Справа № 344/11528/16-а
Суддя: Попович В. С.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/524/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі :

головуючого судді Поповича В.С.

з участю: секретаря с/з ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, мотивуючи тим, що складена щодо нього постанова, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності винесена незаконно, без повного, обєктивного та всебічного вивчення обставин справи. Так, в оскаржуваній постанові не конкретизовано місце вчинення правопорушення, не надано доказів вчинення адміністративного правопорушення, а саму постанову складено не особою, яка нібито виявила правопорушення, а з її слів, тобто за усною вказівкою начальника патрульної поліції підлеглим поліцейським, окрім того при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем було порушено його права та норми чинного законодавства, а саме: не було розяснення його прав, зокрема права на захист, а також було відмовлено в наданні письмових пояснень.

В судовому засіданні позивач та його представник, позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просили позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що дійсно оскаржувана постанова була винесена нею на основі усних пояснень начальника патрульної поліції, який будучи при виконанні виявив правопорушення, а саме: проїзд позивачем на заборонений сигнал світлофора. Як саме начальник патрульної поліції виявив правопорушення, він не конкретизував, сама постанова була складена на вулиці Шпитальній, бо саме тут було зупинено позивача. Що запитувала у порушника чи є у нього клопотання та заяви, таких не було, що відібрала усне пояснення у ОСОБА_2 та враховувала його при винесенні оскаржуваної постанови. Просила відмовити у задоволенні позову.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 підтвердила, що близько 19 год. 03 вересня 2016 р., перебувала в автомобілі ОСОБА_6 під керуванням позивача, яким рухались в м. Івано-Франківську по вул. Галицькій і після проїзду регульованого перехрестку з вул. Целевича на зелений миготливий сигнал світлофора, рухаючись в напрямку до центра міста, прямуючий попереду автомобіль марки Фольксваген Пасат прийняв праворуч, таким чином уступивши дорогу. ОСОБА_2, продовжив рух прямо, а Фольксваген почав наздоганяти їх авто, подаючи знаки для зупинки і позивач зупинив автомобіль на вул.. Шпитальній. Водій автомобіля Фольксваген Пасат, як потім зясувалось - начальник патрульної поліції ОСОБА_7, підійшов до них та почав вимагати посвідчення водія, викликав інших патрульних, а коли ті прибули дав вказівку скласти постанову на ОСОБА_2 за проїзд на заборонений сигнал світлофора. При цьому автомобіль Фольксваген Пасат розпізнавальних знаків поліцейського автомобіля не мав, а сам ОСОБА_7 був одягнений у чорний спортивний костюм.

Свідок ОСОБА_8, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, в судовому засіданні підтвердив, що в суботу, 03 вересня 2016 р., близько 19 год. стояв на зупинці біля вул. Целевича в м. Івано-Франківську, щоби перейти на інший бік вулиці і помітив, як по дорозі проїхали спершу автомобіль марки Фольксваген Пасат, а за ним автомобіль марки ОСОБА_6 124, після цього десь ще через пять секунд червоне світло пішохідного світлофора змінилося на зелене. Зауважив це свідок тому, що автомобілем марки ОСОБА_6 належить його знайомому ОСОБА_2 Після проїзду автомобілів побачив, що автомобіль марки Фольксваген Пасат, спочатку прийняв праворуч, пропустив ОСОБА_6 після чого почав його «підрізати» та наздоганяти. Що зателефонував згодом до ОСОБА_2 та поцікавитися, що сталося так і довідався про події.

Допитаний як свідок ОСОБА_7, пояснив, що 03 вересня 2016 р., рухаючись на службовому автомобілі марки Фольксваген Пасат, проїхавши перехрестя вулиць Галицька-Целевича в м. Івано-Франківську на мигаючий зелений сигнал світлофора, в дзеркало заднього виду побачив як автомобіль ОСОБА_6 проїхав дане перехрестя на червоний сигнал світлофора. Наздогнавши його та зрівнявшись, відкрив вікно представився та попросив водія ОСОБА_6 зупинити автомобіль, подаючи при цьому спеціальні звукові сигнали, проте водій зупинився не одразу, зупинився на вул. Шпитальній. Ним було викликано додаткові екіпажі поліції, розяснив інспекторам, що відбулось та попросив винести відповідну постанову, що і було зроблено інспектором Дзюрбіль В.Я.

ОСОБА_9, будучи допитаним як свідок пояснив, що прибувши спільно з відповідачем на вул. Шпитальну, підійшли до ОСОБА_10 та позивача, ОСОБА_3 вислухала ОСОБА_10, після чого розяснила ОСОБА_2 права та винесла постанову про притягнення позивача до адмінвідповідальності. Чи опитувала відповідач ще когось не чув.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 03 вересня 2016 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 062661 та застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. У постанові зазначено, що 03 вересня 2016 року о 19 год. 25 хв. ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом в м. Івано-Франківську по вул. Галицькій проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 «е» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Заслухавши пояснення позивача, думку його представника, вислухавши відповідача та свідків, дослідивши матеріали справи, в тому числі надані відеоматеріали та, вивчивши подані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Висновок відповідача, що міститься у складеній відносно ОСОБА_2 постанові від 03 вересня 2016 р., є передчасним і не ґрунтується на всебічному зясуванні обставин справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно з ч. 4 цієї ж статті, субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обовязку суд витребовує названі документи та матеріали.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, в тому числі, є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Досліджений в судовому засіданні відеозапис (а.с.8) долучений позивачем, підтверджує, що ОСОБА_7 після прибуття екіпажу з відповідачем ОСОБА_3, дав останній вказівку винести постанову про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності.

А відеозапис досліджений в судовому засіданні (а.с.23) долучений відповідачем, також підтверджує аналогічне, що і попередній, що під час оформлення матеріалів на місці складення оскаржуваної постанови перебуває свідок ОСОБА_5, проте в неї пояснення з невідомих причин не відбираються. Тобто, маючи можливість, відповідачем не повно зясовуються всі обставини події.

В той же час, оскаржувана постанова не є підтверджуючим доказом скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, оскільки не відповідає дійсним обставинам, складена всупереч вимогам КУпАП без зясування всіх обставин справи, без зазначення місця вчинення порушення, не зазначено який саме регульований перехресток по вул. Галицькій в м. Івано-Франківську проїхав позивач на заборонений червоний сигнал.

Відповідачем не представлено жодних доказів в обґрунтування правомірності свого рішення, як того вимагає ч. 2 ст. 71 КАС України.

Згідно до ст. 251 КУпАП висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин та доказів. Проте належних та допустимих доказів зі сторони відповідача суду не подано, інших доказів в матеріалах справи немає. Тому суд вважає, що висновок відповідача про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та винесення у звязку з цим постанови від 03 вересня 2016 р. про притягнення позивача до адмінвідповідальності, є передчасними і не ґрунтується на всебічному зясуванні обставин.

Зважаючи на викладене, відсутність доказів винуватості ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки вказаного правопорушення, оскільки не доведено факт порушення ним п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України.

В той же час суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними дій відповідача при складанні оскаржуваної постанови в звязку з їх недоведеністю стороною позивача та не встановленням таких протиправних дій під час судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 221, 245, 247 КУпАП, ст. ст. 7, 8, 11, 70, 71, 86, 104, 158-163, 167 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 062661 від 03 вересня 2016 р. за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати.

Провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст постанови виготовлено 28 листопада 2016 р.

Суддя В.С. Попович