Справа № 815/5214/16
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5214/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретар судового засідання Бобровська О.Ю.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (особисто);

від відповідача: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування п.1 Наказу №2238 від 16.09.2016 року, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування п.1 Наказу №2238 від 16.09.2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1, поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого ОСОБА_2 відділу поліції в м. Одесі ГУ НП в Одеській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16.09.2016 року по день поновлення на посаді.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем ОСОБА_3 та законів України, оскільки перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого ОСОБА_2 відділу поліції в м. Одесі ГУ НП в Одеській області, відповідачем протиправно притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, на підставі висновків, викладених у Висновку службового розслідування, що не відповідають дійсності та проведеного з неповним зясуванням обставин правомірності дій позивача та з порушенням процедури розслідування. Так, позивач зазначив, що службове розслідування щодо ОСОБА_1 було проведено не обєктивно, без належних на то підстав, оскільки позивач діяв у межах повноважень та не допускав жодних порушень законодавства під час виконання службових обовязків. Так, жодних письмових доручень від слідчого або прокурора в рамках кримінального провадження №0004542 на здійснення будь-яких слідчих дій позивач не отримував, а тому допустити грубе порушення вимог ст.414 КПК України не міг, а висновки, що містяться в оскаржуваному Наказі про безвідповідальне ставлення до дорученої справи є протиправними, оскільки саме відсутність контролю з боку керівництва, які фактично самоусунулись від виконання свої службових обовязків, стало підставою порушення такими особами вимог чинного законодавства, а не дії позивача. В порушення вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230, висновок було незаконно складено з перевищенням повноважень особами, відповідачем не зазначено у Висновку службового розслідування фактів та суті звинувачень щодо позивача, що слугували підставою для проведення розслідування, обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі, час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим.; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного, у звязку з чим позивач просить суд скасувати Наказу №2238 від 16.09.2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1, який прийнято на підставі незаконно проведеного службового розслідування, просить суд поновити на посаді та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні, надав до суду письмові заперечення (а.с.25-35), вмотивовані тим, що наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 18.07.2016 року, на підставі інформації про проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000023, відкритому Одеською місцевою прокуратурою №4 Одеської області 14.07.2016 року за ч.1 ст.364 Кримінального кодексу України, відносно окремих працівників ОСОБА_2 в м. Одесі ГУНП в Одеській області, призначено службове розслідування за вказаним фактом, проведення якого доручено Управлінню кадрового забезпечення із залученням Слідчого управління та Управління карного розшуку ГУНП. Так, згідно Висновку службового розслідування від 17.08.2016 року встановлено, що нехтування своїми службовими обовязками слідчим Андруханенко С.О. призвело до можливості протиправних дій старшого оперуповноваженого майора поліції ОСОБА_1, який в силу наявного багаторічного досвіду роботи в органах внутрішніх справ та поліції, достовірно знав та розумів вимоги ОСОБА_3 та виданих в її розвиток та реалізацію нормативно-правових актів, що регламентують діяльність Національної поліції України, вчинив проступок, який виразився у порушенні вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.2 ч.1 ст.2, ч.1 ст.8 та п.1,2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» та Присяги працівника поліції, діючи поза межами повноважень, передбачених ст.41 КПК України, одноосібно прийняв рішення про видачу на відповідальне зберігання речових доказів, вилучених слідчим в ході слідчої дій. Так, основним чинником вищевказаних порушень стала відсутність контролю з боку керівництва ОСОБА_2 за дотриманням особовим складом територіального підрозділу поліції дисципліни та законності, а безпосередній начальник старшого оперуповноваженого майора поліції ОСОБА_1, заступник начальника відділу ОСОБА_2 ОСОБА_4, фактично відсторонився від виконання своїх службових обовязків, як в розрізі контролю за своїми підлеглими, так і при несенні служби в якості відповідального від керівництва, а саме: 12.07.2016 року заступивши в добовий наряд в якості відповідального від керівництва, порушуючи вимоги ст.ст. 7,8 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.2 ч.1 ст.2, ч.1 ст.8 та п.1,2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» та Присяги працівника поліції, не здійснював контроль за діями старшого оперуповноваженого майора поліції ОСОБА_1 та не розібравшись у наявній ситуації, обмежився формальною вказівкою скоординувати свої дії зі слідчим, що в подальшому призвело до незаконних дій позивача. Відповідач зазначає, що вказаний Висновок 17.08.2016 року затверджено т.в.о. начальника ГУНП в Одеській області ОСОБА_5, на підставі якого прийнято обґрунтований та законний Наказ №2238 від 16.09.2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1. З урахуванням наведених обставин, відповідач просить суд у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача у попередньому судовому засіданні, допитаних свідків, дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України, публічна служба, це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до ст. 43 ОСОБА_3 України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 27.04.2004 року до 06 листопада 2015 року проходив службу в органах МВС України та звільнений з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил за п. 64 з (у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації).

