Справа № 826/16334/15
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Желтобрюх І.Л.

за участю секретаря судового засідання: Козлової І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу відповідача - Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення - рішення та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

- скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві № від 17 лютого 2015 року;

- скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві №6381-23 від 25 червня 2015 року;

- не нараховувати ОСОБА_3 податок у розмірі 10410 грн. 40 коп. та штрафні санкції у розмірі 2602 грн. 60 коп.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2016 року адміністративний позов - задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві № від 17 лютого 2015 року;

- визнано протиправним та скасовано податкову вимогу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві №6381-23 від 25 червня 2015 року;

- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2016 року у частині задоволених позовних вимог та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову - відмовити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належним сум податків до бюджету платником податків фізичною особою ОСОБА_4 реєстраційний обліковий номер картки платників податків НОМЕР_1 за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем: пп. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164 та п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, внаслідок чого йому донараховано податок на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся на загальну суму 10 410,40 грн.

З результатами перевірки складено акт від 26 січня 2015 року № 288/26-56-17-01-17/НОМЕР_1 та винесено податкове повідомлення-рішення від 17 лютого 2015 року № , яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 13 000 грн., у тому числі за основним платежем в розмірі 10 410 грн. 40 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 2602 грн. 60 коп.

За результатами розгляду заперечень на акт перевірки, відповідачем надано відповідь від 18 березня 2015 року № 2290/Б/26-56-17-01-24 про те, що у ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м.Києві відсутні повноваження щодо розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги позивача, Головним управлінням ДФС у м.Києві прийнято рішення від 19 липня 2015 року № 1033/6/26-10-10-08-16, яким скаргу залишено без розгляду.

Вважаючи, що його права, свободи та законні інтереси порушено, позивач звернувся до суд першої інстанції з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку вищевикладеним фактичним обставинам справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Судом першої інстанції встановлено,що у період, який здійснювалася перевірка, позивачем укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укргазресурс» від 13 квітня 2012 року, відповідно до якого ОСОБА_3 продав свою частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укргазресурс» у розмірі 100%, вартістю 62 500 грн. громадянину ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За нормами пп. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається інвестиційний прибуток від проведення ним операцій з пінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2 і 165.1.40 п. 165.1 ст. 165 цього кодексу.

Відповідно до пп. 170.2.1 Податкового кодексу України облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік.

Згідно з пп. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

Відповідно до пп. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Сситемний анліз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб підлягає дохід отриманий платником податку від продажу окремого інвестиційного активу та визначається як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу та його вартістю.

Як вбачається з матеріалів справи, вартість інвестиційного активу, проданого ОСОБА_3 громадянину ОСОБА_5 є еквівалентною до доходу, отриманого ним за операцією купівлі-продажу корпоративних прав.

А тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави для включення отриманого доходу до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника відсутні.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем не доведено наявність господарських відносин між позивачем та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 про що йдеться у Акті перевірки.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів належними засобами доказування наявність порушень податкового законодавства у діях позивача.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено 14.12.2016

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

І.Л. Желтобрюх

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Безименна Н.В.

Желтобрюх І.Л.