Справа № 826/9699/16
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 грудня 2016 року № 826/9699/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доВідділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві
третя особа:Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»
проскасування постанови про накладення арешту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про скасування постанови Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві ВП №29966958 від 22.11.2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що своєю бездіяльністю відповідач порушив норми чинного законодавства.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином.

З огляду на неявку в судове засідання представників відповідача та третьої особи, які згідно вимог Кодексу адміністративного судочинства України є такими, що належним чином повідомлені про розгляд справи, а також беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд на підставі ч.6 ст.71, ч.ч.4, 6 ст.128 КАС України розглядає справу у порядку письмового провадження на основі наявних у справі доказів.

Суд звертає увагу на те, що ухвалою від 30.06.2016 року витребувано від відповідача матеріали виконавчих проваджень ВП №29966958, ВП №34245300, зведене ВП№35637043, а ухвалою від 11.08.2016 року було зобов'язано тимчасово вилучити у Відділі державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві копії матеріалів виконавчих проваджень ВП №29966958, ВП №34245300, зведене ВП№35637043.

Відповідно до ч.6 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

З огляду на зазначене, а також враховуючи, що станом на час складення даного рішення, витребувані документи до суду не надходили, суд прийшов до висновку про розгляд справи за наявними у матеріалах справи документами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві перебувало зведене виконавче провадження №35637043 по виконанню виконавчих листів:

- №2-3684 від 18.11.2011 року Солом'янського суду міста Києва про стягнення з відповідача на користь третьої особи боргу у розмірі 7 033,99 грн.;

- №2/2608/517/12 від 14.05.2012 року Святошинського суду міста Києва про стягнення з відповідача на користь третьої особи боргу у розмірі 11 759,77 грн.

Державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП №29966958 від 18.11.2011 року та ВП №34245300 від 14.09.2013 року.

Постановою Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві у виконавчому провадженні ВП №29966958 від 22.11.2011 року накладено арешт на майно позивача.

24.05.2013 року державним виконавцем на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-ХІV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) було винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачам по зведеному виконавчому провадженню №35637043.

Надаючи правову оцінку заявленим позивачем вимогам, з урахуванням викладених ним обставин, суд враховує наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-ХІV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - Закон №606-ХІV).

У ст.1 Закону №606-ХІV зазначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч.1 ст.5 Закону №606-XIV вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №606-ХІV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.1 ст.11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.11 Закону №606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно ч.1 ст.17 Закону №606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.25 Закону №606-XIV за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У п.2 ч.1 ст. 47 Закону №606-XIV зазначено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно ч.1 ст.50 Закону №606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.50 Закону №606-XIV у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно ч.1 ст.52 Закону №606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ч.1 ст.57 Закону №606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно ч.2 ст.57 Закону №606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна.

Як вбачається з листа Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 15.06.2016 року - 24.05.2013 року державним виконавцем на підставі п.2 ст.47 Закону №606-ХІV було винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачам по зведеному виконавчому провадженню №35637043.

Враховуючи вищевикладене, суд позбавлений можливості скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві ВП №29966958 від 22.11.2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Однак, суд звертає увагу на те, що відповідно до наявної в матеріалах справи довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» №SCMC-MDTE-CIHE-BVAF від 04.08.2016 року ОСОБА_1 станом на 04.08.2016 року не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

Зважаючи на зазначене, а також виходячи з положень ст.2, ч.2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою повного захисту прав та свобод позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 11903126, накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві у виконавчому провадженні ВП №29966958 від 22.11.2011 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши надані позивачем докази в контексті наведених вище вимог законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову та про захист порушеного права позивача у інший спосіб, а саме, шляхом скасування застосованого відповідачем арешту майна.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, ч.6 ст.128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

2. Скасувати арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 11903126, накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві у виконавчому провадженні ВП №29966958 від 22.11.2011 року.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О.Іщук