Справа № 686/20301/16-а
Суддя: Стефанишин С. Л.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі Ніколайчук А.В. за участю позивача та представника

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, який обґрунтовує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим 06 червня 2006 року Хмельницькою ОДА, є інвалідом ІІІ групи, інвалідність пов'язана з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС згідно довідки МСЕК. Відповідно до вимог пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами, внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. Враховуючи наведені норми закону, позивач 04.10.2016 року звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради із заявою про надання йому статусу інваліда війни, однак листом від 12.10.2016 року йому відмовлено у присвоєнні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення у зв'язку із відсутністю наказу про віднесення підрозділу, в якому він працював, до складу формувань Цивільної оборони. Вважає такі дії протиправними. Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської ОДА йому надано інформаційну довідку за № 01.1-14/1727-2 від 27.09.2016 року, в якій зазначено, що формування цивільної оборони створювались саме з метою виконання робіт по усуненню наслідків аварії. Просить визнати дії управління неправомірними та зобов'язати відповідача визнати його інвалідом війни та видати йому посвідчення встановленого зразка.

Позивач та представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, наполягають на їх задоволенні.

Відповідач представника у судове засідання не направив проте, направив до суду письмові заперечення проти позову, в яких вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити в позові, посилаючись на те, що доказів стосовно віднесення підрозділу, в якому працював позивач, до складу формувань Цивільної оборони, позивачем надано не було.

Суд заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обставини справи вважає, що позов слід задовольнити з наступних мотивів.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідом ІІІ групи, причиною інвалідності є захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою до акту огляду МСЕК № 058540.

З метою отримання статусу інваліда війни та відповідного посвідчення, позивач 04.10.2016 року звернувся до відповідача із заявою та надав відповідні документи, копії котрих наявні в матеріалах справи.

12 жовтня 2016 року листом за вих. №6995 відповідач відмовив у задоволенні заяви позивачеві, посилаючись на те, що надані документи не містять інформації про залучення підрозділу, в якому працював ОСОБА_1 до формувань Цивільної оборони.

Проте, оскільки підрозділ, у якому працював позивач щодо усунення техногенної катастрофи, був залучений до складу формувань Цивільної оборони по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується інформаційною довідкою Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської облдержадміністрації за вих. № 01.1-14/1727-2 від 27.09.2016 року, а позивач став інвалідом внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, то відмова відповідача щодо встановлення йому статусу інваліда війни і видачі відповідного посвідчення є необґрунтованою та такою, що порушує його право на одержання вказаного статусу та пов'язаного з ним соціального захисту, що зумовлює необхідність визнання судом такої відмови протиправною з огляду на наступне.

Згідно п. 9 ч. 2ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать також інваліди з числа: осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

У відповідності до п. 12 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302, посвідчення, зазначені в пунктах 3, 4 і 5, зокрема, «Посвідчення інваліда війни» видаються інвалідам війни на підставі одного з таких документів: «Удостоверение инвалида Отечественной войны», «Удостоверение инвалида о праве на льготы», для малолітніх в'язнів - «Удостоверение» і довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності, довідки, видані органами Міноборони, МВС, Держспецзв'язку, МНС, СБ, Служби зовнішньої розвідки, Управління державної охорони, Мінпраці.

Згідно Положення про невоєнізовані формування Цивільної оборони і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами, введеного в дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР - заступника Міністра оборони СРСР від 06 липня 1975 року № 90, «в состав формирований зачисляются в обязательном порядке граждане СССР мужчины в возрасте от 16 до 60 лет и женщины от 16 до 55 лет. Невоенизированные формирования гражданской обороны, которые могут использоваться в мирное время для борьбы с массовыми лесными пожарами, ликвидации последствий стихийных бедствий, крупных аварий и катастроф, комплектуются личным составом путём привлечения в эти формирования в обязательном порядке рабочих, служащих и колхозников».

При цьому, згідно Положення про невоєнізовані формування Цивільної оборони і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами, введеного в дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР - заступника Міністра оборони СРСР від 06.07.1975 року № 90, «в состав сформированный зачисляются в обязательном порядке граждане СССР мужчины в возрасте от 16 до 60 лет и женщины от 16 до 55 лет… Невоенизированные формирования гражданской обороны, которые могут использоваться в мирное время для борьбы с массовыми лесными пожарами, ликвидации последствий стихийных бедствий, крупных аварий и катастроф, комплектуются личным составом путём привлечения в эти формирования в обязательном порядке рабочих, служащих и колхозников…».

Таким чином, формування цивільної оборони, в т.ч. невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф та стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків), залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Не заслуговують на увагу заперечення відповідача на те, що позивачем не надано підтверджуючих документів (розпорядження, накази) про залучення його до складу формувань Цивільної оборони, оскільки чинним на той час законодавством не було передбачено обов'язку видачі розпорядчого документа про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань Цивільної оборони.

Виходячи з вимог діючого законодавства, для набуття статусу інваліда війни позивач отримав від Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи вищезазначену інформаційну довідку на підтвердження його участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що надані позивачем документи підтверджують факт його участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони, та, відповідно, дають йому право на встановлення статусу інваліда війни та отримання посвідчення інваліда війни.

Відповідно до частин 1, 2ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак відповідач не спростував доводів позивача, тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4-15, 70-71, 86, 94, 99, 122, 158-163, 167, 186 КАС України, ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради щодо ненадання ОСОБА_1 статусу інваліда війни.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради визнати ОСОБА_1 інвалідом війни відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України від 22.10.1993 №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати посвідчення встановленого зразка.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 1102,40 грн.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя С. Стефанишин