Справа № П/811/3158/14
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2016 рокусправа № П/811/3158/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Комар Н.В.

секретар Комар Н.В.

за участі представників позивача Кропліс К.М., Барановської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.07.2016 р. в справі № П/811/3158/14 за позовом Дочірнього підприємства «Центргаз» Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Центргаз» Відкритого акціонерного товариства «Кіровоградгаз» (далі - ДП «Центргаз») звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі - Кіровоградська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.08.2014 р. № про зменшення розміру від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в загальному розмірі 2384081 грн. та № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 73862 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.07.2016 р. позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Апеляційна скаргу обґрунтована висновками акту перевірки. Апелянтом зазначено, що позивачем при визначенні податкового зобов'язання з податку на додану вартість та доходу, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, невірно визначено базу оподаткування, виходячи з того, що у вартості оренди за договорами оренди враховано суму податку на додану вартість. Крім того, судом не прийнято до уваги неврахування позивачем в собівартості реалізованих послуг з оренди цілісних майнових комплексів та товарів при веденні господарської діяльності усіх витрат, пов'язаних з веденням господарської діяльності, при визначення ціни реалізації товарів (робіт, послуг). Також вказує на не підтвердження податковою перевіркою реальності здійснення господарських операцій по придбанню контрагентом позивача фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 товарів у постачальника ПП «Черкаситрейдсервіс» та їх подальшу реалізацію, у зв'язку з чим контрагенту позивача зменшено податкове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 671105 грн., в тому числі по взаємовідносинах з ДП «Центргаз». При цьому не взято до уваги, що ОСОБА_4 оскаржене податкове повідомлення-рішення на суму основного платежу 300937 грн. та штрафних санкцій в розмірі 107653 грн., тоді як актом перевірки зменшено податкове зобов'язання на суму податку на додану вартість в розмірі 671105 грн., що не оскаржено в судовому порядку.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. До судового засідання 14.12.2016 р. представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим колегія суддів визнала за можливе закінчити апеляційний перегляд справи за відсутністю представника відповідача.

Представники позивача в судовому засіданні просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач Дочірнього підприємства «Центргаз» Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» зареєстровано 18.09.2000 р., включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за № 31146068, перебуває на податковому обліку в Кіровоградській ОДПІ, є платником податку на прибуток та податку на додану вартість.

Судом першої інстанції встановлено, що у липні 2014 р. відповідачем проведено позапланову виїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2013 року, в ході якої встановлено ряд порушень щодо декларування, обчислення і сплати податків на додану вартість та прибутку, а саме: не включення до складу вартості послуг з оренди майна сум податку на додану вартість (занижено зобов'язання на 35665 грн.); господарська операція з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 носила безтоварний характер (не спрямовувалась на настання наслідків, які обумовлювались договором) (завищення податкового кредиту на 96933 грн.); не включення до складу вартості послуг з оренди майна сум податку на прибуток (занижено дохід на 184848 грн.); господарська операція з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 носила безтоварний характер (не спрямовувалась на настання наслідків, які обумовлювались договором) (завищення витрат на 43471 грн.); завищено витрати на суму 1378146 грн. за рахунок включення до складу витрат сум витрат, що не враховані позивачем в собівартість реалізованих послуг з оренди цілісних майнових комплексів при веденні господарської діяльності (різниця між загальною сумою витрат та одержаною орендною платою); попереднє порушення вплинуло на формування від'ємного значення об'єкту оподаткування наступних звітних періодів (за рахунок включення до складу витрат збитків).

