Справа № 815/4503/15
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4503/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді, ОСОБА_1, розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Промбудсервіс до Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Промбудсервіс ( далі ТОВ «БК «Промбудсервіс») до Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області), за результатом розгляду якого позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 29.07.2015 року (форми Р) в частині визначення податкового зобовязання з податку на додану вартість з ТОВ ТД Орлан у сумі 838068,00 грн., та штрафні (фінансові) санкції (50%) в сумі 419034, 00 грн., визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 29.07.2015 року (форми Р) в частині визначення податкового зобовязання з податку на прибуток, з ТОВ ТД Орлан у сумі 1008675,00 грн., та штрафні (фінансові) санкції (25%) в сумі 252168,75 грн; стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «БК «Промбудсервіс» всі документально підтверджені судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує на протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень(в частині) та відсутність в діях позивача порушень норм Податкового кодексу України, посилаючись на наступне. Контрагент позивача - ТОВ «ТД «Орлан», на час укладання з ТОВ БК ПРОМБУДСЕРВІС договору поставки від 12.06.2013 №120613 за інформацією Єдиного державного реєстру, мало статус юридичної особи не маючи з цього приводу застережень чи обмежень. Позивачем до перевірки були надані всі необхідні первинні документи на підтвердження виконання умов договору договір поставки. Підставою для оформлення податкових накладних був факт отримання товару, що підтверджується видатковими накладними, підписаними відповідальними представниками сторін. Саме видаткові накладні являються первинними документами, що містять відомості про господарські операції і підтверджують її здійснення.

При цьому висновки акту перевірки ґрунтуються переважно на податковій інформації, отриманій від інших ДПІ, а саме: лист від ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 03.11.2014р. №34957/22-02 ТОВ «ТД «ОРЛАН». При цьому, висновки відповідача про порушення податкового законодавства контрагентом позивача (ТОВ «ТД «ОРЛАН») чи іншими особами не можуть автоматично підтверджувати порушення податкового законодавства самим позивачем, а позивач як платник податку не повинен нести наслідків невиконання такими особами вимог закону.

Таким чином, на думку представника позивача наявність первинної документації оформленої відповідно до умов діючого законодавства, спростовує висновки відповідача щодо порушення ТОВ «БК «ПРОМБУДСЕРВІС» положень пп. пп.139.1.9 п.139.1. ст. 139 Податкового кодексу України та п.198.1, п.198.4, п.198.6. ст.198, п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу. Враховуючи вказане позивач вважає, що податкові повідомлення-рішення № від 29.07.2015 року (форми Р) в частині визначення податкового зобовязання з податку на додану вартість з ТОВ ТД Орлан у сумі 838068,00 грн., та штрафні (фінансові) санкції (50%) в сумі 419034, 00 грн., та № від 29.07.2015 року (форми Р) в частині визначення податкового зобовязання з податку на прибуток, з ТОВ ТД Орлан у сумі 1008675,00 грн., та штрафні (фінансові) санкції (25%) в сумі 252168,75 грн. є протиправними, та такими що підлягають скасуванню.

Представник позивача під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх.

Представник відповідача під час судового розгляду проти позову заперечував, посилаючись на письмові заперечення наявні в матеріалах справи. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що податковим органом було проведено позапланову виїзну документальну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промбудсервіс» з питань правильності нарахування податку на прибуток за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року та податку на додану вартість за період з 01.01.2013 по 31.12.2014. За результатами перевірки був складений акт від 16 липня 2015 року №824/22/25433556. Перевіркою були встановленні порушення з боку позивача пп.139.1.9 п.139.1. ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року на загальну суму 1 047 411 грн., у тому числі: за 2013 рік в сумі 1041613 грн. за 2014 рік в сумі 5798 грн. та п.198.1, п.198.4, п.198.6. ст.198, п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України, результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, на загальну суму 964 840 грн., в тому числі по періодах: за лютий 2013 року в сумі 16780 грн.; за квітень 2013 року в сумі 1226 грн.; за травень 2013 року в сумі 15978 грн., за червень 2013 року в сумі 148414 грн., за вересень 2013 року в сумі 332030 грн., за жовтень 2013 року в сумі 239572 грн., за листопад 2013 року в сумі 16667 грн., за грудень 2013 року в сумі 187731 грн., за січень 2014 року в сумі 3319 грн., за лютий 2014 року в сумі 416 грн., за березень 2014 року в сумі 1051 грн., за червень 2014 року в сумі 1656 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області було прийнято оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення, які є законними та обґрунтованими, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд дійшов наступного.

