Справа № 803/1671/16
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м. ЛуцькСправа № 803/1671/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Смокович В.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Ковельська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області (далі позивач, інспекція, Ковельська ОДПІ) звернулася в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_1В.) про стягнення податкового боргу у розмірі 69 386,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача наявне узгоджене грошове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 69 386,52 грн, яке самостійно ОСОБА_2 не сплачено. Інспекцією вжито заходів досудового стягнення заборгованості шляхом надсилання податкової вимоги, однак вказані дії не призвели до погашення боргу. З наведених підстав просить суд стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 69 386,52 грн.

Позивач, субєкт владних повноважень, у письмовому клопотанні від 25 листопада 2016 року №22558/03-06-10-13 просить суд розглядати справу за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує повністю (а.с.29).

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, заперечення на позовну заяву не подав, не повідомив про причини неявки та не подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи повісткою, надісланою за адресою місцепроживання за відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Волинській області (а.с.25). Повістка повернулася з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», а тому в силу вимог частини одинадцятої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України, підприємство вважається належним чином повідомленим про судове засідання (а.с.42).

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні. Частиною першою статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки в судове засідання сторони не прибули (при цьому, позивач просить суд розглядати справу за відсутності його представника, що є його правом), зазначене не перешкоджає судовому розгляду, а дану справу можливо розглянути і вирішити на основі наявних матеріалів, судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що Ковельською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 09 лютого 2016 року №000063310 яким відповідачу нараховане грошове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 49 118,86 грн за основним платежем та 12 279,72 грн штрафних санкцій (а.с.11). Вказане рішення було направлено за адресою місцезнаходження відповідача та вручено останньому 04 лютого 2016 року поштовим звязком (а.с.12).

Підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України визначено, що пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

А у пункті 129.4 цієї ж статті передбачено, що пеня, визначена підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день заниження.

Як слідує з облікової картки платника податків, у звязку з несплатою платником податків вказаного грошового зобовязання, йому була нарахована пеня у розмірі 7 987,94 грн за період з 19 лютого 2014 року (дата граничної сплати податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування у 2013 році) по 20 березня 2016 року (а.с.9).

Отже, загальний розмір податкового боргу відповідача становить 69 386,52 грн і доказів його сплати суду не надано.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Як визначено у підпунктах 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання; грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Позивач, субєкт владних повноважень, вживав заходів досудового погашення заборгованості шляхом направлення відповідачу податкової вимоги від 21 березня 2016 року №569-03 форми «Ф», однак вказані заходи не призвели до сплати боргу (а.с.7, 8).

Як визначено у пункті 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України, у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

На думку суду, всі податкові зобовязання відповідача є узгодженими, податковий орган дотримався 1095-денного строку на їх стягнення, а, отже, в суду немає перешкод для стягнення податкового боргу.

Відповідно до пункту 41.5 статті 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

За правилами пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Оскільки матеріалами справи підтверджена наявність у ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 69 386,52 грн та доказів сплати зазначеної заборгованості на день розгляду справи в суді ним не надано, тому суд дійшов висновку, що вимоги Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Частиною четвертою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Зважаючи на те, що позивачем у справі є субєкт владних повноважень, тому судові витрати на його користь не стягуються.

Керуючись частиною шостою статті 128, статтями 162-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (44300, Волинська область, Любомльський райони, м. Любомль, вул. Червоної Армії, буд.41, ідентифікаційний код НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь місцевого бюджету Любомльської міської ради податковий борг у розмірі 69 386,52 грн (шістдесят девять тисяч триста вісімдесят шість гривень пятдесят дві копійки).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В. І. Смокович