Справа № 820/5478/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 грудня 2016 р. № 820/5478/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "СК ДМ"
до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області
про скасування податкового повідомлення-рішення ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «СК ДМ», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Центральної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 06.10.2016р. № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 461 157,0 грн. Позивач вважає таке збільшення неправомірним, а оскаржуване в даній справі податкове повідомлення-рішення таким, що не відповідає приписам чинного законодавства, порушує права позивача.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити, виходячи із доводів позовної заяви.

Відповідач, згідно наданих до суду письмових заперечень, позов не визнав.

У судовому засіданні представник відповідача позов також не визнав та просив в його задоволенні відмовити через безпідставність. При цьому він зазначив, що оскаржуване в даній справі податкове повідомлення-рішення є цілком обґрунтованим та законним.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у вересні 2016 року було проведено позапланову документальну виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Опт Торг Спешл», код 40243551 за період травень, червень 2016 року, ТОВ «СК Трейд ЛТД», код 37263520 за період травень 2016 року та ТОВ «Воркхорс», код 40255902 за період травень, червень 2016 року.

За наслідками вказаної перевірки складено акт від 20.09.2016р. № 3607/20-30-14-02-10/3825900 (а.с. 29-45 том 1), за висновками якого встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, зокрема:

- порушення п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит з ПДВ на суму 331997,8 грн., в тому числі: за травень 2016 року на суму 183005,6 грн., за червень 2016 року на суму 148992,2 грн., що призвело до заниження значення ПДВ, відображеного по ряд. 18.1 «сплачується до державного бюджету» Декларації на суму 307437,9 грн., в тому числі: за травень 2016 року на суму 173815,60 грн., за червень 2016 року на суму 133622,2 грн.

За наслідками розгляду вказаного акту перевірки, податковим органом прийнято оскаржуване в даній справі податкове повідомлення рішення від 06.10.2016р. № НОМЕР_1 (а.с. 46, том 1), яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в загальному розмірі 461157 грн. (в тому числі: за основним платежем 307438 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 153719 грн.).

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Судом встановлено, що доходячи висновку про наявність виявлених перевіркою порушень та необхідність прийняття оскаржуваного в даній справі податкового повідомлення рішення, відповідач виходив з того, що, на його думку, у контрагентів позивача ТОВ «Опт Торг Спешл», ТОВ «СК Трейд ЛТД», ТОВ «Воркхорс», у перевіреному періоді були відсутніми необхідні умови для здійснення господарських операцій, оскільки вони не мали достатніх трудових ресурсів для виконання обсягу робіт згідно укладених з позивачем договорів підряду, відсутнє придбання ними товарів, які в подальшому було реалізовано підприємствам покупцям.

Аналізуючи наведені обставини, відповідач дійшов висновку, що замість реальних господарських операцій позивача з вказаними підприємствами контрагентами, насправді мало місце часткове проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобовязання, з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, які насправді не мають реального товарного характеру.

Підсумовуючи зібрані дані відповідач дійшов висновку, що оскільки реальність вчинення між позивачем та його контрагентами ТОВ «Опт Торг Спешл», ТОВ «СК Трейд ЛТД», ТОВ «Воркхорс» у перевіреному періоді господарських операцій не є доведеною, а наслідком податкового обліку має бути лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, таким чином у позивача не було підстав для податкового обліку вказаних господарських операцій та, відповідно, обраховані ним суми ПДВ, які підлягають сплаті до державного бюджету, не є вірними.

Проте суд з такими висновками податкового органу не погоджується, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що у перевіреному періоді позивач мав господарські правовідносини з ТОВ «Опт Торг Спешл», зокрема, між ними було укладено договори, що були досліджені в ході податкової перевірки:

- договір підряду від 16.05.2016 р. №16/05/2-П, загальна вартість робіт згідно договірної ціни №16/05/2-П дорівнює всього з ПДВ 2722,93 грн., в тому числі ПДВ.453.8 грн.; договір підряду від 16.05.2016 р. №16/05-Р, загальна вартість робіт згідно договірної ціни №16/05-Р дорівнює всього з ПДВ 33876,0 грн., в тому числі ПДВ 5646,0 грн.; договір підряду від 17.05.2016 р. №17/05-П, загальна вартість робіт згідно договірної ціни №17/05-П дорівнює всього з ПДВ 19324,8 грн. в тому числі ПДВ 3220,8 грн.; договір підряду від 03.03.2016 р. №03/03/1-СП, загальна вартість робіт згідно договірної ціни №03/03/1-СП дорівнює всього з ПДВ 74366,94 грн. в тому числі ПДВ 12394,49 грн.; договір підряду від 20.04.2016 р. №20/04/1-П, загальна вартість робіт згідно договірної ціни №20/04/1-П дорівнює всього з ПДВ 16928,57 грн. в тому числі ПДВ 2821,4 грн.; договір підряду від 18.05.2016 р. №18/05-П, загальна вартість робіт згідно договірної ціни №18/05-П дорівнює всього з ПДВ 8318,12 грн. в тому числі ПДВ 1386,35 грн.; договір підряду від 20.05.2016 р. №20/05-П, загальна вартість робіт згідно договірної ціни №20/05-П дорівнює всього з ПДВ 11703,83 грн. . в тому числі ПДВ 1950,64 грн.; договір підряду від 21.05.2016 р. №21/05-П, загальна вартість робіт згідно договірної ціни №21/05-П дорівнює 2129,76 грн. в тому числі ПДВ 354,96 грн.; договір підряду від 23.05.2016 р. №23/05-П, загальна вартість робіт згідно договірної ціни №23/05-П дорівнює всього з ПДВ 3533,42 грн. в тому числі ПДВ 588,90 грн.; договір підряду від 24.05.2016 р. №24/05-П, загальна вартість робіт згідно договірної ціни №24/05-П дорівнює всього з ПДВ 3670,99 грн. в тому числі ПДВ 611,83 грн.; договір підряду від 20.04.2016 р. №20/4/3-П, загальна вартість робіт згідно договірної ціни №20/4/3-11 дорівнює всього з ПДВ 18571,6 грн. в тому числі ПДВ 3095,27 грн.; договір підряду від 27.04.2016 р. №27/4-Р, загальна вартість робіт згідно договірної ціни . №27/4-Р дорівнює всього з ПДВ 152292,0 грн. в тому числі ПДВ 25382,0 грн.; договір підряду від 27.04.2016 р. №27/4-Р, загальна вартість робіт згідно договірної ціни . №27/4-Р дорівнює всього з ПДВ 18916,8 грн. в тому числі ПДВ 3152,8 грн.; договір підряду від 20.04.2016 р. №20/4-С, загальна вартість робіт згідно договірної ціни . №20/4-С дорівнює всього з ПДВ 4000 грн. в тому числі ПДВ 666,7 грн.; договір підряду від 11.05.2016 р. №11/05-С, загальна вартість робіт згідно договірної ціни №11/05-С дорівнює всього з ПДВ 48132,0 грн. в тому числі ПДВ 8022,0грн.; договір підряду від 03.03.2016 р. №03/03/2-СП, загальна вартість робіт згідно договірної ціни №03/03/2-СП дорівнює всього з ПДВ 70782,16 грн. в тому числі ПДВ 11797,03 грн.

Також позивачем та ТОВ «СК ДМ» було придбано у ТОВ «Опт Торг Спешл» згідно рахунку від 16.05.2016 №1605 товари на загальну суму 33229,0 грн., в тому числі ПДВ 5538,17 грн.

Стосовно господарських відносин позивача з ТОВ «Воркхорс» судом встановлено, що їх було оформлено згідно рахунків-фактур від 04.05.2016р. № 04-05/2, від 06.05.2014р. № 0605/1, від 10.05.2016р. № 100506, а також згідно договорів підряду: від 12.04.2016р. №12/04-Е, за яким вартість робіт згідно договірної ціни з ПДВ становить 10836,89 грн.; від 25.03.2016 р. №25/03-Р, за яким вартість робіт згідно договірної ціни з ПДВ становить 18603,0 грн.; від 15.04.2016 р. №15/04-Е, за яким вартість робіт згідно договірної ціни з ПДВ становить 21049,01 грн.

Стосовно господарських відносин позивача з ТОВ «СК Трейд ЛТД» судом встановлено, що у перевіреному податковим органом періоді (травень 2016 року) позивач придбав у ТОВ «СК Трейд ЛТД» товари на підставі рахунку від 10.05.2016р. № 100506 на суму ПДВ 14714,17 грн.

Суд зауважує, що у всіх випадках по взаємовідносинам з усіма переліченими вище контрагентами позивача податковим органом не заперечувалось фактичне складання та підписання господарських договорів між ними, а також наявність усних домовленостей на придбання товарів за рахунками-фактурами.

На підтвердження реального виконання укладених угод позивачем до суду надано копії відповідних первинних документів (актів приймання-передачі матеріальних цінностей, актів про приймання виконаних будівельних робіт, підсумкових відомостей ресурсів, довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, локальних кошторисів будівельних робіт, актів надання послуг, рахунків фактур, вантажних документів: товарно-транспортних накладних, подорожніх листів вантажного автомобіля, а також виписок з банківських рахунків, які свідчать про сплату отриманих товарів (наданих послуг)

У суду також наявність та достовірність вказаних документів, а також первинних документів, складних на їх підставі, сумнівів не викликає.

Разом з тим, податковим органом, згідно акту податкової перевірки від 20.09.2016р. № 3607/20-30-14-02-10/3825900, були виявлені недоліки первинних документів. Зокрема, по взаємовідносинах з ТОВ «Воркхорс» неналежне оформлення видаткових накладних в графі «відпуск дозволив» та «відвантажив», по взаємовідносинах з ТОВ «СК Трейд ЛТД» не зазначення в товарно-транспортних накладних відомостей в графах «відпуск за довіреністю вантажоодержувача», «вантажно-розвантажувальні операції».