На підставі направлення від 18.06.2015 року № 238/22, виданого ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеської області, відповідно до наказу ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області від 17.06.2015 № 301, згідно п.78.2. ст.78, п.82.2. ст.82 Податкового Кодексу України, проведено позапланову виїзну документальну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промбудсервіс» (ТОВ « БК «Промбудсервіс») з питань правильності нарахування податку на прибуток за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року та податку на додану вартість за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 рік.

Підставою для видання наказу №301 від 17.06.2015 року «Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промбудсервіс» слугувало надходження 25.05.2015 року до податкового органу заяви ТОВ «БК «Промбудсервіс» з проханням здійснити позапланову виїзну документальну перевірку з питань правильності нарахування податку на прибуток та податку на додану вартість.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складений акт від 16.07.2015 року № 824/22/25433556 Про результати позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промбудсервіс» код за з питань правильності нарахування податку на прибуток за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року та податку на додану вартість за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року.

В висновках акту перевірки зазначено, що позивачем порушено 1) пп.139.1.9 п.139.1. ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року на загальну суму 1 047 411 грн., у тому числі: за 2013 рік в сумі 1041613 грн., за 2014 рік в сумі 5798 грн.

2) п.198.1, п.198.4, п.198.6. ст.198, п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України, результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, на загальну суму 964 840 грн., в тому числі по періодах: за лютий 2013 року в сумі 16780 грн.; за квітень 2013 року в сумі 1226 грн.; за травень 2013 року в сумі 15978 грн., за червень 2013 року в сумі 148414 грн., за вересень 2013 року в сумі 332030 грн., за жовтень 2013 року в сумі 239572 грн., за листопад 2013 року в сумі 16667 грн., за грудень 2013 року в сумі 187731 грн., за січень 2014 року в сумі 3319 грн., за лютий 2014 року в сумі 416 грн., за березень 2014 року в сумі 1051 грн., за червень 2014 року в сумі 1656 грн.

На підставі акту перевірки від 16.07.2015 року ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області прийняті податкові повідомлення-рішення № від 29.07.2015 року (форми Р) про збільшення зобовязань з податку на додану вартість у розміні 964840,00 грн., та штрафні (фінансові) санкції в сумі 482420, 00 грн. за порушення з боку позивача п.198.1, п.198.4, п.198.6. ст.198, п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України, та № від 29.07.2015 року (форми Р) про збільшення грошового зобовязання з податку на прибуток у сумі 1047411,00 грн., та штрафні (фінансові) санкції в сумі 261852, 75 грн.

Не погоджуючись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями в частині визначення податкового зобовязання з податку на додану вартість з ТОВ ТД Орлан у сумі 838068,00 грн., та штрафні (фінансові) санкції (50%) в сумі 419034, 00 грн., в частині визначення податкового зобовязання з податку на прибуток, з ТОВ ТД Орлан у сумі 1008675,00 грн., та штрафні (фінансові) санкції (25%) в сумі 252168,75 грн., позивач оскаржив їх до суду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2015 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Промбудсервіс до Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 29.07.2015 року (форми Р) в частині визначення податкового зобовязання з податку на додану вартість з ТОВ ТД Орлан у сумі 838068,00 грн., та штрафні (фінансові) санкції (50%) в сумі 419034, 00 грн., визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 29.07.2015 року (форми Р) в частині визначення податкового зобовязання з податку на прибуток, з ТОВ ТД Орлан у сумі 1008675,00 грн., та штрафні (фінансові) санкції (25%) в сумі 252168,75 грн. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 року апеляційну скаргу ДПІ у Біляївському районі Одеської області ГУ Міндоходів в Одеській області залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2015 року без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.06.2016 року, касаційну скаргу ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області задоволено частково. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 року по справі № 815/4503/15 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України (далі ПКУ) в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту встановлений статтею 198 ПК України.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст.198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 201.4, 201.6, 201.8, 201.10 ст.201 ПК України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно пунктів 1, 6.2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011р. №1379, податкову накладну заповнює особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість. Податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж зазначена у цьому пункті. Податкова накладна є підставою для віднесення до податкового кредиту витрат зі сплати податку на додану вартість у покупця, зареєстрованого як платник податку.

Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України у цьому розділі об'єктом оподаткування є, зокрема, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу;

Згідно з п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України витрати операційної діяльності включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.2 ст.138 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Згідно з п.138.4, п.138.6 ст.138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг. Собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу

При цьому, підпунктом 139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З акту перевірки вбачається, перевіркою повноти визначення валових витрат за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року встановлено їх завищення з боку позивача всього у сумі 5 514 383 грн., у тому числі: за 2013 рік в сумі 5 482 173 грн. за 2014 рік в сумі 32 210 грн. Перевіркою достовірності відображених показників у поданих Деклараціях з податку на прибуток підприємств за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року встановлено: у рядку 05.1. декларацій «Собівартість придбаних( виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» показників за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року у загальній сумі 186 145 863 грн., встановлено, що ТОВ «БК «Промбудсервіс» здійснював операції з придбання будівельних матеріалів, які використовувались при здійсненні будівельних робіт, придбання палива, малоцінних та швидкозношувальних предметів, придбання робіт та послуг для здійснення господарської діяльності, а саме: послуг субпідрядних організацій з виконання будівельних робіт.

При цьому, на підставі оборотно-сальдових відомостей, журналів-ордерів і відомостей по рахунках бухгалтерського обліку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», 311 «Поточні рахунки в національній валюті», 37 «Розрахунки з різними дебіторами», 91 ««Загальновиробничі витрати», 92 «Адміністративні витрати», рахунків-фактур, актів виконаних робіт, банківських виписок, договорів (контрактів) з постачальниками товарів (робіт, послуг), прибуткових накладних встановлено завищення задекларованих субєктом господарювання показників у рядку 05.1 декларацій «Собівартість придбаних ( виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)». Проведеною перевіркою встановлено завищення задекларованих витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування всього у сумі 5 514 384 грн., у тому числі: за 2013 рік в сумі 5 482 174 грн. за 2014 рік в сумі 32 210 грн.

Також, перевіркою встановлено, що за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року ТОВ «БК «Промбудсервіс» задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 35480180 грн. При цьому, перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року встановлено його завищення всього у сумі 964 840 грн. в наслідок наступних порушень.

В ході проведення перевірки було виявлено наявність господарських відносин з ТОВ «Торговий дім «Орлан», по яким надано документи на придбання піску із відсіву гірських порід.

До перевірки не надані транспортні залізничні накладі на перевезення товару та актів отриманого товару .

Суми податку на додану вартість за податковими накладними, отриманими від ТОВ «Торговий дім Орлан» включені ТОВ «БК «Промбудсервіс», до податкового кредиту Податкових декларацій з податку на додану вартість та відображені у Реєстрі отриманих податкових накладних та відповідають даним Додатку №5 до податкових декларацій з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за відповідний період.

Під час перевірки відповідачем досліджено лист від ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 03.11.2014 року №34957/22-02 ТОВ «ТД «ОРЛАН» (код за ) за період з 03.11.2012 року по 31.12.2013 року, в якому зазначено, про відсутність відомостей щодо майна, яке ТОВ «ТД «ОРЛАН» використовувало у своїй діяльності.

З урахуванням викладеного відповідач в акті перевірки від 16.07.2015 року дійшов висновку, що взаємовідносини позивача з його контрагентами в перевіряємий період не спричиняють реального настання правових наслідків та про порушення з боку позивача пп.139.1.9 п.139.1. ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року на загальну суму 1 047 411 грн., у тому числі: за 2013 рік в сумі 1041613 грн., за 2014 рік в сумі 5798 грн. та п.198.1, п.198.4, п.198.6. ст.198, п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України, результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, на загальну суму 964 840 грн., в тому числі по періодах: за лютий 2013 року в сумі 16780 грн.; за квітень 2013 року в сумі 1226 грн.; за травень 2013 року в сумі 15978 грн., за червень 2013 року в сумі 148414 грн., за вересень 2013 року в сумі 332030 грн., за жовтень 2013 року в сумі 239572 грн., за листопад 2013 року в сумі 16667 грн., за грудень 2013 року в сумі 187731 грн., за січень 2014 року в сумі 3319 грн., за лютий 2014 року в сумі 416 грн., за березень 2014 року в сумі 1051 грн., за червень 2014 року в сумі 1656 грн.

