Справа № 686/15388/16-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/15388/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мороз В.О.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

07 грудня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Хмельницькому Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 № 047014 від 17.07.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 255 грн. і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення в зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 13 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, вважаючи її необґрунтованою, винесеною із невідповідністю висновків суду обставинам справи, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

Відповідач - Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції, скористався наданим правом подання письмових заперечень на апеляційну скаргу, в яких також просив здійснити розгляд даної справи за відсутності уповноваженого представника останнього.

Позивач (апелянт) та відповідачі - Інспектор роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Хмельницькому Департаменту патрульної поліції Миколайчук І.В., Департамент патрульної поліції України, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із постанови серії ПС3 № 047014 від 17.07.2016 року інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції Миколайчуком І.В. під час виконання своїх службових обов'язків, було встановлено, що позивач ОСОБА_2 о 10 год. 00 хв. 17 липня 2016 року, керуючи автомобілем "Toyota" д.н.з. НОМЕР_2 у м. Хмельницькому по вулиці Подільська, 63 здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», допустивши порушення п. 8.4 «в» ПДР України.

Інспектор, вбачаючи у діях позивача ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, притягнув його до адміністративної відповідальності, керуючись ст. 284, 283 КУпАП та застосував до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду за захистом свої прав.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 виходив з того, що постанова серії ПС3 № 047014 від 17.07.2016 року, інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції Миколайчука І.В. є правомірною, складена з дотриманням вимог ст. 280 КУпАП, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та зважає на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580).

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону № 580 Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону № 580).

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п.11 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліцейський, відповідно до ч.1 ст. 62 Закону України «Про національну поліцію», під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. В свою чергу, інспектор є працівником Управління, тобто посадовою особою органів Національної поліції. Таким чином, інспектор має законні підстави здійснювати провадження у справі про адміністративне правопорушення та приймати рішення про застосування адміністративного стягнення за місцем його вчинення.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст.258 цього кодексу.

При цьому ст.258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема частинами 2 та 4 останньої визначено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Так, згідно Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, в тексті даного Рішення Конституційного Суду України зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VIII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, даною статтею, передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП є необов'язковим.

Щодо суті самого порушення позивачем Правил дорожнього руху, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність настає за порушення вимог дорожніх знаків, правил зупинки, стоянки транспортних засобів.

Судом першої інстанції в судовому засіданні було оглянуто докази долучені до матеріалів справи, а саме відеозапис та фотознімки з нагрудної камери інспектора на яких зафіксовано місце здійснення правопорушення, дії правопорушника та складення інспектором постанови про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із дислокації технічних засобів регулювання дорожнім рухом по вул. Подільська в м. Хмельницькому від 0+534 км до 0+669 км, та як вбачається із фотознімків з нагрудної камери інспектора та із карти, дія знаку 3.34 «Зупинку заборонено» встановлена в 60 метрів, яку позивачем не було дотримано, а саме зона дії знаку встановлена біля електроопори 686, а транспортний засіб «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_2 припаркований біля електроопори 627, тобто в межах зони дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

У відповідності до п. 1.10 ПДР України, зупинкою є припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Згідно з п.8.1 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п. 3.34 Правил дорожнього руху України, знак «Зупинку заборонено» - забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Не поширюється дія знака: на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; та за наявності під ним таблички на водіїв-інвалідів, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Інвалід». Зона дії знака від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знака поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

Зона дії знаків 3.34-3.37 може бути зменшена табличкою 7.2.2 на початку зони дії, а також установленням у кінці їх зони дії дублюючих знаків 3.34-3.37 з табличкою 7.2.3.

Пунктом 15.1 Правил дорожнього руху передбачено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А саме, відповідно до ч.1 ст.23 ЗУ «Про національну поліцію» поліція вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях, а відповідно до п.8 ч.1 ст.23 ЗУ «Про національну поліцію» у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 251 КУпАП вказано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових, доказів, висновків експертів.

Жодних доказів, які б свідчили про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, позивач не надав, а судом таких обставин не встановлено.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, розмір штрафу відповідає санкції ч.1 ст. 122 КУпАП.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.