Керівником відповідача прийнято 4 податкові повідомлення-рішення, 2 з яких підприємством оскаржені у цій справі

Також судом першої інстанції встановлено, що постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.11.2014 р., яка залишена без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 24.06.2015 р., задоволено позов ДП «Центргаз» та скасовано податкове повідомлення-рішення цього ж відповідача від 29.08.2014 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 125614 грн. та накладено штраф 31404 грн. Суди зробили висновки про помилковість таких висновків податкового органу: невключення до складу вартості послуг з оренди майна сум податку на додану вартість (занижено зобов'язання на 35665 грн.); господарська операція з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 носила безтоварний характер (не спрямовувалась на настання наслідків, які обумовлювались договором) (завищення податкового кредиту на 96933 грн.).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.11.2014 р., яка не переглядалась судом апеляційної інстанції, задоволено позов ДП «Центргаз» та скасовано податкове повідомлення-рішення цього ж відповідача від 29.08.2014 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 16486 грн. Задовільняючи позов, суд зробив висновок, що підприємство правомірно включило до складу вартості послуг з передачі в оренду нерухомого майна податок на додану вартість.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 72 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність включення підприємством до складу витрат усієї суми витрат, що понесенні ним при утриманні цілісних майнових комплексів, які передавались в оренду.

Також судом першої інстанції встановлено, що позивачу належать на праві власності цілісні майнові комплекси, які розташовані на території Кіровоградської області, на утримання яких позивач щомісячно витрачає сталу кількість коштів незалежно від факту передання нерухомості в оренду, тому вважав, що передання майна в оренду зменшує понесенні витрати.

Враховуючи не надання відповідачем доказів, які б доводили, що підприємством не уклало договори оренди з особами, котрі бажали платити більшу оренду плату, а також те, що до основних видів діяльності позивача не належить надання в оренду майна, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не укладалось збиткових договорів, у зв'язку з чим дійшов висновку про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Кіровоградською ОДПІ проведено позапланову виїзну документальну перевірку ДП «Центргаз» ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» та філії з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 р. по 31.12.2013 р. та перевірку з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р., за наслідками якої складено акт № 16/11-23-22-04/31146068 від 04.08.2014 р., згідно з висновками якого встановлено, зокрема, порушення ДП «Центргаз» пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 135.2, п. 135.4 ст. 135, п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4, п. 138.5, п. 138.6, п. 138.8, 138.9, п. 138.10 ст. 138, п. 150.1 ст. 150 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибутку на загальну суму 23000 грн., в тому числі за 2013 р. - на 23000 грн., а також завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток в загальній сумі 2356457 грн., в тому числі за 2011 р. - на 597435 грн., за 2012 р. - на 697674 грн., за 2013 р. - на 1061348 грн.; п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 124821 грн., в тому числі за грудень 2012 р. - на 3546 грн., за січень 2013 р. - на 9498 грн., за лютий 2013 р. - на 9949 грн., за березень 2013 р. - на 35114 грн., за квітень 2013 р. - на 7455 грн., за травень 2013 р. - на 7480 грн., за червень 2013 р. - на 7591 грн., за липень 2013 р. - на 7626 грн., за серпень 2013 р. - на 6057 грн., за вересень 2013 р. - на 9503 грн., за жовтень 2013 р. - на 5908 грн., за листопад 2013 р. - на 5308 грн., за грудень 2013 р. - на 9786 грн., а також завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту всього в сумі 70389 грн., в тому числі за травень 2012 р. - на 47226 грн., за червень 2012 р. - на 23163 грн., та завищення показнику рядка 24 декларації з податку на додану вартість за грудень 2013 р. на суму 6984 грн. (а.с. 38-65 т.1).

На підставі цього акту перевірки Кіровоградською ОДПІ 29.08.2014 р. прийняті податкові повідомлення-рішення: № про зменшення суми від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток на загальну суму 2384081 грн. (а.с. 7 т.1); № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в загальному розмірі 73862 грн. (а.с. 9 т.3), які є предметом оскарження в даній справі, а також податкові повідомлення-рішення про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 125614 грн. та застосування штрафу в розмірі 31404 грн.; збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на 16486 грн.

Підставою для висновку про завищення позивачем від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток є встановлення в ході податкової перевірки порушень при формуванні позивачем доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, порушень при формуванні витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також порушення щодо перенесення збитків попередніх (звітних) періодів, що призвело до завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування цим податком.