Також відповідач посилався на ненадання під час перевірки оборотно-сальдових відомостей по рахунку 281 «Товари на складі» та документів бухгалтерського і складського обліку, що підтверджують оприбуткування придбаних ТМЦ та їх використання у власній господарській діяльності.

Крім того, відповідач посилався на інформацію, отриману ним від інших податкових органів, за якою вказано про порушення правомірності визначення сум податкового кредиту та податкових зобовязань контрагентами позивача - ТОВ «Опт Торг Спешл», ТОВ «СК Трейд ЛТД», ТОВ «Воркхорс».

У звязку із цим суд зауважує, що копії первинних документів за спірними господарськими операціями, зібрані в матеріалах справи, не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом Положення № 88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

На підставі зазначених вище обставин суд доходить висновку, що подані позивачем документи підтверджують реальність господарських операцій у спірних правовідносинах, а понесення позивачем витрат у спірних правовідносинах шляхом вибуття безготівкових коштів з власності даного субєкта господарювання (в оплату отриманих послуг) свідчить про відсутність наміру безпідставно отримати податкову вигоду.

Наявні в справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами: ТОВ «Опт Торг Спешл», ТОВ «СК Трейд ЛТД», ТОВ «Воркхорс» взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на проведення безтоварних операцій та отримання незаконної податкової вигоди.

Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст. 11 КАС України не виявлено.

Деякі помилки у вказаних документах, на яких наголошує відповідач, не можуть розглядатись як підстава для висновку про відсутність господарських операцій, оскільки їх фактичне здійснення сукупно підтверджується іншими доказами у справі, які є беззаперечними.

Стосовно порушень в господарській діяльності контрагентів позивача, на які вказує відповідач згідно акту податкової перевірки від 20.09.2016р. № 3607/20-30-14-02-10/3825900 та наданих до суду заперечень, суд зазначає, що за загальним правилом несплата ПДВ продавцем і його постачальниками сама по собі не є підставою для зменшення податкового кредиту або відмови у відшкодуванні зазначеного податку покупцю, який відніс до податкового кредиту суму ПДВ, сплачену продавцю разом із ціною товару (послуги).

З урахуванням викладеного факт порушення контрагентами-постачальниками продавця своїх податкових зобов'язань може бути підставою для висновку про необґрунтованість заявлених платником податку вимог про надання податкової вигоди - відшкодування ПДВ з державного бюджету, якщо податковий орган доведе, що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускали його контрагенти, або що одержати податкову вигоду можна лише тоді, коли на одному з етапів придбання товару, який експортується (сировини, з якої він може бути виготовлений), ПДВ до державного бюджету не сплачується, а експортер вживає заходів до відшкодування податку з бюджету, тобто що без участі експортера податкова вигода не може бути одержана; або що діяльність платника податку, його взаємозалежних або афілійованих осіб спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов'язань, зокрема у випадках, коли такі операції здійснюються через посередників.

Зазначена позиція узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини, яку суди України застосовують як джерело права, відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Так, Європейський Суд з прав людини, у своєму рішенні від 22.01.2009 р. у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню.

На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

У звязку з наведеним суд зазначає, що відповідно до приписів п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію

України) та послуг:

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх

ввезенні на митну територію України;

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання

послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або

фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п.200.2. ст.200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Також п. 200.3. ст.200 Податкового кодексу України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно ст. 201 Податкового кодексу України підставою для відповідальності платника податку є не підтвердження сум податку, включеного до податкового кредиту, на момент перевірки платника податку.

Інших підстав для не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку чинне законодавство не передбачає.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем податковий кредит в даній справі сформований на підставі сплачених сум ПДВ від господарських операцій, які підтверджені документально та є належним чином виконані. Отже, ним правомірно заявлено до відшкодування відповідні суми ПДВ.

Підсумовуючи наведене, суд зауважує, що відповідно до приписів ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даній справі відповідачем, як субєктом владних повноважень, суду не надано належних та достатніх доказів законності та обґрунтованості оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, у той час як позивачем подано переконливі докази в обґрунтування своєї позиції, з аналізу яких судом зроблено вичерпні висновки.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оскільки в ході судового розгляду відповідачем не було доведено правомірності мотивів винесення спірного податкового повідомлення-рішення, що зумовлює висновок про необґрунтованість визначення платнику податків додаткових податкових зобов'язань і, як наслідок, наявність факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно правових відносин, позов слід задовольнити.

Судові витрати слід розподілити відповідно до правил, визначених ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 11, 12, 52, 55, 160-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СК ДМ" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № НОМЕР_1 від 06.10.2016 року форми "Р", яким збільшено суму грошового зобов'язання по ПДВ на суму 461157,00 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СК ДМ" (місцезнаходження: 61057, м.Харків, вул. Римарська, буд.21-А, код ЄДРПОУ - 38257900) судовий збір у розмірі 6917 (шість тисяч дев'ятсот сімнадцять) грн. 36 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (61166, м.Харків, пр-т Науки, буд.9, ).

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 12 грудня 2016 року.

Суддя Панченко О.В.