Справа № 265/2675/16-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мельник І.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року справа №265/2675/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Маріупольського міського центру зайнятості на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19 жовтня 2016 року по справі №265/2675/16-а (головуючий І інстанції Мельник І.Г.) за позовом ОСОБА_3 до Маріупольського міського центру зайнятості про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Маріупольського міського центру зайнятості про визнання дій що не відповідають вимогам законодавства; зобов'язання перереєструвати сина ОСОБА_4 як безробітного до 19.03.2016 року (18.03.2016 року) і припинити його реєстрацію з 19.03.2016 року (18.03.2016) з підстав п. 41, абз.20 пп.1 п. 37 Порядку реєстрації та перереєстрації безробітних, пп.15 п. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення"; зобов'язання виплатити допомогу на поховання сина у розмірі передбаченому ст. 29 Закону України "Про обов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття" в обсязі прожиткового мінімуму; виплатити недоотриману допомогу по безробіттю по 18.03.2016 рік.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, визнано дії неправомірними; скасовано наказ №НТ160312 від 12.03.2016 року про припинення реєстрації безробітного ОСОБА_4, у звязку з невідвідуванням без поважних причин територіального органу протягом 30 робочих днів з дня прийняття рішення про таке відвідування відповідно до абзацу 2 пп. 2 п.37 Порядку; зобовязано виплатити допомогу на поховання ОСОБА_4 відповідно до ст..29 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» у розмірі прожиткового мінімуму; зобовязано виплатити суму матеріального забезпечення на випадок безробіття, що належить безробітному ОСОБА_4 і залишилася недоодержаною у звязку з його смертю.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначив, що при прийнятті наказу від 12.03.2016 року №НТ160312 діяв виключно у відповідності до вимог ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» та пп.2 п.37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 р.№198, оскільки ОСОБА_4 до центру зайнятості протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування не з'явився, документів про наявність поважних причин не надав. Судом першої інстанції не прийнято до уваги ті обставини, що у відповідності до вимог абз.3 п.28 Порядку № 198 ніхто крім зареєстрованого безробітного не може надати документи, які підтверджують поважність причин невідвідування центру зайнятості, для вирішення питання щодо перереєстрації безробітного.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомленні належним чином, а тому згідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справу було розглянуто в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 10 листопада 2015 року звернувся до відповідача з заявою про надання статусу безробітного. Наказом від 13.11.2015 року № НТ151113 ОСОБА_4 було надано статус безробітного з 10 листопада 2015 року.

Наказом від 12.03.2016 року № НТ160312 реєстрацію ОСОБА_4 було припинено з 10.03.2016 року у зв'язку з невідвідуванням центру зайнятості без поважних причин відповідно до абз.2 п.п.2 ст.37 Порядку № 198 та припинено виплату допомоги по безробіттю.

Позивачем надана довідка № 111 від 18.03.2016р., в якій зазначено, що ОСОБА_4 з 12.02.2016 року по18.03.2016р. знаходився на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні Комунальної установи «Маріупольська міська лікарня № 4 ім.І.К.Мацука» та помер 18.03.2016р..

Факт смерті ОСОБА_4 18.03.2016р. підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 938328, про що Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецький області зроблений актовий запис № 477 від 19.03.2016 р..

Позивач 23.03.2016р. зверталась до відповідача для отримання допомоги на поховання у звязку із смертю свого сина ОСОБА_4, у виплаті якої було відмовлено оскільки реєстрацію ОСОБА_4 було припинено 10.03.2016р., тобто на момент смерті останній не мав статусу безробітного.

Відповідач листом від 07.04.2016р. №08-1963 на звернення позивача від 01.04.2016р. повідомив останню про те, що відповідно до абз.2 пп.2 п. 37 Порядку, реєстрація ОСОБА_4 в якості безробітного була припинена у зв'язку з невідвідуванням без поважних причин центру зайнятості протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування та не надання документів, які підтверджують поважну причину невідвідування.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Згідно пп.2 п.2 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» (далі Закон № 5067-У1) та абз.1 п.28 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 р.№198 (далі Порядок № 198), зареєстрований безробітний зобовязаний відвідувати з метою пошуку підходящої роботи та отримання інших соціальних послуг центр зайнятості, в якому він зареєстрований, не рідше ніж один раз на 30 календарних днів, крім випадків, що сталися внаслідок надзвичайної ситуації, виникнення якої підтверджується на запит центру зайнятості відповідним органом згідно із законодавством, з предявленням паспорта громадянина України чи іншого документа, що посвідчує особу, та трудової книжки.

Згідно додатку 1 до персональної картки ОСОБА_4, останньою узгодженою датою відвідування центру зайнятості під особистий підпис зазначено 17.02.2016 року о 14.30 годин (рішення прийнято 25.01.2016 року під час попереднього відвідування).

В зазначений день та час ОСОБА_4 до центру зайнятості не з'явився.

Відповідно до пп.7 п.1 ст.45 Закону № 5067-У1 та пп.2 п.37 Порядку № 198 реєстрація безробітного припиняється у разі невідвідування без поважних причин центру зайнятості протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування (наявність поважних причин підтверджується відповідними документами).

