Справа № 818/485/16
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 р.Справа № 818/485/16

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання: Городової А.О.,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Охтирської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 02.08.2016р. по справі № 818/485/16 за позовом ОСОБА_3 до Охтирської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу, податкових повідомлень -рішень та рішення про застосування штрафних санкцій,-

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області про визнання дій щодо складення акту про результати документальної планової виїзної перевірки №111/18-11-17-01-16/НОМЕР_1 від 04.04.2016 року протиправними, визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування на загальну суму 53646,11 грн, визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 26 квітня 2016 року: № про донарахування (збільшення) суми грошового зобовязання за платежем - військовий збір, на загальну суму 14666,11 грн, та № НОМЕР_2 про донарахування (збільшення) суми грошового зобовязання за платежем - податок на доходи фізичних осіб-субєктів підприємницької діяльності, на загальну суму 201544,23 грн., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_3 від 26.04.2016 р. в сумі 5364,61 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 02.08.2016р. адміністративний позов ОСОБА_3 до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу, податкових повідомлень-рішень та рішення про застосування штрафних санкцій було задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано Вимогу № Ф- від 04.04.2016 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування на загальну суму 53646,11 грн.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 26 квітня 2016 року: № НОМЕР_4 про донарахування (збільшення) суми грошового зобовязання за платежем - військовий збір - на загальну суму 14666,11 грн, та № НОМЕР_2 про донарахування (збільшення) суми грошового зобовязання за платежем - податок на доходи фізичних осіб-субєктів підприємницької діяльності - на загальну суму 201544,23 грн.

Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_3 від 26.04.2016 р. в сумі 5364,61 грн.

В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 (42650, Сумська область, Тростянецький район, с. Люджа, вул. Зарічна, 63, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області (42700, Сумська область, м. Охтирка, вул. Снайпера, 3) судовий збір у розмірі 2752,21 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 02.08.2016р. в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач надав заперечення на апеляційну скаргу, виклав свій погляд на обставини справи, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, в зв'язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 02.08.2016р. без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Охтирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Сумській області проведено документальну планову виїзну перевірку самозайнятої особи ОСОБА_3 з питань дотримання норм законодавства щодо наявності ліцензії, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, військового збору, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 року, за результатами якої складено акт №111/18-11-17-01-16/НОМЕР_1 від 04.04.2016 року (т.1 а.с.9-32).

Згідно висновків акту перевірки, позивачем в порушення п.п.177.1, 177.2, 177.4 ст.177 Податкового кодексу України занижено податок на доходи фізичних осіб-підприємців від провадження господарської діяльності в сумі 161235,38грн., занижена сума військового збору на 11832,89грн., також в порушення ст..ст.1, 4, 7, 8 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнобовязкове державне соціальне страхування занижено суми сплати єдиного внеску в розмірі 53646,11грн.

На підставі акту перевірки 04 квітня 2016 року Охтирською ОДПІ на адресу позивача направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 53646,11 грн. (т.1 а.с.33).

У звязку з донарахуванням податковим органом своєчасно не нарахованого єдиного внеску прийнято рішення про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_3 від 26.04.2016 р. в сумі 5364,61 грн. (т.1 а.с.83).

Також відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення від 26 квітня 2016 року: № про донарахування (збільшення) суми грошового зобовязання за платежем - військовий збір - на загальну суму 14666,11грн., та № про донарахування (збільшення) суми грошового зобовязання за платежем - податок на доходи фізичних осіб-субєктів підприємницької діяльності - на загальну суму 201544,23 грн. (т.1 а.с.84, 85).

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з того, що Охтирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Сумській області, як субєкт владних повноважень, не довела правомірність винесених оскаржуваних рішень.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції та зазначає.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме акту перевірки №111/18-11-17-01-16/НОМЕР_1 від 04.04.2016 року, підставами для винесення оскаржуваних рішень став висновок податкового органу про те, що позивачем порушені вимоги ст.ст. 138, 139, 177 Податкового кодексу України в частині необґрунтованого завищення витрат за період 2014-2015 років на загальну суму 816528,91 грн., які впливають на базу оподаткування позивача.

Так, на думку податкового органу, ФОП ОСОБА_3 у 2014 році необґрунтовано включено до складу витрат документально підтверджені витрати на загальну суму 34336,18 грн., а саме витрати по сплаті: податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 1886,18 грн., податку на додану вартість в сумі 32450 грн.; у 2015 році необґрунтовано включено до складу витрат документально підтверджені витрати на загальну суму 209324,35 грн., а саме витрати по сплаті: збору на спеціальне використання води в сумі 1283,14 грн., плата за користування надрами в сумі 422,93 грн., податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 1863,12 грн., податок на додану вартість в сумі 152290 грн., орендна плата до місцевого бюджету Люджанської сільської ради в сумі 53465,12 грн.

Відповідно до ст.177 Податкового кодексу України (в редакції чинній у 2014 році) (далі по тексту Кодекс) обєктом оподаткування є чистий оподаткований дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій формі та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця (п.177.2).

Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг) (п.177.3).

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу (п.177.4).

Статтею 138 розділу ІІІ Кодексу (в редакції чинній у 2014 році) визначений склад витрат та порядок їх визнання.

Згідно пп. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України до складу витрат відносяться інші операційні витрати, що включають суми нарахованих податків та зборів, установлених цим Кодексом, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами, за винятком податків га зборів, передбачених підпунктами 139.1.6 і 139.1.10 статті 139 цього Кодексу, та пені, штрафів, неустойки, передбачених підпунктом 139.1.11 статті 139 цього Кодексу.