Судом встановлено, що між ТОВ «БК «Промбудсервіс» та ТОВ «Торговий дім Орлан» було укладено договір поставки №120613 від 12.06.2013 року, згідно умов якого ТОВ «Торговий дім Орлан» - Постачальник та ТОВ «Будівельна компанія «Промбудсервіс», - Покупець, Постачальник на умовах Договору зобовязується передавати у власність (здійснювати поставку) у зумовлені строки Покупцеві пісок (із відсіву дроблення гірських порід ) (надалі - Товар ) відповідно до додаткової угоди до Договору іменується «Специфікація»), а покупець зобовязується приймати і оплачувати вартість вказаного Товару. Одиниця виміру,ціна Товару за одиницю, його асортимент визначаються в залежності від домовленості Сторін наступним чином: 1) в Специфікації або 2) у рахунку на оплату Товару та/або у видаткових накладних на такий Товар. Сторони домовились , що умови Договору розповсюджуються на поставку кожної партії Товару. Під партією товару розуміють асортимент і кількість Товару, який вказаний в одній видатковій, оформленій в порядку виконання цього Договору . Сторони домовились про застосування наступних умов поставки згідно з Міжнародними правилами тлумачення комерційних термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року) на умовах СРТ: залізнична станція «Феодосія» Придніпровська залізнична дорога, код станції 471601. Постачальник вважається таким, що виконав свої зобовязання з поставки Товару із доставкою в момент надання в місці поставки не розвантаженого Товару на транспорті Постачальника (або перевізника). Визначена відповідно до цього пункту адреса поставки є «Місцем поставки» за Договором. Постачальник здійснює поставку Товару залізничним транспортом партіями по десять (10) вагонів на добу. Поставка Товару Постачальником здійснюється власним або найманим транспортом на розсуд Постачальника.

На виконання умов поставки ТОВ «БК «Промбудсервіс» отримало від ТОВ «ТД «Орлан» видаткові та податкові накладні, суми податку на додану вартість за податковими накладними отриманими від ТОВ «ТД «Орлан» включено до податкового кредиту.

Розрахунки здійснювалися у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями, які були досліджені перевіряючи ми в ході перевірки.

Вищий адміністративний суд України скасовуючи рішення першої та апеляційної інстанції в ухвалі від 29.06.2016 року, зазначив: «судам слід було дослідити дані щодо існування активу (ким, де і коли вироблявся, видобувався), його транспортування, зберігання, виконання вантажно-розвантажувальних робіт, із встановленням фактичної участі ТОВ «Торговий дім «Орлан» у цих необхідних етапах постачання товару.»/

Суд, дослідивши надані представником позивача накладні ДП «Придніпровська залізниця» ПАТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» встановив, що з зазначених доказів не вбачається участі ТОВ «Торговий дім «Орлан» у постачанні товару. Так? в накладних містяться відомості щодо відправника (ТОВ «Мокрянський камяний карєр №3», ТОВ «Стройекспорт», ), отримувача (Феодосійський морський торговельний порт) та власника товару (ТОВ «БК «Промбудсервіс»).

Згідно листа ТОВ «Мокрянський камяний карєр №3» № 930 від 01.11.2016 року, надати копії документів відносно покупця ТОВ «Торговий дім «Орлан» у 2013 році не є можливим, оскільки від початку поставок минуло більше трьох років, таким чином строк зберігання документів сплинув, облікові данні за такий період відсутні, змінився керівничий склад та у штаті відсутні особи, які брали участь у вищезазначених господарських операціях, тощо.

Таким чином, суд приходить висновку, про відсутність доказів на підтвердження факту участі ТОВ «Торговий дім «Орлан» у господарських операціях з позивачем.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 128, 158-163, 167, 186, 254, 256 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Промбудсервіс до Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.В.Бжассо