З акту перевірки та пояснень відповідача вбачається, що сума завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, визначена у податковому повідомленні-рішення № , складається з наступного: порушення по договорам оренди - 115431 грн.; порушення по включенню до складу витрат сум витрат, що не враховані в собівартість реалізованих послуг з оренди цілісних майнових комплексів та реалізації товарів - 1378146 грн.; порушення по взаємовідносинам з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 - 43471 грн.; порушення по перенесенню збитків попередніх (звітних) податкових періодів - 847033 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ДП «Центргаз» укладено ряд договорів оренди майна з ВАТ «Кіровоградгаз», ТОВ «Ульяновкаліс», ВКФ «РВК Плюс», ТОВ «Альфа-Інтертрейд», за умовами якого позивачем як орендодавцем передавалось у строкове платне користування цілісні майнові комплекси. В матеріалах справи наявні первинні документи, які підтверджують передачу майна в оренду.

В якості підстави для висновку про завищення розміру від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток контролюючим органом зазначено зменшення збитків підприємства внаслідок порушення формування витрат, що враховуються при визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, зокрема, у зв'язку з тим, що вартість оренди майна в договорах вказана без зазначення суми податку на додану вартість.

Згідно зі статтею 23 Податкового кодексу України базою оподаткування є фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об'єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов'язання.

Щодо податку на додану вартість базою оподаткування є вартість товарів (робіт та послуг), що є предметами операцій з їх постачання, імпорту та експорту.

За загальним правилом податок на додану вартість - це непрямий податок, який є часткою новоствореної вартості, входить до ціни реалізації товарів і сплачується споживачем до державного бюджету на кожному етапі виробництва товарів.

За приписами п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України - база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Аналіз вказаних положень Податкового кодексу України свідчить про те, що, податок на додану вартість входить до договірної вартості, а тому окреме визначення цієї суми не потребує деталізації, в тому числі шляхом зазначення в тексті договору як її складової.

Зміст первинних документів, якими підтверджено передачу майна в оренду та документів податкової звітності вказує на те, що позивачем дотримано вимоги податкового законодавства щодо визначення бази оподаткування операцій з передачі майна в оренду.

Крім того, з обставин справи вбачається, що підставою для зменшення розміру від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток є безтоварність господарських операцій позивача з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4

Позивачем як замовником укладено з фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 як підрядником договір № 20/04 від 23.04.2012 р., предметом якого є виконання ремонту під'їзних залізничних колій і стрілочних переводів власними силами підрядника з використанням власного обладнання, інструменту та матеріалів. За наслідками виконаних робіт сторонами складено локальний кошторис № 2-1-1 на ремонт залізничних колій та стрілочних переводів за формою №4, довідку про вартість виконаних будівельних робіт за червень 2012 р., підсумкова відомість ресурсів за червень 2012 р., акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2012 р. Фізичною особою-підприємцем видано позивачу податкові накладні від 14.04.2012 р. № 14, від 25.05.2012 р. № 23, від 28.05.2012 р. № 24, від 29.05.2012 р. № 26, від 30.05.2012 р. № 28, від 31.05.2014 р. № 29, від 27.06.2012 р. № 21. Позивачем здійснена оплату отриманих послуг у повному обсязі, що підтверджується платіжними документами.

Зміст первинних документів за цими господарськими операціями та документів податкової звітності вказує на те, що позивачем дотримано вимоги податкового законодавства щодо визначення бази оподаткування даних операцій.

