Справа № 751/10007/16-а
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Ганечко О.М.,

Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_3 надати на його вимогу довідку про заробітну плату працюючого державного службовця відповідної посади за останнім місцем його роботи на державній службі - в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надати ОСОБА_3 довідку про заробітну плату працюючого державного службовця відповідної посади за останнім місцем його роботи на державній службі - в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 посилається на те, що з 20.07.1996 року йому призначено пенсію державного службовця, згідно ст. 37 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3726 у розмірі 90% заробітної плати. В жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області із заявою про видачу довідки про заробітну плату для перерахування пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013, але у задоволенні заяви йому було відмовлено, про що було повідомлено листом від 17.07.2016 року за № 1302/04/Р-12.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справ матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої ст. 183-2 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач працював на посаді заступника начальника Чернігівського обласного управління Пенсійного фонду України і має стаж роботи на державній службі 33 роки 4 місяці 19 днів.

З 20.07.1996 року отримує пенсію державного службовця, згідно ст. 37 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3726 у розмірі 90% заробітної плати.

В жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області із заявою про видачу довідки про заробітну плату для перерахування пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013.

Проте, у задоволенні заяви позивачу було відмовлено, про що його проінформовано листом від 17.10.2016. З тексту листа вбачається, що підставою для відмови у видачі довідки є відсутність у позивача права на перерахунок пенсії через зміни у законодавстві (а.с.5-6).

Не погоджуючись з відмовою відповідача у видачі довідки про розмір заробітної плати для перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції констатував, що спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про інформацію», який гарантує позивачу можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів (ч. 1 ст. 5). Керуючись статтею 49 КЗпП України, суд першої інстанції дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у видачі довідки, відповідач вийшов за межі своєї компетенції, при цьому порушив право позивача на отримання інформації про розмір заробітної плати.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Станом на час призначення пенсії позивачу (липень 1996 року) Закон України «Про державну службу» взагалі не передбачав можливості перерахунку раніше призначених пенсій.

Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV Закон України «Про державну службу» доповнено статтею 37-1, якою передбачено що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, положення ст. 37-1 вказаного Закону зазнали змін та вона була викладена в новій редакції, а саме було встановлено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Тобто, якщо положеннями попередніх редакцій вказаного Закону на час призначення пенсії позивачу перерахунок пенсії взагалі передбачений не був, згодом були запроваджені одні правила та підстави перерахунку пенсії, що було пов'язано з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а пізніше такий перерахунок пенсії міг проводитися лише відповідно до положень визначених Кабміном України.

Таким актом була Постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії».

Відповідно до положень пунктів 4 та 5 цієї Постанови було визначено:

4. У разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV "Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії;

надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання «заслужений», за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі;

премія, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. Премія до державних, професійних свят та ювілейних дат, виплачена у місяці підвищення заробітної плати, враховується в розмірі 1/12 середнього розміру цієї премії (премій), визначеного за відповідною посадою (посадами), з якої призначено (перераховано) пенсію.

5. Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Таким чином, умови та порядок перерахунку пенсії були визначені постановою Кабінету Міністрів України, які надавали можливість здійснити перерахунок пенсії державного службовця при настанні певних обставин, а саме у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів. Пункт 5 Постанови регулював питання строку такого перерахунку.

З правових підстав звернення до суду з позовними вимогами вбачається, що наявність права на перерахунок пенсії позивач пов'язує з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою було встановлені відповідні підвищення розмірів заробітної плати з 1 грудня 2015 року.

В той же час відповідно до вказаної постанови, яка застосовується з 1 грудня 2015 року, пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України №865 був виключений, а пункт 5 цієї постанови був викладений в іншій редакції наступного змісту: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням пенсійного Фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Таким чином, положення пункту 4 та 5 постанови КМ України №865, яка регулювала питання перерахунку пенсії, з урахуванням положень ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», зазнали таких законодавчих змін, що унеможливлюють проведення перерахунку пенсії для позивача з 1 грудня 2015 року з підстав підвищення заробітку.

Крім того, Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889- VIII, який вступив в дію з 1 травня 2016 року, перерахунок пенсій державним службовцям у зв'язку з підвищенням посадового окладу не передбачено.

Відповідно до ст. 90 вказаного Закону пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким також не передбачено такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Щодо довідки про заробітну плату, яка мала бути подана для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, та у видачі якої відповідач відмовляв позивачу, суд зазначає, що постановою правління Пенсійного фонду України від 4 липня 2016 року № 15-2 внесено зміни до постанови правління Пенсійного фонду України від 4 вересня 2013 року № 15-1 та форму довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, виключено.

Це свідчить про правомірність відмови відповідача у видачі довідки позивачу на його заяви, оскільки станом на час звернення за довідкою її видача не була передбачена.

Крім того, суд безпідставно робить посилання на ч. 1 ст. 5 Закону України "Про інформацію» № 2657-ХІІ від 02.10.1992 та ст. 49 КЗпП України.

Згідно ст. 5 Закону України " Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Проте, реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (ч.2 ст.5).

Згідно із ст. 49 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Проте в даному випадку, позивач не просив видати йому довідку про його роботу в головному управлінні, а просив надати йому довідку про заробітну плату працюючого державного службовця відповідної посади за останнім місцем його роботи на державній службі - в головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Отже, твердження суду першої інстанції про те, що відмовляючи позивачу у видачі довідки Головне управління вийшло за межі своєї компетенції, при цьому порушивши право позивача на отримання інформації про розмір заробітної плати, є необґрунтованим.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку виконаний.

В свою чергу, позивачем, на спростування доводів відповідача, вказаних в апеляційній скарзі,не надано жодних належних доказів і таких доказів судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, не дотримано судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови про задоволення адміністративного позову допущено порушення норм матеріального права, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а постанова скасуванню з прийняттям нової відмову у задоволенні позову повністю.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 183-2, 197, 198, 202, 205, 207, КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити повістю.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 листопада 2016 року - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до п. 10 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: В.Ю.Ключкович

Судді: О.М. Ганечко

О.А. Губська

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Губська О.А.

Ганечко О.М.