З 07.11.2015 року на підставі заяви позивача, відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України Про Національну поліцію призначено з присвоєнням спеціального звання поліції в порядку переатестування та установлення посадового окладу згідно зі штатним розписом, ОСОБА_1 на посаду старшого інспектора Комінтернівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеської області та наказом №473о/с від 11.12.2015 року призначено на посаду старшого оперуповноваженого ОСОБА_2 в м. Одесі ГУНП в Одеській області, що підтверджено послужним списком позивача (а.с.39-39з/б).

Так, відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 18.07.2016 року №1681, на підставі інформації про проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000023, відкритому Одеською місцевою прокуратурою №4 Одеської області 14.07.2016 року за ч.1 ст.364 Кримінального кодексу України, відносно окремих працівників ОСОБА_2 в м.Одесі ГУНП в Одеській області, призначено службове розслідування за вказаним фактом, проведення якого доручено Управлінню кадрового забезпечення із залученням Слідчого управління та Управління карного розшуку ГУНП (а.с.44).

Службове розслідування на підставі наведеного наказу т.в.о. старшого інспектора відділу УКЗ ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 спільно із старшим слідчим СУ ГУНП в Одеській області підполковником поліції ОСОБА_7 та старшим оперуповноваженим УКР ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_8 проведено службове розслідування за фактом неправомірних дій співробітників ОСОБА_2 в м. Одесі ГУНП в Одеській області, в ході якого встановлено наступне (а.с.94-106):

12.07.2016 року о 07 год. 35 хв. до чергової частини ОСОБА_2 в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення оператора « 102», про те, що близько о 07 год. 15 хв. 12.07.2016, невстановлені особи, знаходячись в районі 6-го шляху Північного парку станції Сортувальна Одеської залізниці вчинили таємне викрадення дизельного палива з тепловозу №ЧМЕЗ-7038. Оперативним черговим ОСОБА_2 майором поліції ОСОБА_9 на місце події направлена слідчо-оперативна група, до складу якої входили: слідчий СВ старший лейтенант поліції ОСОБА_10, оперуповноважений старший лейтенант поліції ОСОБА_11, та прибувши на місце, приблизно о 08 год. 20 хв. слідчим старшим лейтенантом ОСОБА_10 організовано проведення первинних слідчих (розшукових) дій, оперуповноваженим старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 прийнято пояснення у посадової особи ВОХР ОСОБА_12 щодо вчинення крадіжки дизельного палива. У період часу з 08 год. 25 хв. по 09 год. 17 хв. слідчим Андруханенко С.О. проведено огляд місця події, в ході якого встановлені наступні обставини на місцевості: на залізничній колії був виявлений тепловоз, на відстані близько 30 метрів від котрого, за насипом припаркований автомобіль марки «УАЗ», д.н. М9125ОТ зеленого кольору, з відкритим багажним відсіком, в кузові автомобілю і поряд з ним стояли пластикові каністри обємом 30 літрів, від автомобілю в бік тепловозу тяглися гумові шланги чорного кольору. Біля автомобілю були виявлені дві особи, яких раніше затримали співробітники ВОХР за підозрою у вчиненні крадіжки, якими виявилися ОСОБА_13 та ОСОБА_14.

За результатом проведеного огляду слідчим Андруханенко С.О. вилучено вказаний транспортний засіб, каністри з дизельним паливом в кількості 20 одиниць, загальним обсягом близько 600 літрів та шланги, виявлені біля автомобілю. Окрім того, відібрані зразки палива з тепловозу в кількості трьох пляшок об'ємом по 1,5 л, аналогічна кількість зразків вилучена з виявлених каністр.

