Справа № 749/934/16-а
Суддя: Чигвінцев М. С.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 749/934/16-а
Номер провадження 2-а/749/132/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Чигвінцева М.С.,

за участі секретаря - Скорої Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м. Сновськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Корюківського обєднаного управління Пенсійного Фонду про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Щорського районного суду Чернігівської області з вказаним позовом та з ураїуванням уточнень просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок пенсії, зобовязати Корюківське обєднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії за віком, як державному службовцю відповідно до ЗУ «Про державну службу» в редакції, чинній на день призначення пенсії та Постанови КМУ від 31.05.2000 року №865 в редакції, чинній на дату призначення пенсії, починаючи з 01.09.2016 року у звязку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно з Постановою КМУ від 09.12.2015 року №1013, на підставі довідки управління Держпраці у Чернігівській області від 11.04.2016 року № 11-50/1275 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям та з врахуванням складових заробітної плати за період з 01.07.2009 року по 30.06.2011 року ( за 24 місяці), що враховувались при призначенні пенсії, та сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації за період з 01.07.2009 року по 30.06.2011 року ( за 24 місяці), які враховувались відповідно до постанови Щорського районного суду Чернігівської області від 16.12.2015 року №749/1139/15-а, здійснивши коригування розміру цих сум відповідно до Постанови КМУ від 31.05.2000 року № 865 в редакції, чинній на дату призначення пенсії у звязку з підвищенням з 01.12.2015 року на 25% заробітної плати працюючим державним службовцям, а також стягнути судові витрати

Позивач у судовому засіданні відсутня. В заяві, яка надійшла до суду через канцелярію суду про приєднання до матеріалів справи додаткових документів просить справу розглянути у її відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні відсутній. Надав суду заперечення на позов, які зводяться до того, що станом на момент призначення пенсії позивач дійсно мала право на перерахунок пенсії, однак в подальшому законодавець вніс зміни до статті 37-1 ЗУ Про державну службу Законом України від 28.12.2014 року №76-8, яким фактично скасовано норми законодавства, які визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв?язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та підстави такого перерахунку. Просить справу розглянути у відсутності представника управління.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

ОСОБА_1 працювала на посаді головного державного інспектора праці, що підтверджується копією довідки управління Держпраці у Чернігівській області від 11.04.2016 року № 11-50/1275.

З 13.07.2011 року їй призначена пенсія як державному службовцю відповідно до ЗУ « Про державну службу » в розмірі 90 % від заробітної плати.

Постановою КМУ від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до нормативно-правових актів" з 01.12.2015 року встановлені нові розміри посадових окладів ( тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівникам установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

Відповідно до довідки управління Держпраці у Чернігівській області від 11.04.2016 року № 11-50/1275 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям встановлено, що заробітна плата на посаді головного державного інспектора праці в територіальній державній інспекції з питань праці у Чернігівській області становить 2510 грн. 20 коп., посадовий оклад становить 1723 грн. 00 коп., надбавка за ранг 70,00 грн., надбавка за вислугу років 40% за стаж державної служби 33 роки 9 місяців 717, грн.20 коп. На всі виплати, включені в довідку нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі. Крім того, нормами чинного законодавства визначено, що не допускається погіршення положення пенсіонера.

Згідно з рішенням КСУ від 09.02.1999 року № 1-рп/99, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Вирішуючи позовні вимоги за позовом до субєкта владних повноважень, суд виходить із конституційних принципів, на яких базуються здійснення прав та свобод людини та громадянина в Україні, включаючи права на пенсійне забезпечення, які передбачені Конституцією України, з неможливості скасування та звуження права на пенсійне забезпечення. Правовою гарантією забезпечення державою цього права є виконання прийнятих на себе зобовязань, що слідує з принципів верховенства права, закріпленого ст. 8 Конституції України.

Суд вважає безпідставними доводи Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у рішенні від 31.08.2016 року про те, що в даному випадку слід застосовувати норми Закону України «Про державну службу» в редакції Закону України №889-VІІ від 10.12.2015 року з наступних правових підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, норми ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, діють на сьогодні і вони не змінені, не скасовані в установленному Конституцією України порядку.

Відповідно до вимог ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» умови та порядок перерахунку призначених пенсій державних службовців визначаються Кабінетом Міністрів України.

Позивачеві була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про державну службу" 13 липня 2011 року, тобто до набрання чинності Закону України №889-VІІ від 10.12.2015 року тому виходячи з Конституційних засад даний закон не може поширюватися на позивача.

