Справа № 2а/2570/3903/12
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м. Київ К/800/19652/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого: Штульман І.В. (доповідач),
суддів: Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій та рішення протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 6 лютого 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2013 року,

в с т а н о в и в :

У січні 2012 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій та рішення протиправними, скасування рішення щодо відмови йому у встановленні статусу учасника бойових дій, зобов`язання прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України, з урахуванням судових рішень, прийнятих у справі № 2а-2713/10/2570.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 6 лютого 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2013 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України Чернігівського обласного військового комісаріату, викладене в пункті 3 протоколу № 1 від 17 січня 2013 року, щодо відмови у встановленні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій. Зобов`язано комісію з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України Чернігівського обласного військового комісаріату розглянути питання щодо надання позивачеві статусу учасника бойових дій, з урахуванням всіх обставин, викладених у судових рішеннях: Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 липня 2010 року у справі № 2а-2713/10/2570; Київського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2011 року у справі № 2а-2713/10/2570; Вищого адміністративного суду України від 25 грудня 2012 року у справі № К/9991/33629/11, у відповідності до вимог законодавства України. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
У касаційній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 6 лютого 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2013 року і прийняти рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи те, що сторони у судове засідання не з`явились, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, то суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Пунктом 11 частини 1 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон № 3551-XII) встановлено, що учасниками бойових дій визнаються особи, які були залучені командуванням військових частин, державними і громадськими організаціями до розмінування полів і об`єктів народного господарства, та особи, які на мінних тральщиках брали участь у траленні бойових мін у територіальних і нейтральних водах у воєнний і повоєнний час.
Згідно Положення про комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 8 квітня 2009 року № 158, (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Положення № 158) вирішення питань про визначення учасників бойових дій відповідно до статті 6 Закону № 3551-XII покладається на відповідні комісії, що створюються в Міністерстві оборони України, військовій частині НОМЕР_1 , військовому комісаріаті Автономної Республіки Крим, обласних та Київському міському військових комісаріатах (далі Комісії).
Пунктами 8, 9 Положення № 158 визначено обов`язки Комісій та перелік документів, на підставі яких вони приймають рішення щодо визнання громадян учасниками бойових дій.
Приписами пункту 11 Положення № 158 передбачено, що у разі звернення громадян до суду стосовно встановлення факту участі в бойових діях чи інших подіях, які дають право на визначення їх учасниками бойових дій, і прийняття судом відповідного позитивного рішення, таке рішення суду визнається як документ, що підтверджує право громадянина на визнання його учасником бойових дій.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вирішуючи даний спір суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 липня 2010 року у справі № 2а-2713/10/2570, залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2011 року та Вищого адміністративного суду України від 25 грудня 2012 року, визнано протиправними дії комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 та рішення, прийняті комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 , з питань про встановлення статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 , від 16 квітня 2009 року, від 28 травня 2009 року та від 28 жовтня 2009 року, нечинними. Зобов`язано комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти до розгляду звернення ОСОБА_1 щодо встановлення статусу учасника бойових дій в межах своєї компетенції та прийняти рішення у відповідності до норм чинного законодавства України.
Чернігівським окружним адміністративним судом при прийнятті у справі № 2а-2713/10/2570 постанови від 27 липня 2010 року встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах СРСР та України з 1978 року по 1998 рік, в тому числі на посаді відповідального виконавця Щорського районного військового комісаріату з 1988 року по 1998 рік. За час проходження військової служби в Щорському районному військовому комісаріаті він був призначений відповідальним за очищення території району від вибухонебезпечних предметів. Проведення очистки території від вибухонебезпечних предметів входило до його функціональних обов`язків. Згідно письмового наказу Щорського районного військового комісаріату від 4 квітня 1995 року № 32 ОСОБА_1 з групою розмінування військової частини НОМЕР_2 виїздив для знешкодження вибухонебезпечних предметів, виявлених у селі Заріччя Щорського району. За усними наказами військового комісара позивач неодноразово виїздив з групами розмінування військових частин, які

були закріплені за Щорським районом, для розмінування вибухонебезпечних предметів.
Згідно довідки від 20 травня 2010 року № 51 ОСОБА_1 у період з липня 1988 року по грудень 1998 року проходив службу в Щорському районному військовому комісаріаті на посаді відповідального виконавця та відповідно до наказів від 26 грудня 1990 року № 117, від 29 грудня 1991 року № 120, від 31 грудня 1992 року № 131, від 31 грудня 1994 року № 4, від 18 січня 1995 року № 2, від 30 грудня 1997 року № 69 призначався відповідальним за очищення території району від вибухонебезпечних предметів.
На підставі показань свідка ОСОБА_2 судом було встановлено, що ОСОБА_1 за час проходження служби безпосередньо виконував обов`язки по проведенню розмінування вибухонебезпечних предметів часів Великої Вітчизняної війни, знайдених місцевими мешканцями Щорського району, що входило до його службових обов`язків.
Письмових наказів Щорський районний військовий комісаріат, підполковник ОСОБА_3 по кожному окремому випадку розмінування не видавав, окремої машини ІНФОРМАЦІЯ_3 для виїзду старшого прапорщика ОСОБА_1 окремо від груп розмінування від військових частин не надавав.
Чернігівським окружним адміністративним судом у справі № 2а-2713/10/2570 також встановлено, що ОСОБА_1 було представлено на дострокове присвоєння чергового військового звання у 1993 році за безпосередню участь за проведення розмінування п`яти авіаційних бомб часів Великої Вітчизняної війни у 1993 році, а командуванням Щорського районного військового комісаріату представлявся до нагородження нагрудним знаком «за розмінування».
Відповідно до висновків судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій у справі № 2а-2713/10/2570, за встановленими обставинами підтверджено факт залучення ОСОБА_1 до розмінування, що дає йому право на встановлення статусу учасника бойових дій.
Стаття 124 Конституції України та стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Таким чином, суди попередніх інстанцій правильно вказали на відсутність правових підстав для встановлення у даній справі факту залучення ОСОБА_1 до розмінування.
Судами у цій справі встановлено, що 17 січня 2013 року комісією Чернігівського обласного військового комісаріату щодо розгляду питань, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій, прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у встановленні статусу учасника бойових дій у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують участь у розмінуванні, та наявності рішення суду від 8 грудня 2010 року, яким йому відмовлено у встановленні статусу учасника бойових дій.
При цьому судові рішення у справі № 2а-2713/10/2570: постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 липня 2010 року; ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2011 року; ухвалу Вищого адміністративного суду України від 25 грудня 2012 року, під час розгляду питання про встановлення ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду питань, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій, до уваги не прийняла.
Виходячи із встановлених судами обставин справи та положень чинного законодавства колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що ухвалюючи у даній справі рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про неправомірність дій зазначеної комісії щодо неврахування під час розгляду питання про встановлення позивачеві статусу учасника бойових дій судових рішень, прийнятих у справі № 2а-2713/10/2570.
За таких обставин суд касаційної інстанції погоджується із ухваленим судами попередніх інстанцій у цій справі рішенням, яким визнано протиправним та скасовано рішення вказаної комісії, викладене в пункті 3 протоколу № 1 від 17 січня 2013 року, щодо відмови у встановленні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, і зобов`язано відповідну комісію розглянути питання щодо надання йому статусу учасника бойових дій, з урахуванням всіх обставин, викладених у судових рішеннях, прийнятих у справі № 2а-2713/10/2570, у відповідності до вимог законодавства України.
Доводи, викладені відповідачем у касаційній скарзі, не спростовують встановлених судами обставин справи та їх висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 6 лютого 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій та рішення протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.