По закінченню огляду місця події, вилучене паливо було завантажене до автомобілю марки «УАЗ» д.н. М9125ОТ та доставлене на територію ОСОБА_2 під керуванням ОСОБА_13 у супроводі старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11, вилучений автомобіль з паливом у багажному відсіку був припаркований на прибудинковій території відділу поліції за адресою: м. Одеса, вул. Заболотного, буд. 18-А, після чого особи, виявлені на місці вчинення крадіжки, а саме ОСОБА_13 та ОСОБА_14 були доставлені оперуповноваженим старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 до чергової частини, де оперативний черговий майор поліції ОСОБА_9 супроводив останніх до службового кабінету співробітника кримінальної поліції, який заступив в якості чергового оперуповноваженого Суворовського ВВ 12.07.2016 - майора поліції ОСОБА_1 для відібрання пояснень.

У свою чергу, слідчий Андруханенко С.О., керуючись вимогами ст. 214 КПК нарочно отримав у черговій частині ОСОБА_2 ВГІ матеріали за вищевказаним фактом, зареєстровані у Журналі єдиного обліку за №22529 від 2016 року, після чого, приблизно об 11 год. 30 хв. відомості щодо вчиненого кримінального правопорушення вніс до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за №4542, після чого слідчий Андруханенко С.В., не забезпечивши схоронність вилученого ним майна, не опечатавши автомобіль з метою виключення можливості стороннього до нього доступу, здав табельну вогнепальну зброю та залишив територію відділу поліції, попередньо передавши матеріали кримінального провадження заступнику начальника слідчого відділу ОСОБА_2 ОСОБА_15, який 12.07.2016 надав доручення про проведення досудового розслідування старшому слідчому Суворовського ВП капітану ОСОБА_16

В ході огляду відеозаписів камер зовнішнього спостереження ОСОБА_2 було встановлено, що о 22 год. 45 хв. 12.07.2016 чоловік, зовні схожий на раніше затриманого ОСОБА_13, зайшов до адміністративної будівлі ОСОБА_2 та прослідував на верхній поверх, при цьому у правій руці він ніс пакет білого кольору, вже о 22 год. 48 хв. ОСОБА_13 в супроводі чоловіка, одягненого у однострій та зовні схожого на старшого оперуповноваженого ОСОБА_2 майора поліції ОСОБА_1 прослідував до виходу з будівлі при цьому у руках нічого не ніс. Далі, вони вийшли з будівлі відділу та підійшли до припаркованого на прибудинковій території автомобілю марки «УАЗ» д.н. М9125ОТ, раніше вилученого слідчим Андруханенко С.В. в ході огляду місця події від 12.07.2016. Перебуваючи біля автомобілю біля двох хвилин, приблизно о 22 год. 51 хв. старший оперуповноважений майор поліції ОСОБА_1 пішов з майданчику, на якому зберігався вилучений транспортний засіб до адміністративної будівлі, а ОСОБА_13 на водійське сидіння автомобілю, та полишив територію відділу поліції.

Близько о 15 год. 00 хв. 13.07.2016 слідчий Суворовського ВП Швачич О.В., якій 12.07.2016 доручене подальше досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004542 від 12.07.2016 року, розпочатому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження прийняла рішення про проведення огляду автомобілю марки «УАЗ» д.н. М9125ОТ, вилученого слідчим Андруханенко С.В. в ході огляду місця події 12.07.2016 та предмету посягання у вигляді дизельного пального.

З метою проведення відповідної слідчої дії та подальшого звернення до суду із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки згідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України: «Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої було вилучено», слідчий Швачич О.В. вийшла до місця зберігання автомобілю, однак останнього не виявила.

З метою встановлення місця фактичного перебування вилучених речових зів слідчий Швачич О.В. звернулася до слідчого Андруханенко С.О., який пояснив, що про факт зникнення вилученого майна йому нічого не відомо, будь-яких вказівок щодо вказаного майна він не надавав.

Далі, слідчий Швачич О.В. доповіла про вказаний факт своєму безпосередньому керівникові - т.в.о. начальника СВ ОСОБА_2 майору поліції ОСОБА_17 та надала відповідний рапорт.

