Справа № 463/1046/16а,2а/463/86/16
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року Справа № 876/8484/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Керод Х.І.,

та за участі осіб:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача __________,

представників третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 28 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Личаківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, третіх осіб: Львівського комунального підприємства «№503», Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» про визнання неправомірними дій щодо припинення надання пільг, зобовязання до вчинення дій -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Личаківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, третіх осіб: Львівського комунального підприємства «№503», Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» в якому просив визнати неправомірними дії Личаківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо припинення надання ОСОБА_1 та членам його сімї пільг (50% знижки по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива), передбачених ст. 22 Закону України «Про міліцію».

Зобовязати Личаківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради поновити ОСОБА_1 та членам його сімї пільги (50% знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива), передбачених ст. 22 Закону України «Про міліцію», починаючи з часу їх припинення, тобто з 07 листопада 2015 року..

В обгрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що він 30.12.2002 року звільнений у відставку зі служби в органах внутрішніх справ з призначенням пенсії. З липня 2004 року по 07.11.2015 року він та члени його сім»ї користувались 50-ти відсотковою знижкою по оплаті житлової площі, комунальних послуг та палива згідно з положеннями ст.22 Закону України «Про міліцію» в редакції від 20.12.1990 року. Згідно до листа Личаківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 23.11.2015 року його було повідомлено про припинення з 07.11.2015 року права на ці пільги в звязку з вступом в дію Закону України «Про національну поліцію», який не передбачає такої категорії пільг та у звязку з прийняттям якого втратив чинність Закон України «Про міліцію», яким було передбачено його право на таку пільгу. Вважає, що новоприйнятий Закон України «Про національну поліцію» на нього не поширюється, оскільки він вийшов на пенсію задовго до прийняття цього Закону та цим Законом порушено його конституційні права на соціальний захист.

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 28 вересня 2016 року позивачу було відмовлено в задоволенні позову.

Постанова суду мотивована тим, що в звязку з прийняттям Закону України «Про національну поліцію» втратив чинність Закон України «Про міліцію» у відповідності до якого позивач мав право на пільги.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням законодавства, в звязку з чим просить таку скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Настоює на тому, що згідно ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В судовому засіданні апелянт підтримав вимоги апеляційної скарги та просить її задовольнити , скасувати оскаржувану постанову Личаківського районного суду м.Львова від 28 вересня 2016 року та винести нову постанову, якою повністю задовольнити його позовні вимоги.

В судовому засіданні представники третіх осіб заявили, що повністю покладаються на думку суду при вирішенні справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, що взяли участь у справі, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1.ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

В судовому засіданні встановлено, що наказом УМВС України у Львівській області № 562 о/с від 30 грудня 2002 року ОСОБА_1 був звільнений у відставку за п.65 «а» (за віком) згідно Положення «Про проходження служби рядовим ы начальницьким складом органів внутрішніх справ» та йому була призначена пенсія.

Згідно виданої позивачу фінансово економічним управлінням УМВСУ у Львівській області довідки (а.с.9) від 30.12.2002 року № 91/17143 вбачається, що він ОСОБА_1 та члени його сім»ї мають право довічно, у відповідності до Закону України «Про міліцію» на 50-ти відсоткову знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива.

Згідно статті 22 Закону України «Про міліцію» держава гарантує працівникам міліції соціальний захист.

Працівникам міліції та членам їх сімей надається

50-відсоткова знижка плати за користування житлом та комунальними

послугами, за паливо в межах норм, встановлених законодавством.

З 07.11.2015 року у звязку з прийняттям Закону України «Про національну поліцію» та набуття ним чинності втратив чинність Закон України «Про міліцію». Законом України «Про національну поліцію» не передбачено пільг, компенсацій та гарантій зокрема у вигляді надання 50-ти відсоткової знижки по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива для колишніх працівників міліції.

Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституція України є нормою прямої дії та має найвищу юридичну силу.

Колегія суддів приходить до переконання, що позбавленням позивача та членів його сім»ї пільг, які були надані йому довічно фактично відбулося звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача, що згідно з Конституцією України є неприпустимим і незаконним.

Оскільки Законом України «Про національну поліцію» такі пільги не передбачені то колегія суддів вважає, що в цій частині слід керуватись Законом України «Про міліцію» оскільки такі пільги надані позивачу та членам його сім»ї довічно і Конституцією України такі пільги позивачу гарантуються та він не може бути їх позбавлений, а відтак позовні вимоги є підставними і підлягають до задоволення.

З врахуванням вищенаведеного та на підставі системного аналізу норм діючого законодавства колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийняті оскаржуваної постанови неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а тому постанова суду від 28.09.2016 року винесена з порушеннями норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою позов слід задовольнити в повному обсязі.

З врахуванням задоволення позовних вимог, у відповідності до ст.94 КАС України, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Личаківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на користь позивача суму 1157,53 грн. судового збору.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, ст. 198, ст. 202, п. 3 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Личаківського районного суду м. Львова від 28 вересня 2016 року у справі № 463/1046/16-а скасувати і прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії Личаківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо припинення надання ОСОБА_1 та членам його сімї пільг (50% знижки по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива), передбачених ст. 22 Закону України «Про міліцію».

Зобовязати Личаківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради поновити ОСОБА_1 та членам його сімї пільги (50% знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива), передбачених ст. 22 Закону України «Про міліцію», починаючи з часу їх припинення, тобто з 07 листопада 2015 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Личаківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 1157 (тисячу сто пятдесят сім) гривень 53 (пятдесят три) копійки судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська

повний текст виготовлено 09.12.2016 року