Пунктом 139.1.6 п. 139.1 ст. 139 Кодексу визначено перелік витрат, що не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку, а саме: суми податку на прибуток, а також податків, установлених пунктом 153.3 ст. 153 та статтею 160 цього кодексу; податку на додану вартість включеного до ціни товару (роботи, послуги), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання, податків на доходи фізичних осіб, які відраховуються із сум виплат таких доходів згідно з розділом IV цього Кодексу.

Тобто, пунктом 139.1.6 Податкового кодексу України (в редакції 2014 року) наявна заборона включення до витрат податку на додану вартість тільки того податку, який включено до ціни товару (роботи, послуги), що придбаваються для виробничого або невиробничого використання.

Проте, як було встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що позивачем до складу витрат віднесено реально сплачений платником податку ПДВ , як різниця між ціною придбаного та проданого товару, що є реальними витратами, а не ПДВ включеним до ціни товару, що підтверджується платіжним дорученнями.

Так, матеріали справи свідчать про те, що 32450 грн. є різницею ПДВ придбаного товару (податковий кредит) і реалізованого товару (п. 138.1 та п. 138.10.4 Кодексу інші операційні витрати (податкове зобовязання), які були реально сплачені до державного бюджету.

Податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 1886,18грн. також повинен включатись до витрат на підставі п. 138.1 та п. 138.10.4 Кодексу інші операційні витрати. Законом України від 28.12.14 №71-УІІ1 „Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи, внесено зміни до Податкового кодексу України, з 1 січня 2015 року викладено в новій редакції статтю 177 Кодексу, що регламентує порядок здійснення діяльності фізичними особами-підприємцями.

Відповідно до п. 177.3 ст. 177 Кодексу (в редакції чинній протягом 2015 року) для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Тобто і в даній нормі наявна заборона включення до витрат податку на додану вартість тільки того податку, який включено до ціни товару (роботи, послуги), що придбаваються для виробничого або невиробничого використання.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_3 до складу витрат віднесено реально сплачений платником податку ПДВ , як різниця між ціною придбаного та проданого товару, що є реальними витратами, а не ПДВ включеним до ціни товару, що підтверджується платіжним дорученнями.

Податковий кодекс України не передбачає заборони фізичним особам-підприємцям включати інші види податків та обовязкових платежів до витрат.

На підставі викладеного, колегія судів вважає, що ФОП ОСОБА_3 було обґрунтовано віднесено до складу інших витрат суми витрат по сплаті: збору на спеціальне використання води в сумі 1283,14 грн., плата за користування надрами в сумі 422,93 грн., податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 1863,12 грн., податок на додану вартість в сумі 152290 грн., орендна плата до місцевого бюджету Люджанської сільської ради в сумі 53465,12 грн.

Крім іншого, орендна плата, яка була сплачена до місцевого бюджету Люджанської сільської ради в сумі 53465,12 грн. - є оплатою не за використання земель державної чи комунальної власності, а оплата за не успадковані земельні ділянки громадян, охорону яких до вступу у спадщину спадкоємців та розпорядження такими землями здійснює сільська рада. Такий статус та порядок не надає ані комунальним установам ані державі права власності на земельну ділянку, що спростовує висновки акту перевірки. Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом в акті перевірки вказано, що ФОП ОСОБА_3 у 2015 році необґрунтовано включено до складу витрат вартість придбаних паливно-мастильних матеріалів на загальну суму 782192,73 грн., оскільки ФОП ОСОБА_3 не було розроблено документів про встановлення норм витрат пального для кожного з транспортних засобів, що використовуються в господарській діяльності, не надано документів, що підтверджують використання пального у господарській діяльності, а тому списання ПММ є безпідставним.

Однак, відповідно до п.177.4 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: пп.177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; пп.177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; пп.177.4.3. суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; пп.177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг. Судом першої інстанції було встановлено та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що придбане позивачем пальне було витрачено у господарській діяльності, про що свідчать надані на перевірку шляхові листи на його списання. Також правильність віднесення 782192,73 грн. на витрати підтверджується накладною на придбання пального, податковою накладною, банківськими витратами про сплату коштів за придбане пальне.

Судження відповідача про відсутність норм списання встановлених позивачем є помилковим, оскільки такі норми списання зазначені у шляхових листах для кожного виду техніки та затверджені ФОП ОСОБА_3 Вказане підтверджує, що придбане пальне було використано на виробничу діяльність - посів, оброблення полів, збір врожаю.

Тобто судом першої інстанції було вірно визначено, що позивач вірно визначив у шляхових листах норми списання, оскільки такі норми відповідають технічним характеристикам автомобілів та узгоджуються з вимогами законодавства.

Використання позивачем легкового автомобіля і списання ПММ під час поїздки на семінар до м. Києва та у відрядження до м. Полтава підтверджується посвідченнями про відрядження та подорожніми листами (т.1 а.с.229, 230, т.2 а.с.9-11).

На підставі викладеного, колегія судів робить висновок, що податковий орган безпідставно донарахував позивачу податок на доходи фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності та виніс оскаржуване податкове повідомлення рішення № НОМЕР_2 від 26.04.2016 р., в зв'язку з чим відповідач як субєкт владних повноважень, не довів і правомірності вимоги про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_3 та податкового повідомлення - рішення № від 26.04.2016 р. про донарахування (збільшення) суми грошового зобовязання за платежем - військовий збір, на загальну суму 14666,11 грн. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст. 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Охтирської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 02.08.2016р. по справі № 818/485/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6

Повний текст ухвали виготовлений 12.12.2016 р.