За приписами п.13 ч.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі зняття з обліку за невідвідування без поважних причин державної служби зайнятості 30 і більше календарних днів.

Враховуючи, що ОСОБА_4 до центру зайнятості протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування не з'явився, документів про наявність поважних причин не надав, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно було прийнято наказ від 12.03.2016 року № НТ160312 про припинення реєстрації ОСОБА_4.

Відповідно до абз.3 п.28 Порядку № 198 зареєстровані безробітні, які з поважної причини не змогли звернутися до центру зайнятості у строк, установлений для відвідування, повинні відвідати центр зайнятості не пізніше, ніж у день, що настає після закінчення дії обставин, що склалися у зв'язку з поважною причиною, за умови підтвердження її наявності відповідними документами. У разі коли такий день припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, особа повинна звернутися до центру зайнятості у перший робочий день, що настає за ним.

Поважними причинами, наявність яких підтверджена відповідними документами, є хвороба громадянина, смерть членів його сімї та родичів, догляд за хворою дитиною віком до 14 років, відвідування лікарні, судових та правоохоронних органів, районних військкоматів, інших державних установ та інші обставини, які унеможливлюють відвідування центру зайнятості.

Згідно п.38 Порядку № 198 у разі припинення реєстрації особа може бути взята на облік або поновлена на обліку в центрі зайнятості, до якого вона звернулася відповідно до умов цього Порядку.

За приписами п.41 Порядку № 198 перереєстрація безробітного здійснюється центром зайнятості з дня припинення попередньої реєстрації з підстав, зазначених у підпункті 2 пункту 37 цього Порядку, за умови підтвердження поважних причин, зазначених у пункті 28 цього Порядку, з яких безробітний не зміг своєчасно звернутися до центру зайнятості, та у разі відвідування центру зайнятості, яким припинено реєстрацію, на наступний робочий день після усунення таких причин.

Тобто, за приписами наведених норм у разі надання безпосередньо безробітним документів на підтвердження поважних причин з яких він не зміг своєчасно звернутися до центру зайнятості, здійснюється перереєстрація безробітного з дня припинення попередньої реєстрації.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО № 938328 ОСОБА_4 помер 18.03.2016р., про що Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецький області зроблений актовий запис №477 від 19.03.2016 р.

Згідно до вимог ч.4 ст.25 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для перереєстрації ОСОБА_4 в якості безробітного з дня припинення попередньої реєстрації, а тому судом першої інстанції безпідставно задоволено позов в цій частині.

Відповідно до ст.. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» допомога на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні, виплачується особам, які здійснювали поховання, у розмірі прожиткового мінімуму.

Поняття терміну «безробітний» наведене у ст..1 Закону № 5067-У1, за приписами якої безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 було надано статус безробітного з 10 листопада 2015 року. Згідно довідки № 111 від 18.03.2016р. ОСОБА_4 з 12.02.2016 року по 18.03.2016р. знаходився на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні Комунальної установи «Маріупольська міська лікарня № 4 ім.І.К.Мацука», що свідчить про неможливість невідвідування державної служби у визначений строк. 18.03.2016р. ОСОБА_4 помер. Тобто, на дату смерті ОСОБА_4 не мав змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування, що відповідає визначенню безробітний.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проживала разом зі своїм сином ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується копією паспорта позивача та персональною картою безробітного ОСОБА_4

Позивачем були надані документи, які свідчать, що саме позивач поховала свого сина ОСОБА_4. , а саме свідоцтво про поховання, відомості про поховання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено позов в частині зобов'язання відповідача виплатити позивачеві допомогу на поховання її сина ОСОБА_4.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для часткового скасування постанови та прийняття в цій частині нової постанови.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Маріупольського міського центру зайнятості на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19 жовтня 2016 року по справі №265/2675/16-а задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19 жовтня 2016 року по справі №265/2675/16-а скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Маріупольського міського центру зайнятості про скасування наказу №НТ160312 від 12.03.2016 року Маріупольського міського центру зайнятості про припинення реєстрації безробітного ОСОБА_4, у звязку з невідвідуванням без поважних причин територіального органу протягом 30 робочих днів з дня прийняття рішення про таке відвідування відповідно до абзацу 2 пп. 2 п.37 Порядку та зобовязання Маріупольській міський центр зайнятості виплатити суму матеріального забезпечення на випадок безробіття, що належить безробітному ОСОБА_4 і залишилася недоодержаною у звязку з його смертю.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до Маріупольського міського центру зайнятості про скасування наказу №НТ160312 від 12.03.2016 року Маріупольського міського центру зайнятості про припинення реєстрації безробітного ОСОБА_4, у звязку з невідвідуванням без поважних причин територіального органу протягом 30 робочих днів з дня прийняття рішення про таке відвідування відповідно до абзацу 2 пп. 2 п.37 Порядку та зобовязання Маріупольській міський центр зайнятості виплатити суму матеріального забезпечення на випадок безробіття, що належить безробітному ОСОБА_4 і залишилася недоодержаною у звязку з його смертю відмовити.

В іншій частині постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19 жовтня 2016 року по справі №265/2675/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції..

Головуючий: Т.Г.Гаврищук

Судді: А.А.Блохін

ОСОБА_2