Справа № 2а-11528/11/1370
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2011 р. № 2а-11528/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Коморного О.І. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Головного Управління юстиції у Львівській області при визнання протиправними дій та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, третя особа Сихівський відділ соціального захисту УСЗ ДГТ Львівської міської ради.

Обставини справи.

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом у якому просить визнати протиправними дії старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 щодо закінчення виконавчого провадження за постановою ВП №26911177 від 12.07.2011р та визнати протиправною і скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №26911177 від 12.07.2011р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем безпідставно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та не вчинено належних дій по виконанню судового рішення.

Позивач не прибув, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача не прибув, заперечення на позов не подав, повідомлений належним чином. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника

На підставі ст. ст. 122, 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Суд дослідив подані документи, всебічно і повно з'ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

в с т а н о в и в:

Постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ВП №26911177 від 06.06.2011 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-2109/10 виданого 17.05.2011 року Сихівським районним судом м. Львова про визнання неправомірними дії Сихівського ВСЗ УСЗ ДГП Львівської міської ради щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_1 передбаченої абз.4 ч.4 ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат та зобов'язання відповідача нарахувати і виплатити позивачеві передбачену законом щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат з 08.07.2009 року по 31.12.2009 року, з урахуванням виплачених сум.

Вказаною постановою державним виконавцем у відповідності до вимог ст.ст. 17, 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження» боржнику надано строк для самостійного виконання рішення суду в строк до 13.06.2011 року.

Як вбачається з листа №Ш-900/1-09/1 від 16.08.2011р. за підписом начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, у результаті проведеної за зверненням позивача перевірки встановлено застосування державним виконавцем у ході проведення виконавчих дій 17.06.2011 року та 29.06.2011 року за невиконання рішення суду штрафних санкцій, передбачених ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки боржником надалі не виконано вимог виконавчого документа, 01.07.2011 року державним виконавцем скеровано подання (повідомлення) в прокуратуру Сихівського району м. Львова про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності. Зазначені обставини також викладені в постанові про закінчення виконавчого провадження від 12.07.2011р.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч.2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Частиною 3 цієї ж статті визначено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»від 21.04.1999 року №606-XIV (з наступними змінами та доповненнями) (далі Закон №606-XIV), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст.11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на громадян і посадових осіб у випадках, передбачених Законом.

Відповідно до ч.3 ст.75 Закону України "Про виконавче провадження", - у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Оскільки згідно виконавчого листа виданого Сихівським районним судом м. Львова боржника судом зобов'язано нарахувати і виплатити позивачеві передбачену законом щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат з 08.07.2009 року по 31.12.2009 року, з урахуванням виплачених сум, а не присуджено стягнення конкретної суми, таке рішення є рішенням зобовязального характеру і не може бути виконано державною виконавчою службою без участі боржника.

Закріплений у ч.1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із вимогами ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють не лише чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а й обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо. Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані.

З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що державним виконавцем 12.07.2011 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав передбачених ч.3 ст. 75 та у відповідності до п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч.1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відтак позивач, для отримання належних йому коштів, не позбавлений права на судовий захист, проте такий може бути здійснено шляхом подачі до суду, що видав виконавчий документ, заяви про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст..94 КАС України, судові витрати з сторін не стягуються.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167,181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати з сторін не стягуються.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Коморний О.І.