Також суд приймає доводи позовної заяви, що у даному випадку слід застосувати норми закону, які діяли на момент призначення пенсії. Тобто, дія нового Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року поширюється виключно на тих осіб, пенсія яким призначена після набрання законної сили цим законом.

Оскільки предметом позову є перерахунок пенсії позивачу, то застосування до спірних правовідносин п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ є безпідставним.

Така правова позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28.07.2016 року К/800/10756/16.

У відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсій» позивачка, яка у 2011 році вийшла на пенсію державного службовця з посади головного державного інспектора праці в управлінні Держпраці у Чернігівській області має право на перерахунок пенсії в зв`язку із підвищенням розміру заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу.

З 01 грудня 2015 року було підвищено розмір заробітної плати до 2510 грн. 20 коп., (посадовий оклад становить 1723 грн. 00 коп., надбавка за ранг 70,00 грн., надбавка за вислугу років 40% за стаж державної служби 33 роки 9 місяців 717, грн.20 коп.) головного державного інспектора праці,, що підтверджується копією довідки управління Держпраці у Чернігівській області від 11.04.2016 року № 11-50/1275.

25.08.2016 року позивачка звернулась до Сновського відділу Корюківського обєднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії державного службовця в зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, однак 31.08.2016 року Корюківське обєднане управління Пенсійного фонду України своїм рішенням № 2280/05 відмовило їй у перерахунку пенсії.

04.10.2016 року позивачка звернулась до Сновського відділу Корюківського обєднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії з вищого заробітку з урахуванням надбавок за високі досягнення у праці, премій, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, індексації, які були нараховані та виплачені за період з 01.07.2009 по 30.06.2011 року, 13.10.2016 року Корюківське обєднане управління Пенсійного фонду України своїм рішенням № 2469/05 відмовило їй у проведенні перерахунку з вищого заробітку з урахуванням надбавок за високі досягнення у праці, премій, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально- побутових питань, індексації.

Однак постановою Щорського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2015 року вже зобов?язано відповідача включити до розрахунку пенсії, як складові заробітної плати, нараховані та виплачені суми щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації згідно довідки №1109/04 від 30.10.2015 року, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Вказані обставини не заперечуються відповідачем, а тому суд бере їх за основу при вирішенні даного спору.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положеннями ч.2 ст.37 Закону України Про державну службу /далі-Закону/ ( в редакції на момент призначення пенсії), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до ч.2 ст. 37-1 Закону, перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на 1 відсоток заробітку, але не більше 90 % заробітної плати.

Таким чином, з наведених положень вбачається, що призначення державному службовцю пенсії та її перерахунок здійснюється з сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України Про оплату праці заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до положень ч.2 ст.33 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на момент призначення пенсії) заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно ч.1 ст.66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із зазначеним Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення»

Аналогічну правову позицію зі спірного питання Верховний Суд України висловив, зокрема, у постановах від 14 та 28 травня 2013 року (справи №№ 21-125а13, 21-97а13 відповідно), та постанові від 04.03.2014р. по справі № 21-3а14.

Відповідно до ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі «Хонякіна проти Грузії» (Khoniakina v. Georgia), № 17767/08, пункт 72, від 19 червня 2012 року). Бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу (рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine), № 68385/10 та 71378/10), від 26 вересня 2014 pоку).

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014 року, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Законне сподівання у позивача виникло з моменту призначення пенсії, а саме з 2011 року, оскільки законодавством, яке діяло на той час, передбачався перерахунок пенсії, щоразу у разі підвищення заробітної плати працюючого державного службовця, головною умовою перерехунку може бути лише звернення самого пенсіонера за перерахунком.

Відповідно до роз'яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції та в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акта прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (Рішення Конституційного Суду України від 17 березня 2004 року N7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року N 20-рп/2004 від 6 липня 1999 року N8-рп/99, від 20 березня 2002 року N5-рп/2002, , від 1 грудня 2004 року N 20-рп/2004).

