Справа № 215/2994/16-а(2-а/215/97/16)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

08 грудня 2016 р. справа № 215/2994/16-а(2-а/215/97/16)

Суддя Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Іванов С.М., перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року у справі № 215/2994/16-а (2-а/215/97/16) за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без руху.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року у справі № 215/2994/16-а (2-а/215/97/16) було повернуто заявнику у зв'язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги, а саме несплатою судового збору.

ОСОБА_1 було повторно подано апеляційну скаргу на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року.

Статтею 187 Кодексу адміністративного судочинства України визначені вимоги до апеляційної скарги.

Так, ч. 6 ст. 187 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору, проте відповідачем не надано доказів на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року №3674-VI.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 1 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", становить 1378 грн.

Підпунктом 5 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду, ставка судового збору складає 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, позивачем за подання апеляційної скарги на ухвалу суду необхідно сплатити судовий збір в сумі 1378 грн.

Разом з тим, ОСОБА_1 у апеляційній скарзі було заявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору, в обґрунтування якого заявник зазначав про скрутне матеріальне становище.

Розглянувши подане клопотання, зазначаю наступне.

Згідно з положеннями статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Аналогічні приписи містяться в положенні статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає, що суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Так, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. При цьому майновий стан сторони є оціночним поняттям і відповідна оцінка надається судом з огляду на докази, надані саме стороною, яка звертається з заявою.

Таким чином, саме ОСОБА_1 мають надаватися докази, які підтверджують розмір його місячного доходу, шляхом подання запитів до відповідних органів.

При цьому, долучена до апеляційної скарги довідка щодо призначення ОСОБА_1 компенсаційних виплат як непрацюючій працездатній особі від 24.11.2016 року, не може бути розцінена як належний доказ на підтвердження скрутного матеріального становища заявника апеляційної скарги, оскільки остання не може в повній мірі відобразити майнове становище, за якого неможливо сплатити судовий збір, оскільки не містить відомостей безпосередньо про майновий стан позивача, який може мати інші джерела доходу (вклади, нерухоме та рухоме майно, грошові допомоги та компенсації, тощо), а свідчить лише про розмір отриманого доходу лише з одного можливого джерела.

З огляду на ті обставини, що позивач не є непрацездатною особою та належним чином не було підтверджено відсутність доходів з інших джерел, приходжу до висновку про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Щодо доводів апелянта про звільнення його від сплати судового збору на підставі ст.172 СК України, п. 13 ч. 2 ст. 3, п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», зазначаю наступне.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

За змістом ч.2 ст.172 СК України повнолітні дочка, син мають право звернутися за захистом прав та інтересів непрацездатних, немічних батьків як їх законні представники, без спеціальних на те повноважень.

Позивач посилається на те, що він є законним представником інваліда І групи, проте, як вбачається з адміністративного позову, його вимоги заявлені в інтересах саме ОСОБА_1, який за законом не відноситься до осіб, які звільнені від сплати судового збору, у зв'язку з чим приписи п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» в такому випадку не поширюються на скаржника.

Посилання на п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, також є безпідставними, оскільки задля застосування наведеної норми необхідний факт визнання у встановленому законом порядку незаконності таких рішень, дій чи бездіяльності, проте про існування таких фактів позивачем не зазначено та належних доказів до суду не надано.

Щодо доводів апелянта про звільнення від сплати судового збору на підставі ч.1 ст. 11 Міжнародного пакту про економічні, культурні та соціальні права, суддя зазначає, що вказаними нормами визначено право особи на достатній життєвий рівень для нього і його сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг і житло, і на неухильне поліпшення умов життя та визначено обов'язок держави виживати заходів для забезпечення вказаних прав та гарантують низку інших прав для особи. Проте, вказаний міжнародний документ не регулює процесуальні питання звільнення особи від сплати судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги і застосуванню в даному випадку підлягає Закон України "Про судовий збір", як спеціальний нормативно-правовий акт.

Інших належних та допустимих доказів, що підтверджують його скрутний майновий стан, апелянтом не надано.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 189 КАС України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскаржувана ухвала винесена Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 28 липня 2016 року.

Відповідно до конверту, який міститься в матеріалах справи, на адресу позивача було направлено копію оскаржуваної ухвали, разом з тим, конверт із поштовим відправленням повернувся на адресу суду із відміткою «За закінченням терміну зберігання» 29 серпня 2016 року (а.с.9).

Згідно з ч. 3 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення вважається врученим, у тому числі у разі повернення поштового відправлення, яке не вручено адресату з незалежних від суду причин, та у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, повідомленою цими особами суду, або за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, чи для фізичних осіб, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, яка зареєстрована у встановленому законом порядку.

Таким чином, строк подання апеляційної скарги на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року має відраховуватися з 29 серпня 2016 року та, відповідно, він сплинув 05 вересня 2016 року.

В той же час, до суду першої інстанції апеляційна скарга ОСОБА_1 була подана лише 30 листопада 2016 року відповідно до штампу вхідної кореспонденції районного суду.

Заявник відповідно до тексту апеляційної скарги просить поновити строк звернення до суду.

Розглянувши вказане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, приходжу до висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на те, що заяником не зазначено будь-які поважних причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

При цьому вважаю за необхідне зауважити, що оскаржувана ОСОБА_1 ухвала Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року на момент повторної подачі апеляційної скарги набрала законної сили, у зв'язку з чим заявник апеляційної скарги має навести чіткі та обґрунтовані поважні причини пропуску ними строку на апеляційне оскарження рішення суду, які б виправдовували втручання у принцип res judicata (принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами).

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.187 КАС України, оскільки до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору у порядку та розмірах, передбачених чинним законодавством та не надано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із наведенням поважних причин такого пропуску. якщо такі є, із долученням відповідних доказів.

Згідно ч. 3 ст. 189 КАС України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу.

На підставі викладеного, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без руху та надати особі, яка звернулась з апеляційною скаргою строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 108, 187, 189 КАС України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Визнати неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року у справі № 215/2994/16-а (2-а/215/97/16), наведені ОСОБА_1 у поданій ним апеляційній скарзі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року у справі № 215/2994/16-а (2-а/215/97/16) - залишити без руху.

Надати тридцятиденний строк з дати отримання цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду:

- клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із наведенням поважних причин такого пропуску, якщо такі є, із долученням відповідних доказів;

- документу про сплату судового збору у розмірі та порядку, передбаченому чинним законодавством.

Судовий збір сплатити за такими реквізитами:

- Отримувач: УДКСУ у Шевченківському районі м. Дніпра;

- Рахунок отримувача: 1004;

- КБКД 22030101;

- Код з ЄРДПОУ: 37989274;

- Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області м.Дніпропетровська;

- Код банку отримувача (МФО): 805012.

Ухвала набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 КАС України.

Суддя: С.М. Іванов