Справа № 826/11678/16
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

07 грудня 2016 року м. Київ № 826/11678/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., за участю секретаря судового засідання Левкович А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання відповідача про зупинення провадження в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1
до третя особа без самостійних вимог на предмет позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "КБ Хрещатик" Костенко Ігора Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, товариство з обмеженою відповідальністю "Спецшина Україна"
про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "КБ Хрещатик" Костенко Ігора Івановича, третя особа без самостійних вимог на предмет позову - товариство з обмеженою відповідальністю "Спецшина Україна" про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2016 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи.

У судове засідання 07.12.2016 представники сторін, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, не прибули.

05.12.2016 представник відповідача подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи Конституційним Судом України за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21,22, частин першої, четвертої, п'ятої статті 41 Конституції України.

Від представника позивача 07.12.2016 надійшло клопотання зупинення провадження у справі до розгляду Конституційним Судом України справи за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21,22, частин першої, четвертої, п'ятої статті 41 Конституції України. Дане клопотання представник позивача просив розглянути без його участі.

На підставі положень статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи, розглянувши клопотання позивача про зупинення провадження у справі, суд прийшов до висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Предметом спору в даній адміністративній справі є оскарження бездіяльності відповідача, що пов'язані з відшкодуванням позивачу коштів за договором банківського вкладу.

В своїх доводах сторони на обґрунтування власної правової позиції посилаються на положення Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Зважаючи на те, що Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулювання відносин між Фондом, банками, Національним банком України, визначення повноважень та функцій Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків (у відповідності до статті 1 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"), то до спірних правовідносин, що виникли між сторонами в рамках даної справи мають застосовуватись саме приписи цього Закону.

Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" передбачено, що у разі невизначеності в питанні про те, чи відповідає Конституції України застосований закон або закон, який підлягає застосуванню в конкретній справі, суд за клопотанням учасників процесу або за власною ініціативою зупиняє розгляд справи і звертається з мотивованою ухвалою (постановою) до Верховного Суду України, який відповідно до статті 150 Конституції може порушувати перед Конституційним Судом України питання про відповідність Конституції законів та інших нормативно-правових актів. Таке рішення може прийняти суд першої, касаційної чи наглядової інстанції в будь-якій стадії розгляду справи.

Так, Вищий адміністративний суд України ухвалою від 02.04.2015 у справі № №826/9693/13-а (касаційне провадження №К/800/43574/14) ухвалив звернутись до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Верховний Суд України 03.07.2015 виніс постанову № 13 Про звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21, 22, частин першої, четвертої, п'ятої статті 41 Конституції України та направив до Конституційного Суду України конституційне подання № 201-2157/0/8-15 від 08.07.2015.

Відповідно до статті 69 Закону України "Про Конституційний Суд України" рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Ухвалою Конституційного Суду України від 10.02.2016 № 9-у/2016 у справі № 1-26/2016(№24/2016) відкрито конституційне провадження у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

В ухвалі Конституційного Суду України про відкриття конституційного провадження у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 10.02.2016 у справі № 1-26/2016 (№ 2-4/2016) конституційне подання мотивоване тим, що оспорюваними положеннями Закону країни "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" частину функцій щодо нагляду та регулювання діяльності неплатоспроможних банків, а також повноваження стосовно здійснення ліквідації банків передано від Національного банку України до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який наділяється повноваженнями по суті регулювання банківської діяльності в Україні, тобто повноваженнями та функціями органу державної влади, яким за своєю суттю Фонд не є.

Таким чином, у разі визнання Конституційним Судом України Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" неконституційним, це може призвести до того, що у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та в уповноважених осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб будуть відсутні владні управлінські функції органу державної влади, тобто дані особи не будуть суб'єктами владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

В такому випадку, зазначена справа не буде підсудна адміністративному суду.

Отже, подальший розгляд даної справи до набрання законної сили судовим рішенням в порядку конституційного судочинства може призвести до порушення юрисдикції щодо вирішення адміністративних справ, визначених статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд приходить до висновку про неможливість розгляду даної адміністративної справи до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України за результатом розгляду у справі № 1-26/2016 (№ 2-4/2016) за поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року.

Аналогічну правову позицію викладено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17.02.2016 № К/800/40307/15 по справі №804/7146/15 та від 26.02.2016 № К/800/43223/15 по справі № 826/7477/15.

З урахуванням вищевикладеного, провадження у справі № 826/11678/16 необхідно зупинити до набрання законної сили судовим рішення у справі № 1-26/2016 (№ 2-4/2016).

Керуючись статтями 156, 160, 165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання позивача задовольнити.

2. Зупинити провадження в адміністративній справі № 826/10474/16 до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України за результатом розгляду у справі № 1-26/2016 (№ 2-4/2016) за поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.М. Кобилянський