Справа № 825/1122/16
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1122/16 Головуючий у 1-й інстанції: Поліщук Л.О. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

06 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

за участю представника позивача - Скульської Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Інституту спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року у справі за позовом Державного закладу «Інститут спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» до Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Державний заклад «Інститут спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про зобов'язання прийняти від державного закладу «Інститут спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» переданий згідно з актом безоплатної передачі майна від 22.12.2014 транспортний засіб «Lexus IS 250», легковий седан, чорного кольору. 2007 року випуску, НОМЕР_3 (згідно матеріалів суду первинний VIN НОМЕР_2) та розпорядитись ним у визначений законом спосіб.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачаться з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження № 21659774 з виконання постанови Новгород-Сіверським районним судом від 22.07.2010 про стягнення у вигляді конфіскації на користь держави вилученого відповідно до протоколу про ПМП 0100/10300/2010 від 22.04.2010 автомобілю «Лексус IS 250» реєстраційний номер НОМЕР_1 чорного кольору, 2007 року виготовлення VIN НОМЕР_2 Б/В у гр. Росії ОСОБА_5.

Після проведених у відповідності до вимог чинного законодавства дій, на підставі пункту 14 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 985 комісією за заявкою про бажання отримання на безоплатній основі вказаного майна, 18.11.2014 прийнято рішення безоплатно передати державному закладу «Інститут спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», зазначене вище майно (акт про передачу майна від 22.12.2014).

23.12.2014 виконавче провадження № 21659774 з виконання вказаної постанови закінчено на підставі пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повернуто до Новгород-Сіверським районним судом, а матеріали виконавчого провадження знищено за закінченням терміну зберігання згідно акту знищення від 09.02.2016.

В подальшому, 24.03.2016 в зв'язку з неможливістю проведення процедури первинної реєстрації вказаного транспортного засобу та відсутністю можливості його обслуговувати, позивач звернувся до відповідача з проханням вжити заходів щодо прийняття автомобіля та подальшого розпорядження ним.

Листом від 15.04.2016 № 1768 відповідачем повідомлено, що чинним законодавством не передбачено можливості повернення майна, щодо якого прийнято рішення про безоплатну передачу в порядку встановленому постановою КМУ № 985 від 11.07.2002.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються положеннями Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон).

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до ст. 6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Обов'язок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії закріплений в ч. 1 ст. 11 Закону.

Відповідно до статті 7 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

З метою врегулювання механізму передачі вилученого митними органами та конфіскованого за судовими рішеннями майна органам державної виконавчої служби, подальшого інформування про здійснене розпорядження ним та взаємодії представників митних органів та державних виконавців під час здійснення такої діяльності розроблено Порядок взаємодії органів державної виконавчої служби та митних органів при переданні майна, конфіскованого за рішеннями судів, та розпорядженні ним, який затверджено спільним наказом Міністерства юстиції України, Державної митної служби України за №1833/5/943 від 12.10.2009 року.

Пунктом 6 вказаного Порядку встановлено, що з метою забезпечення розпорядження конфіскованим майном у разі неможливості його реалізації начальниками відділів державної виконавчої служби, які здійснюють виконання рішень про конфіскацію майна, вилученого митними органами, утворюються комісії, передбачені пунктом 11 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 985 (далі - Порядок № 985).

Відповідно до п. 16 Порядку №1833/5/943 якщо майно, в тому числі транспортні засоби, передані органам державної виконавчої служби, за рішенням комісії, визначеної пунктом 6 цього Порядку, не може бути реалізоване, заборонене для експлуатації та яке не реалізоване в порядку, передбаченому Порядком розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, таке майно передається безоплатно в установленому порядку або знищується (утилізується).

Згідно пункту 1 Порядку № 985 реалізація майна, конфіскованого за рішенням суду і переданого органам державної виконавчої служби, за винятком виключеного за законом з обігу, здійснюється шляхом його продажу у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 11 Порядку № 985 рішення про безоплатну передачу майна закладам охорони здоров'я, освіти, соціального забезпечення, установам виконання покарань і будинкам дитини при цих установах, слідчим ізоляторам, військовим формуванням та на благодійні цілі приймаються комісією, яка утворюється з представників відповідного органу державної виконавчої служби, митного органу, органу державної податкової служби та фінансового органу, і затверджуються начальником відповідного органу державної виконавчої служби.

У відповідності до пункту 14 Порядку №985 якщо майно, в тому числі транспортні засоби, не реалізовано у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», державний виконавець вносить на розгляд комісії, що утворюється у складі представників відповідного органу державної виконавчої служби, митного органу, органу державної податкової служби та фінансового органу, пропозицію щодо безоплатної передачі майна органам державної влади, закладам охорони здоров'я, освіти, соціального забезпечення, соціального захисту, зокрема, закладам, у яких виховуються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, дитячим будинкам сімейного типу, прийомним сім'ям, будинкам дитини при установах виконання покарань, установам виконання покарань, слідчим ізоляторам, військовим формуванням, а також на благодійні цілі або для переробки, знищення (утилізації) такого майна. Рішення про безоплатну передачу, переробку або знищення (утилізацію) майна підписується членами комісії та затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби.

Як було зазначено вище, 18.11.2014 за заявкою позивача про бажання отримання на безоплатній основі майна, комісією прийнято рішення безоплатно передати державному закладу «Інститут спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» майно, конфісковане відповідно до постанови Новгород-Сіверського районного суду від 22.07.2010, а саме автомобіль «Лексус IS 250» реєстраційний номер НОМЕР_1 чорного кольору, 2007 року виготовлення VIN НОМЕР_2 Б/В у гр. Росії ОСОБА_5 (акт про передачу майна від 22.12.2014).

При цьому, при передачі майна будь-яких зауважень чи претензій від позивача, який виявив бажання отримати майно на безоплатній основі до відділу ДВС не надходило.

В подальшому, позивач звернувся до відповідача з проханням вжити заходів щодо прийняття зазначеного вище автомобіля та подальшого розпорядження ним, на що йому було відмовлено в зв'язку з тим, що 23.12.2014 виконавче провадження № 21659774 закінчено на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону та чинним законодавством не передбачено можливості повернення майна, щодо якого прийнято рішення про безоплатну передачу в порядку встановленому Порядком № 985.

В своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що вказані дії відповідача суперечать вимогам ч.1 ст. 51 Закону, відповідно до якої у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Проте, колегія суддів зазначає, що жодної із наведених у вказаній статті Закону підстав для відновлення виконавчого провадження, позивачем ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції, наведено не було.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що закінчене виконавче провадження не можу бути відновлене, крім випадків передбачених Законом.

Крім того, колегія суддів зазначає, що чинним законодавством не передбачено можливості повернення майна, щодо якого прийнято рішення про безоплатну передачу в порядку встановленому Порядком № 985.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального та права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Інституту спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Ухвалу в повному тексті виготовлено 12 грудня 2016 року.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.