відповідальності та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, а також з приводу невідповідності дорожніх знаків вимогам ДСТУ (а.с. 76, 97).

Скарга була зумовлена тим, що 05.05.2016р. стосовно позивача була винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., оскільки, за матеріалами постанови, позивач у м. Харкові по пр. Ювілейному в районі будинку № 140, керуючи автомобілем, здійснив зупинку ближче 30 м. від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів.

При цьому позивач зазначив, що дорожній знак, за порушення вимог якого його було притягнуто до адміністративної відповідальності, встановлено не вірно, всупереч чинним вимогам ДСТУ.

У відповідь на заяву позивача надано лист від 29.06.2016р. № Р-2153/41/2/01-2016 (а.с. 77), згідно якого скаргу позивача відхилено та розяснено, що підстав вважати, що розташування спірного знаку 3.41.1 «Пункт зупинки автобуса» у місці скоєного позивачем правопорушення не відповідає вимогам ДСТУ немає.

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд зазначає, що бездіяльності відповідача у формі ненадання відповіді на звернення позивача немає, оскільки відповідь позивачу надавалась. Разом з тим, відповідь не надано у повному обсязі та не містить відповідей на порушені позивачем питання.

Також судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що на теперішній час проводиться робота з приводу встановлення знаків дорожнього руху відповідно до чинних правил.

Відтак, позовні вимоги про зобовязання відповідача вчинити дії з негайної перевірки в межах України відповідності дорожніх знаків 5.41.1, 5.42.1, 5.43.1 та їх розташування вимогам п. 3.12 розділу 3 «Групи, назви, зображення, розміри», розділу 5 «Технічні вимоги», підпункту 10.1.2 пункту 10.1»Загальні положення», підпункту 10.7.37 пункту 10.7 «інформаційно-вказівні знаки» розділу 10 «Правила застосування» ДСТУ 4100:2014, скасування погодження проектів встановлення дорожніх знаків 5.41.1, 5.42.1, 5.43.1, якщо таке погодження надавалось відповідно до п. 33 ч. 4 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.1997р. № 341 стосовно дорожніх знаків, які не відповідають зазначеним вище вимогам ДСТУ 4100:2014, а також зобовязання замовників та розробників проектів розміщення та обладнання (облаштування) відповідних зупинок громадського транспорту привести ці проекти у відповідність із вимогами ДСТУ 4100:2014 виходить за межі повноважень відповідача, є необґрунтованими, і тому суд відмовляє у задоволенні згаданих вимог позивача.

При цьому суд також погоджується з доводами відповідача, що відповідно до приписів ст. 6 Закону України «Про дорожній рух», за якими організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами належить до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій.

У звязку з цим у відповідача відсутнім є обовязок щодо негайного вчинення дій, про зобовязання вчинити які просить позивач, при відсутності передбаченої законом компетенції на це у тій формі, в якій про це просить позивач. Частина вказаних позовних вимог, а саме: щодо зобовязання замовників та розробників проектів розміщення та обладнання (облаштування) відповідних зупинок громадського транспорту привести ці проекти у відповідність із вимогами ДСТУ 4100:2014, звернута позивачем на майбутнє та спір щодо них не виник.

Суд також враховує, що згідно наданих до суду копій листів, адресованих Департаментом патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Харкові до Департаменту інфраструктури Харківської міської ради, в порядку здійснення роботи з приведення у відповідність до вимог ДСТУ 4100-2014 дорожніх знаків, вказаний субєкт звертався до Департаменту інфраструктури Харківської міської ради, як належного виконавця даних робіт, з проханнями щодо приведення дорожніх знаків у відповідність ДСТУ.

Поряд з цим суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду. Згідно статті 15 зазначеного Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Оскільки заява позивача від 30.05.2016р. фактично містила як пропозиції (зауваження) стосовно встановлення дорожніх знаків, так і клопотання щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, її слідувало розглядати з урахуванням вимог наведених статей.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що відповідь позивачу було надано, проте обсяг цієї відповіді не можна вважати повним та вичерпним з урахуванням поставлених позивачем питань.

З урахуванням викладеного та з метою належного захисту прав позивача, відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, суд доходить висновку про необхідність позов задовольнити частково та зобовязати відповідача розглянути заяву позивача від 30.05.2016р. в обсязі питань, зазначених в заяві, та надати обґрунтовану відповідь.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 11, 12, 52, 55, 160-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_4 розглянути заяву ОСОБА_1 від 30 травня 2016 року в обсязі питань зазначених в заяві.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 13 грудня 2016 року.

Суддя (підпис) О.В. Панченко

З оригіналом згідно. Оригінал знаходиться в матеріалах справи.

Постанова не набрала законної сили.

Суддя О.В. Панченко