Справа № 826/24491/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

13 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Полтавської митниця Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року у справі за адміністративний позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» до Полтавської митниця Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд», звернувся до суду з адміністративним позовом до Полтавської митниця Державної фіскальної служби України, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 29.09.2015 № 806020002/2015/000127/2.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржуваної постанови судом невірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

У судове засідання з'явилися не всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов'язкова. З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Полтавської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва 22 вересня 2016 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що документи, подані ТОВ «Кернел-Трейд» до митного органу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, відповідають переліку документів, встановлених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України.

Суд визнав необґрунтованими висновки митного органу стосовно недоліків транспортних документів, оскільки останні є такими, що не мають розбіжностей між собою чи такими, що не містять повних або/та недостовірних відомостей. Подані декларантом позивача документи необхідно вважати належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару.

За таких обставин, суд вирішив, що висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), є необґрунтованим, а застосування резервного методу неправомірним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, між Regolit Kft, Hungary (надалі - постачальник) та ТОВ «Кернел-Трейд» (надалі - покупець) 25.12.2013 укладено зовнішньоекономічний контракт № 2/13 на поставку харчових продуктів (надалі - товар).

25.09.2015 ТОВ «Кернел-Трейд» подано до Полтавської митниці ДФС України митну декларацію № 806020002/2015/008697 з метою митного оформлення імпорту та випуску у вільний обіг на території України товару: зелений горошок в баночках 425 мл, 72 240 шт.; солодка кукурудза в баночках 425 мл, 60480 шт.; червона квасоля в баночках 425 мл, 13440 шт., загальною вартістю 51 858,24 Євро.

До декларації долучено наступні документи: зовнішньоекономічний контракт № 2/13 від 25.12.2013 зі змінами і доповненнями, Специфікацію № 25 від 21.08.2015 на вказану партію товару; проформу-інвойс №К-2015-Р010 від 19.08.2015 на попередню оплату; комерційну пропозицію від 19.08.2015 на вказану партію товару; інвойс № 15-01/00062 від 15.09.2015; пакувальний лист; сертифікат походження № 635130; сертифікати якості від 15.09.2015 на кожен із трьох видів товару; залізничну накладну СМГС від 18.09.2015 № 02381-2; банківський платіжний документ, що стосується товару - Свіфт б/н від 09.09.2015; акт завантаження № 308/Т9 від 18.09.2015 р.; експортну митну декларацію № 15-01/00062 від 18.09.2015; попередню митну декларацію № 806020002/2015/008441 від 18.09.2015; електронний документ контролю доставки за переміщення товарів під митним контролем ЕЕ№806020002/2015/8441; висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 24.10.2014, № 05.03.02-03/65345 на кукурудзу та горошок консервовані; висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 24.10.2014 № 05.03.02-03/65346 на квасолю консервовану; висновок Державного підприємства «Укрпромзовнішекспертиза» від 15.09.2015 щодо аналізу відповідності цінових умов контракту у поточній кон'юнктурі ринку; інформацію по кожному із видів товару про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару; інформацію по кожному із видів товару про позитивні результати здійснення радіологічного контролю, інші некласифіковані документи.

На вимогу відповідача, позивачем додатково надано Комерційну пропозицію продавця товару від 19.09.2015.

09.09.2015 ТОВ «Кернел-Трейд» оплачено 100 % вартості поставки, що підтверджується банківським платіжним документом - Swift від 09.09.2015.

29.09.2015 Полтавською митницею ДФС, м/п «Лтава» було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №806020002/2015/000127/2, яким позивачу збільшено митну вартість товару та винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №806020002/2015/00275.

Згідно із вказаним рішенням документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, та згідно яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та не піддаються обчисленню всі витрати (складові митної вартості) зазначені у ч. 10 ст. 58 МКУ. А саме: згідно п. 2.3 контракту від 25.12.2013 № 2-13 ціна товару на умовах поставки DDU Полтава включає в себе вартість самого товару, тари, упаковки, маркування, навантаження, проте у рахунку-фактурі від 15.09.2015 р. № 15-01/00062 зазначені складові митної вартості не виокремлені, що не дає можливості перевірити числове значення заявленої декларантом митної вартості. При цьому, умовами поставки DDU Полтава, передбачено включення в ціну товару транспортних витрат до кордону України, що не вказані в п. 2.3 контракту від 25.12.2013 № 2-13.

Декларант, скориставшись наданим йому п. 7 ст. 55 Митного кодексу України випустив товар у вільний обіг шляхом подання додаткової митної декларації № 806020002/2015/008799.

Вважаючи зазначене рішення про коригування митної вартості протиправним, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно із положеннями статей 49 і 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до частини першої статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

В частині другій статті 53 Митного кодексу України наведено перелік документами, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною 3 цієї статті обумовлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з частиною четвертою статті 53 Митного кодексу України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) додатково визначені документи.

Вказані норми кореспондуються з пунктом 2 частини п'ятої статті 54 Митного кодексу України, яким передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Така правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 у справах №21-127а15 та №21-53а15 (номери рішень в Єдиному державному реєстрі - 43831987, 43801781), яка підлягає обов'язковому врахуванню на підставі положень частини другої статті 161 та статті 244-2 КАС України.

