Справа № 805/4359/16-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

13 грудня 2016 р. Справа № 805/4359/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кравченко Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Проніна Д.С.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

під час підготовчого провадження, розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі судових засідань адміністративну справу за позовом ОСОБА_3, яка дії в інтересах ОСОБА_4, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цидило і К» про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання надати відповідь на запит про доступ до публічної інформації та визнання довідок недійсними, -

встановила:

14 листопада 2016 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, (далі позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «Цидило і К» (далі відповідач або ТОВ «Цидило і К»), в якому позивач просила:

1. визнати неправомірними дії адміністрації ТОВ «Цидило і К» в частині ненадання публічної інформації на інформаційний запит від 28 жовтня 2016 року у встановлений законом строк;

2. визнати недійсними довідки № 24 від 13 січня 2014 року та від 12 січня 2012 року ТОВ «Цидило і К», видані ОСОБА_5, відносно інформації про те, що він був зареєстрований та мешкав в ІНФОРМАЦІЯ_1 один з 22 травня 2002 року;

3. визнати недійсною довідку від 11 лютого 2016 року ТОВ «Цидило і К», видану ОСОБА_6, відносно інформації про те, що він дійсно проживає один в ІНФОРМАЦІЯ_1 один з 11 лютого 2016 року;

4. зобовязати директора ТОВ «Цидило і К» надати інформацію на запит від 28 жовтня 2016 року.

Ухвалою від 18 листопада 2016 року відкрито провадження у справі № 805/4359/16-а, розпочата підготовка справи до судового розгляду, призначене попереднє судове засідання.

В попередньому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в частині визнання недійсними довідок та зазначив, що, за висновком позивача, в них відображена недостовірна інформація, яка надається суду, нотаріусу тощо.

Представник відповідача вважав, що позовні вимоги в частині визнання недійсними довідок не належать до юрисдикції адміністративних судів.

З приводу підвідомчості адміністративним судам позовних вимог в частині визнання недійними довідок суддя відзначає наступне.

Згідно з ч. 1-2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

П. 1 ч. 1 ст. 3 КАС визначено, що справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

При цьому п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС визначено, що субєкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

П.п. 2, 3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» визначено, що для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер).

Вирішуючи питання про віднесення спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спори фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за виключенням спорів, повязаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю.

Ч. 3 ст. 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

П.п. 2-3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України)).

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 17), Господарським процесуальним кодексом України (ст.ст. 1, 12) або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Наведене зумовлює висновок, що спір, за вирішенням якого позивач звернулася до суду в частині визнання недійсними довідок, не є публічно-правовим, а тому його не належить вирішувати за правилами адміністративного судочинства.

Цей спір виник між фізичною та юридичною особою, яка не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 17 КАС слід дійти висновку про неможливість розгляду в порядку адміністративного судочинства справ про визнання недійсними довідок, виданих юридичною особою, яка не є субєктом владних повноважень, про реєстрацію та проживання фізичної особи за певною адресою.

Довідка юридичної особи не є рішенням субєкта владних повноважень, а являє собою носій певної інформації.

Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи судом, встановленим законом.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини фраза «встановленого законом», крім іншого, поширюється на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність; у разі перевищення судом повноважень, які чітко викладені в процесуальному законі, такий суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у значенні п. 1 ст. 6 Конвенції (справа «Сокуренко і Стригун проти України»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен розяснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається, що визначено ч. ч. 2-3 ст. 157 КАС України.

Можливість закриття провадження у справі на стадії підготовчого провадження прямо передбачена п. 3 ч. 1 ст. 121 КАС України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 17, ст. 107, ст. 109, ст. 110, ст. 111, п. 3 ч. 1 ст. 121, п. 1 ч. 1, ч. ч. 2-3 ст. 157, ст. 160, ст. 165, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалила:

1.Закрити провадження в адміністративній справі № 805/4359/16-а за позовом ОСОБА_3, яка дії в інтересах ОСОБА_4, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цидило і К» в частині позовних вимог про:

- визнання недійсними довідок № 24 від 13 січня 2014 року та від 12 січня 2012 року ТОВ «Цидило і К», видані ОСОБА_5, відносно інформації про те, що він був зареєстрований та мешкав в ІНФОРМАЦІЯ_1 один з 22 травня 2002 року;

- визнання недійсною довідки від 11 лютого 2016 року ТОВ «Цидило і К», видану ОСОБА_6, відносно інформації про те, що він дійсно проживає один в ІНФОРМАЦІЯ_1 один з 11 лютого 2016 року.

2.Розяснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

3.Розяснити позивачу, що правовідносини, повязані з визнанням недійсними довідок, виданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Цидило і К», мають цивільно-правовий характер, а позовні вимоги про спростування наведеної в цих довідках інформації мають розглядатися за правилами цивільного судочинства.

4.Ухвала постановлена, складена і підписана у нарадчій кімнаті.

5.Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

6.Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кравченко Т.О.