Як було встановлено в ході службового розслідування, старший оперуповноважений майор ОСОБА_1 одноосібно, діючи поза межами наданих йому повноважень, прийняв рішення про видачу вилученого майна ОСОБА_13 на відповідальне зберігання, про що відібрав у нього відповідну розписку.

В подальшому, 14.07.2016 року вилучений транспортний засіб було повернуто ОСОБА_13 на територію ОСОБА_2, однак про вищевикладений факт т.в.о. начальника ОСОБА_2 ОСОБА_18 повідомив до Одеської місцевої прокуратури №4, співробітники якої, 14.07.2016 року розпочали досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023, надавши кримінально-правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 364 КК України.

Як зазначено у Висновку, викладені обставини підтверджено відібраними в ході службового розслідування поясненнями старшого слідчого Швачич О.В., слідчого Андруханенко С.О., старшого інспектора Грибоноса О.М., старшого інспектора-чергового ОСОБА_19, т.в.о. начальника ОСОБА_18, старшого оперуповноваженого ОСОБА_1, заступника начальника відділу ОСОБА_4 (а.с.97-102).

Згідно Висновку службового розслідування від 17.07.2016 року (а.с.102-106) наслідком безвідповідального ставлення окремих співробітників ОСОБА_2 до дорученої справи та відсутністю контролю з боку керівництва, яке фактично самоусунулось від виконання своїх службових обовязків, стали грубі порушення вимог чинного законодавства. Слідчий Андруханенко С.В., вчинив дисциплінарний проступок, який виразився в порушенні вимог ч.ч.1,2 ст.40 КПК, ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.2 ч.1 ст.2, ч.1 ст.8 та ч.1 ст.18 ЗУ «Про національну поліцію» та Присяги працівника поліції, не вчинивши дій, спрямованих на забезпечення схоронності вилученого ним майна, зокрема не опечатав вилучене майно, помістив вилучений транспортний засіб на майданчик не пристосований для даних цілей, знехтував необхідністю повідомлення про факт вилучення відповідних посадових осіб ОСОБА_2 і викладені порушення зробили можливим безпідставну видачу вилученого майна стороннім особам. Нехтування своїми службовими обовязками слідчим Андруханенко С.О. призвело до можливості протиправних дій старшого оперуповноваженого майора поліції ОСОБА_1, який в силу наявного багаторічного досвіду роботи в органах внутрішніх справ та поліції, достовірно знав та розумів вимоги ОСОБА_3 та виданих в її розвиток та реалізацію нормативно-правових актів, що регламентують діяльність Національної поліції України, вчинив проступок, який виразився у порушенні вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.2 ч.1 ст.2, ч.1 ст.8 та п.1,2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» та Присяги працівника поліції, діючи поза межами повноважень, передбачених ст.41 КПК України, одноосібно прийняв рішення про видачу на відповідальне зберігання речових доказів, вилучених слідчим в ході слідчої дій. Так, основним чинником вищевказаних порушень стала відсутність контролю з боку керівництва ОСОБА_2 за дотриманням особовим складом територіального підрозділу поліції дисципліни та законності, а безпосередній начальник старшого оперуповноваженого майора поліції ОСОБА_1, заступник начальника відділу ОСОБА_2 ОСОБА_4, фактично відсторонився від виконання своїх службових обовязків, як в розрізі контролю за своїми підлеглими, так і при несенні служби в якості відповідального від керівництва, а саме: 12.07.2016 року заступивши в добовий наряд в якості відповідального від керівництва, порушуючи вимоги ст.ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.2 ч.1 ст.2, ч.1 ст.8 та п.1,2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» та Присяги працівника поліції, не здійснював контроль за діями старшого оперуповноваженого майора поліції ОСОБА_1 та не розібравшись у наявній ситуації, обмежився формальною вказівкою скоординувати свої дії зі слідчим, що в подальшому призвело до незаконних дій позивача.

За результатами службового розслідування п.1 Наказу №2238 від 16.09.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» (а.с.107-111) за грубе порушення вимог ст.41 КПК України, ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.2 ч.1 ст.2, ч.1 ст.8 та п.1,2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» та Присяги працівника поліції, що виразилось у безпідставній, незаконній видачі на відповідальне зберігання речових доказів, вилучених слідчим в ході слідчої дії, керуючись ст.2, 12, 13 Дисциплінарного статуту ОВС України, затвердженого ЗУ від 22.02.2006 року №3460-IV, майора поліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого ОСОБА_2 в м. Одесі ГУНП в Одеській області притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби.