Згідно статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через принцип юридичної визначеності, згідно якого остаточне рішення суду у справі не може піддаватися сумніву, навіть у разі зміни законодавства (п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії» від 24 липня 2003 pоку). Крім цього, відповідно до роз'яснення Верховного Суду України №1-5/400 від 14 липня 2006 року, наданого на підставі листа Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини у справі «Качко проти України», реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобов'язань, судами не повинні прийматися до уваги.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, з огляду на зазначене Щорський районний суд вважає за необхідне вказати, що не може взяти до уваги практику Європейського суду з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» який констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року, оскільки відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2016 рік" передбачено підіймання мінімальної заробітної плати з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень, а також передбачено підіймання прожиткових мінімумів на одну особу, також відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до нормативно-правових актів" з 01.12.2015 року встановлені нові розміри посадових окладів ( тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівникам установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, отже проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що фінансові можливості держави «Україна» не є настільки скрутними, щоб позбавляти позивача законного сподівання на перерахунок пенсії, а тому практика Європейського суду з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» та справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року не підлягає застосуванню у даній справі.

Крім того відповідно до ч.2 ст.71 КАС України вбачається, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак суду не надано жодних відомостей про те, що фінансові можливості держави є скрутними.

Відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія перераховується зі строків, передбачених ч.4.ст.45 Закону, а саме з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма потрібними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з такими документами подано після 15 числа. Суд вважає, що перерахунок пенсії позивачу у зв`язку з підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям має відбуватись з 01 вересня 2016 року, оскільки позивач звернулась до Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України за перерахунком пенсії 25 серпня 2016 року, а перерахунок складових заробітної плати за період з 01.07.2009 року по 30.06.2011 року ( за 24 місяці), що враховувались при призначенні пенсії та сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації за період з 01.07.2009 року по 30.06.2011 року ( за 24 місяці), які враховувались відповідно до постанови Щорського районного суду Чернігівської області від 16.12.2016 року справа №749/1139/15- а має відбуватись також з 01 вересня 2016 року, оскільки зазначеною постановою вже зобов?язано відповідача включити до розрахунку пенсії, складові заробітної плати, нараховані та виплачені суми щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації згідно довідки №1109/04 від 30.10.2015 року, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відмова відповідача у здійсненні такого перерахунку та виплаті пенсії в підвищеному розмірі не ґрунтується на конституційному принципі верховенства права, вимогах закону, дії його в часі та обставинах справи та порушує статтею 1 Першого протоколу Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», а тому є неправомірною, а тому суд вважає за необхідне зобов`язати Корюківське об"єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії позивачу.

Окрім зазначеного в позовній заяві міститься вимога позивача про стягнення з Єдиного казначейського рахунку на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Частиною 1 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому в задоволенні вимоги позивача про стягнення з Єдиного казначейського рахунку на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. необхідно відмовити

Враховуючи положення ч. 1 ст. 94 КАС України, суд вважає, що з Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України підлягають стягненню судові витрати - судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 8, ч.3 ст. 22, ч.1 ст. 58 Конституції України, ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», Законом України «Про оплату праці», Законом України «Про пенсійне забезпечення» рішенням по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014 року, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсій», та керуючись ст.ст. 8,9, 17-19, 71, 79, 87, 94, 98, 159, 161-162, КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Корюківського обєднаного управління Пенсійного Фонду про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - задовольнити частково.

Визнати неправомірним дії Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 провести перерахунок пенсії державного службовця.

Зобов`язати Корюківське об`єднане управління Пенсійного фонду України провести ОСОБА_1 з 01 вересня 2016 року перерахунок пенсії державного службовця, призначеної відповідно до статті 37-1 Закону України " Про державну службу" в редакції, чинній на день призначення пенсії та Постанови КМУ від 31.05.2000 року № 865 в редакції чинній на день призначення пенсії, у зв"язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям з врахуванням підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям з 01 грудня 2015 року, відповідно до Постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013 згідно довідки управління Держпраці у Чернігівській області від 11.04.2016 року № 11-50/1275.

Зобов`язати Корюківське об`єднане управління Пенсійного фонду України врахувати ОСОБА_1 складові заробітної плати з 01 вересня 2016 року за період з 01.07.2009 року по 30.06.2011 року ( за 24 місяці), що враховувались при призначенні пенсії та сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації за період з 01.07.2009 року по 30.06.2011 року ( за 24 місяці), які враховувались відповідно до постанови Щорського районного суду Чернігівської області від 16.12.2015 року №749/1139/15-а, здійснивши коригування розміру цих сум відповідно до Постанови КМУ від 31.05.2000 року № 865 в редакції, чинній на дату призначення пенсії у звязку з підвищенням з 01.12.2015 року на 25% заробітної плати працюючим державним службовцям згідно довідки управління Держпраці у Чернігівській області від 11.04.2016 року № 11-50/1275.

Стягнути з Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України () на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. (пятсот пятдесят одна гривня двадцять копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через суд, який виніс постанову. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Чигвінцев