Здійснивши аналіз наданих позивачем при розмитненні товару документів убачається, що такі документи не мали викликати у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності обчислення позивачем митної вартості імпортованого товару, оскільки документи мали оцінюватися в сукупності.

Судом встановлено, що для підтвердження митної вартості товарів позивачем разом з митною декларацією був поданий повний пакет документів необхідних для здійснення митного оформлення товарів. При цьому, на вимогу митного органу позивачем було надано додатково на підтвердження митної вартості товарів комерційну пропозицію продавця товару.

Відповідачем не доведено та не надано жодних належних доказів того, що документи, подані позивачем до митного оформлення є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. При цьому таких доказів не надано і під час апеляційного розгляду справи.

Таким чином, у спірному випадку митним органом не доведено наявності підстав для витребування додаткових документів, як і не подано доказів наявності обставин, які унеможливлювали визначення митної вартості товарів у випадку, який розглядається, за ціною договору.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач надав відповідачу повний пакет документів для визначення митної вартості товару за ціною договору та проведення розмитнення.

З аналізу частини першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Основними документами, які підтверджують митну вартість товару є: зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018--IV "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» для підтвердження митного оформлення товару було подано усі документи, які підтверджують вартість товару та усі складові митної вартості, в свою чергу, у митного органу не було підстав для коригування митної вартості товарів у зв'язку з виникненням сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості.

Враховуючи наведені вище обставини та доводи, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 Митним кодексом України, для підтвердження митної вартості імпортованого товару у відповідача не було.

Водночас, підставою для коригування митної вартості товару було те, що позивачем заявлено неповні відомості про митну вартість товару у документах, що підтверджують заявлену митну вартість товару.

Із оскаржуваного рішення убачається, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, та згідно яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та не піддаються обчисленню всі витрати (складові митної вартості) зазначені у ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України. А саме: згідно п. 2.3 контракту від 25.12.2013 № 2-13 ціна товару на умовах поставки DDU Полтава включає в себе вартість самого товару, тари, упаковки, маркування, навантаження, проте у рахунку-фактурі від 15.09.2015 № 15-01/00062 зазначені складові митної вартості не виокремлені, що не дає можливості перевірити числове значення заявленої декларантом митної вартості. При цьому, умовами поставки DDU Полтава, передбачено включення в ціну товару транспортних витрат до кордону України, що не вказані в п. 2.3 контракту від 25.12.2013 № 2-13.

Судом встановлено, що згідно із п. 1.2 контракту № 2/13 від 25.12.2013 найменування товару, його асортимент, одиниця виміру, кількість, вартість зазначається сторонами у Специфікації до договору.

Відповідно до п. 2.3 контракту ціна товару встановлюється на умовах DDU Полтава (пункт призначення: Полтава - Київська область Південної залізничної дороги, код станції: призначення 448501, код отримувача: 1206, отримувач: ТОВ «Кернел-Трейд», поштова адреса: 03680, м. Київ, вул. Димитрова, 5) та включає в себе: вартість безпосередньо самого товару, тари, упаковки (деревинні піддони, п/о плівка), маркування (етикетка), завантаження. На продавця покладається обов'язок по митному очищенню товару для експорту до місця передачі товару (Полтава).

Згідно із п. 3.2 завантаження та розвантаження товару здійснюється Вантажовідправником товару, яким згідно даного контракту є постачальник. Товар повинен поставлятися лише з використанням міжнародних накладних SMGS, а також супроводжуватися інвойсом.

Як правильно зауважено судом першої інстанції із аналізу наведених положень договору убачається, що у вартість самого товару входить: тара, упаковка (деревинні піддони, п/о плівка), маркування (етикетка), завантаження.

Як вбачається з матеріалів справи, поставка товару здійснювалася на умовах DDU Полтава.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що оплата за послуги за поставку товару вже була включена сторонами у його вартість, а тому доводи апелянта щодо необхідності виокремлення вартості послуг з перевезення є необґрунтованими.

Слід також зазначити, що форма інвойсу є довільною, окремих вимог до його складання чинним законодавством не передбачено. В інвойсі вказується той обсяг інформації, який обумовлений його функціональним призначенням, змістом договірних відносин та намірами сторін.

При цьому, відповідачем не було враховано надану позивачем міжнародну накладну SMGS, яка передбачена умовами поставки та чинним законодавством та акт завантаження, які було надано разом із інвойсом та підтверджують доставку товару.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подані декларантом позивача документи необхідно вважати належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару.

Незважаючи на те, що суд апеляційної інстанції вважає, що на момент витребування у позивача додаткових документів у відповідача не було обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості імпортованого товару, колегія суддів вважає, що декларантом позивача під час процедури консультацій надано до контролюючого органу документи є достатніми та такими, що у своїй сукупності підтверджують заявлену митну вартість товару та дають підстави для її визначення за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Отже, у митниці у спірних правовідносинах були відсутні підстави визначення митної вартості за другорядним методом.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів від 29.09.2015 № 806020002/2015/000127/2 не відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Полтавської митниця Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.