Згідно відповіді Управління кадрового забезпечення ГУНП в Одеській області від 28.10.2016 року №9/6818, вказаний наказ не реалізовано у звязку з перебуванням позивача на лікарняному з 06.10.2016 року по теперішній час (а.с.118).

Не погоджуючись з прийнятим наказом, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади; до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності ОСОБА_3 чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, що визначено ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

За визначенням статті 1 Закону №580-VIII, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 2 Закону №580-VIII встановлено, що одними із основних завдань поліції визначено надання поліцейських послуг у сферах забезпечення публічної безпеки і порядку та охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Згідно ч.1 ст.3 Закону №580-VIII, у своїй діяльності поліція керується ОСОБА_3 України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_20 України, цим га іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної ОСОБА_20 України, прийнятими відповідно до ОСОБА_3 та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №580-VIII, поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями га визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 7 Закону передбачено, що під нас виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих ОСОБА_3 та законами Українитакож міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_20 України, і сприяє їх реалізації.

Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених ОСОБА_3 і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 присвоєне звання майор поліції, віднесеного до старшого начальницького складу, що визначено п.2 Положення №114 проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до п.23 Положення № 114 особи начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

28.12.2015 року набрав чинності Закон України від 23.12.2015 №901-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», згідно з яким до набрання чинності Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року №3460-ІУ «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», поширюється на поліцейських.

Згідно зі ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу ОСОБА_3 і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Обов'язки осіб начальницького складу визначені ст.7 Дисциплінарного статуту, згідно з ч.1 якої службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу начальницького складу, крім іншого, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту ОВС України дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького склад) службової дисципліни, при цьому службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається дотриманням законності і статутного порядку.

Отже, дотримання нормативно-правових актів МВС України та чинного законодавства України, належне виконання посадових (функціональних) обов'язків є складовою службової дисципліни, а порушення цих вимог є підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Проте, під час допиту в судовому засіданні викликаного у якості свідка ОСОБА_13, останнім пояснено, що слідчим Андруханенко С.В. 12.07.2016 року за результатом проведеного огляду, майно транспортний засіб автомобіль марки «УАЗ», д.н. М9125ОТ зеленого кольору та каністри з дизельним паливом в кількості 20 одиниць, загальним обсягом близько 600 літрів та шланги, виявлені біля автомобілю, не вилучались, а ОСОБА_13 приїхав на вказаному автомобілі до ОСОБА_2 райвідділу, піднявся до кабінету позивача для надання пояснень. Розмова із позивачем довго тривала, у звязку з чим ОСОБА_13 виходив до магазину, про що і свідчать камери спостереження, які зафіксували свідка із пакетом, в якому, як пояснено останнім, були придбані їстівні продукти. Після прибуття адвоката ОСОБА_13, поставивши запитання, який статус визначено вказаній особі і не отримавши належної відповіді, адвокат разом із свідком залишили приміщення ОСОБА_20 При цьому свідок пояснив, що автомобіль майором ОСОБА_1 йому не видавався, а транспортний засіб був у його розпорядженні, оскільки ключі та реєстраційне посвідчення були наявні у свідка.

Свідок ОСОБА_4 надав пояснення, що під час звернення до нього позивача про необхідність які варто вчинити по особам, доставленим до райвідділу, та відповідно і до майна, ОСОБА_4 вказав ОСОБА_1 на доцільність вирішення даного питання саме слідчим Андруханенко С.О.

В свою чергу свідок ОСОБА_10 також пояснив, що слідча дія вилучення майна - транспортного засобу автомобілю марки «УАЗ», д.н. М9125ОТ зеленого кольору та каністри з дизельним паливом в кількості 20 одиниць, загальним обсягом близько 600 літрів та шлангів, виявлених біля автомобілю, не вчинялась, у звязку з чим жодних вказівок щодо схоронності майна слідчий Андруханенко С.О. старшому оперуповноваженому ОСОБА_21 не надав.

Вищенаведене дає змоги суду прийти до висновку про безпідставність покладання на позивача дисциплінарної відповідальність та відсутності підстав для звільнення, визначених законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Згідно з ч.4 ст.14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за № 541/23073, затверджена Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція).

