Справа № 699/491/16-а
Суддя: Свитка С. Л.
Дата ухвалення: 2016-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 699/491/16-а
Номер провадження 2-а/699/16/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

09.12.2016 м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Свитки С.Л.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Корсуні-Шевченківському адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку розміру пенсії та зобовязання вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2016 до Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов вказаний адміністративний позов, в якому позивач просить визнати дії відповідача щодо відмови у перерахунку розміру пенсії протиправними та зобов'язати відповідача провести позивачу перерахунок пенсії у відповідності до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11.1991 №1789-ХІІ, виходячи із розрахунку 80% від середнього заробітку на підставі довідки прокуратури Черкаської області №18/158 вих.16 від 10.06.2016, де заробітна плата з 01.12.2015 складає 12 168,89 грн. та здійснити відповідні виплати з 01.01.2016.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.06.2016 він звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку призначеної йому раніше пенсії у звязку із збільшенням заробітної плати працівникам прокуратури. Проте, відповідачем йому відмовлено у перерахунку раніше призначеної пенсії, з посиланням на те, що проведення перерахунків пенсій, призначених згідно Закону України «Про прокуратуру», у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим працівникам органів прокуратури, чинним законодавством не передбачено.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, аналогічних викладеним у позові.

Представник відповідача надала суду заперечення та просила у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю посилаючись на те, що згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення в тому числі осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Умови та порядок перерахунку пенсій пенсіонерам з числа працівників прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» стосується лише розміру окладу окремих категорій працівників та в ній відсутнє будь-яке посилання на здійснення перерахунку пенсій, крім того, розмір окладів працівників органів прокуратури регулюється окремими нормативно-правовими актами. Тому, раніше призначені пенсії працівників органів прокуратури не перераховуються.

Суд, вислухавши пояснення сторін, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити в силу наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з 03.04.2006 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 23).

У зв'язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» позивач 22.06.2016 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної йому пенсії (а.с.10) на підставі виданої 10.06.2016 Прокуратурою Черкаської області довідки (а.с.11).

04.07.2016 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру», скасовані. Раніше призначені пенсії згідно із Законом України «Про прокуратуру» у разі підвищення заробітної плати працюючим працівникам органів прокуратури не перераховуються (а.с.12).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Ч.1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч.ч. 17 та 18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ у редакції, яка була чинною станом на час призначення пенсії позивачу (03.04.2006) передбачалось, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що законодавством, чинним станом на час призначення пенсії позивачу (03.04.2006) було передбачено право осіб, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру» , на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою.

Однак, в подальшому законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось.

Законом України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2015, внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та оновлена редакція цієї статті визначає, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_5 № 76-VIII є чинним і підлягає до виконання, оскільки Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним не визнавався.

На сьогоднішній день ч.ч. 17, 18 ст.50-1 ОСОБА_5 України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 взагалі втратили чинність.

Відповідно до ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 (чинної на час виникнення спірних відносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Тобто, позивач не позбавлений права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» при призначенні пенсії, проте, визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

Як вбачається із постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013, на яку посилається позивач, нею регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим працівникам органів прокуратури і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії пенсіонерам з числа працівників органів прокуратури у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (22.06.2016) фактично відсутні норми законодавства, які визначали підстави та порядок перерахунку призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою.

Що стосується перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, то п.5 Розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином, діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991.

На час звернення позивача до Управління Пенсійного фонду України в Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області (22.06.2016) із заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

Оскільки чинним законодавством України передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача та проведення перерахунку призначеної пенсії, суд не вбачає.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату №18/158вих.16 від 10.06.2016, яка видана Прокуратурою Черкаської області, не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі поданої ним довідки. При цьому, відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Київського апеляційного адміністративного суду України від 14.09.2016 у справі №711/5644/16-а.

Крім того, суд вважає за можливе врахувати у цій справі правові позиції, викладені в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 11.10.2016 у справі № 484/1671/16-а, від 07.11.2016 у справі №740/2859/16-а щодо перерахунку пенсій державним службовцям, оскільки питання здійснення перерахунку пенсій як державним службовцям, так і працівникам прокуратури змінювались одними й тими самими нормативними актами та на даний час врегульовано подібно.

Також слід зазначити, що Верховний Суд України у своїй постанові від 12.07.2016 у справі №21-1726а16 висловив позицію, відповідно до якої відсутність постанови Кабінету Міністрів України, яка чітко визначає розміри відповідних виплат, не є підставою для застосування вже недіючих норм законодавства.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11.09.1997 та є обовязковою.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. ОСОБА_1 положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту. У Рішенні від 02.03.1999 N2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до п.3 ст.116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (№1789-ХІІ) від 05.11.1991 у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, як він просить у своєму адміністративному позові, а тому суд відмовляє в задоволенні адміністративного позову повністю.

Позивач до початку судового розгляду справи по суті не змінив предмет або підставу позову та до закінчення судового розгляду не збільшив і не зменшив розмір позовних вимог та не відмовився від адміністративного позову.

Заходи забезпечення адміністративного позову судом не вживалися.

Позивач, як інвалід ІІ групи звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 8-11, 69-71, 99, 159-163, 186 КАС України, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02.03.2015, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку розміру пенсії та зобовязання вчинення дій відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 12.12.2016.

Суддя Свитка С. Л.