Згідно з п.1.2. Інструкції службове розслідування являє собою комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

Підставою для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, у тому числі вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують службову дисципліну, що передбачено п.2.1. Інструкції.

Судом достовірно встановлено, що доручень щодо схоронності майна позивач не отримував, а отже і порушення службової дисципліни не вчиняв, що свідчить про неповне та необєктивне зясування обставин під час проведення службового розслідування за фактом неправомірних дій окремих співробітників ОСОБА_2

При цьому, відповідачем до суду не надано схоронної розписки, яку нібито відбирав позивач у ОСОБА_13

При цьому, суд вважає за необхідне врахувати ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси Пислар В.П. по справі №522/17522/16-к від 03.11.2016 року (а.с.142), якою встановлено, що 12 липня 2016 року слідчим СВ ОСОБА_2 в м. Одесі ГУНП в Одеській області було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004542 відомості про вчинення кримінального правопорушення щодо крадіжки дизельного палива на території «Локомотивного депо Одеса-Сортувальна».

14 липня 2016 року, слідчим, в ході проведеного огляду, у ОСОБА_13 вилучено ключ від автомобіля, автомобіль і належні йому каністри з дизельним пальним, чим порушені його права.

14 липня 2016 р. Одеською місцевою прокуратурою № 4 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 відомості про скоєння співробітниками поліції ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 ч. 1 КК України.

18 липня 2016 року ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси за клопотанням прокурора у кримінальному провадженні № 0000023 від 14 липня 2016 року ухвалою № 523/9880/16-к накладено арешт на належне йому майно, вилучене під час незаконного огляду 14.07.2016 р. автомобіля, а саме: автомобіль УАЗ 469Б, 1977 р.в., зеленого кольору, д/н НОМЕР_1; 20 пластмасових каністр ємкістю 30 літрів, наповнених дизельним пальним.

При цьому, згідно відповіді в.о. начальника виробничого підрозділу «Локомотивне депо Одеса-Сортувальна» від 18.07.2016 року № ТЧ1-09/1610, крадіжок дизельного палива на території виробничого підрозділу «Локомотивне депо Одеса-Сортувальна» 12.07.2016 року не виявлено та матеріальний збиток виробничому підрозділу не нанесено, оскільки витрати дизельного палива відповідали виконаній роботі за виконану зміну, нестач виявлено не було, пломбування відповідало затвердженій схемі.

Отже, матеріалами справи та поясненнями допитаних у якості свідків осіб підтверджено, що на час подій, які стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, були відсутні обставини, викладені у висновку та позивач діяв у межах повноважень, наданих Законом.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на пояснення осіб, надані під час проведення службового розслідування, оскільки саме вказаним висновком встановлено, що наслідком безвідповідального ставлення окремих співробітників ОСОБА_2 до дорученої справи та відсутність контролю з боку керівництва, яке фактично самоусунулось від виконання своїх службових обовязків, стали грубі порушення вимог чинного законодавства, а також не вчинення дій, спрямованих на забезпечення схоронності вилученого майна, нехтування необхідністю повідомлення про факт вилучення відповідних посадових осіб ОСОБА_2, які зробили можливим безпідставну видачу вилученого майна стороннім особам, а тому позивач не може нести відповідальність за порушення, вчинені іншими посадовими особами, на яких покладено обовязок виконання вказаної процедури тощо.

Отже, звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Оскільки оскаржуваний п.1 Наказу №2238 від 16.09.2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1, прийнятий з наведеними порушеннями, відповідно до положень ч.3 ст.2 КАС України суд має визнати його протиправним та скасувати на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України.

Відповідно до п.24 Положення №114, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Як встановлено судом та не заперечувалось позивачем, вказаний наказ не реалізовано, а ОСОБА_1 на даний час знаходиться на лікарняному, у звязку з чим підстави для задоволення позовних вимог в частині поновлення та стягнення середнього заробітку у суду відсутні та задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України; з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

У відповідності до статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 19 ОСОБА_3 України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування п.1 Наказу №2238 від 16.09.2016 року, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п.1 Наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №2238 від 16.09.2016 року.

В іншій частині позову відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 12.12.2016 року.

Суддя П.П.Марин