Щодо порушень по включенню до складу витрат сум витрат, що не враховані в собівартість реалізованих послуг з оренди майна та товарів при веденні господарської діяльності, колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що єдиною підставою для такого висновку є декларування підприємством протягом періоду, що перевірявся, збитків, при цьому контролюючий орган посилається на п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України у відповідній редакції, згідно з яким витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Як встановлено п. 138 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

До витрат операційної діяльності відповідно до пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 цього кодексу включається, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Акт перевірки не містить відображення господарських операцій, щодо яких контролюючим органом зроблено висновок про декларування витрат, які не враховано в собівартість реалізованих (наданих) послуг з оренди майна та товарів.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За правилами пункту 61.2 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється органами, зазначеними устатті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України контролюючим органом щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби, визнано органи державної податкової служби.

Як встановлено ст. 83 Податкового кодексу України, для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

На час проведення перевірки, за наслідками якої прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, оформлення результатів податкових перевірок регулював Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затверджений наказом ДПС України від 22.12.2010 р. № 984, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 р. за № 34/18772, (далі - Порядок № 984) відповідно до пунктів 4-6 розділу 1 якого акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та

податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до п. 5.2 розділу 2 Порядку № 984 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником

податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт

порушення, зазначити перелік цих документів; у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій

(службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому

запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки; у разі надання посадовими особами платника податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхдіно відобразити в акті.

Відтак, встановлення дійсного обсягу податкових зобов'язань платника є обов'язком контролюючого органу, який проводить податкову перевірку.

Невстановлення дійсного обсягу податкових зобов'язань платника, невикладення в акті документальної перевірки встановлених порушень податкового законодавства чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів, є порушенням контролюючим органу приписів Податкового кодексу України та Порядку № 984, відтак, контролюючим органом встановлено обсяг податкових зобов'язань позивача не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Зазначені порушення приписів податкового законодавства при проведенні податкової перевірки в частині не викладення в акті перевірки встановлених порушень з посиланням на первинні документи, дають суду апеляційної інстанції підстави вважати, що акт перевірки не є належним доказом у розумінні ст. 70 КАС України.

У зв'язку із зазначеним судова колегія вказує на недоведеність зазначеного порушення.

Також є недоведеним належними доказами зазначення контролюючим органом в якості підстави для висновку про завищення розміру від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток порушення по перенесенню збитків попередніх (звітних) періодів.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлена недоведеність порушень по включенню до складу витрат сум витрат, що не враховані в собівартість реалізованих послуг з оренди майна та продажу товарів при веденні господарської діяльності, відсутні підстави вважати, що підприємством неправомірно задекларовано у відповідних податкових періодах збитки, тому відсутні підстави для висновку про наявність порушень з боку підприємства по перенесенню таких збитків попередніх (звітних) періодів.

Відповідно до п. 150.1 ст. 150 Податкового кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено зазначених контролюючим органом порушень, не встановлено порушень приписів п. 150.1 ст. 150 Податкового кодексу України щодо розрахунку від'ємного значення та його перенесення до показників декларацій наступних податкових періодів, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість висновку контролюючого органу про завищення позивачем від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, відповідно, є правильним висновок суду першої інстанції про скасування податкового повідомлення-рішення від 29.08.2014 р. № про зменшення розміру від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в загальному розмірі 2384081 грн.

При цьому колегія суддів зауважує, що посилання апелянта на збитковість діяльності підприємства не може слугувати підставою для зменшення розміру від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток.

Що стосується податкового повідомлення-рішення № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 73862 грн., колегія суддів вказує на наступне.

Підставою прийняття цього рішення є висновок контролюючого органу про неправомірність формування податкового кредиту по господарським операціям з надання в оренду цілісних майнових комплексів та безтоварність господарських операцій позивача з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4

Фактичне підтвердження господарських операцій позивача з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 встановлена судом апеляційним інстанції вище.

Також приведеними вище висновками апеляційного суду встановлено, що податок на додану вартість входить до договірної вартості за договорами оренди, а тому окреме визначення цієї суми не потребує деталізації, в тому числі шляхом зазначення в тексті договору як її складової.

Зміст первинних документів, якими підтверджено передачу майна в оренду та документів податкової звітності вказує на те, що позивачем дотримано вимоги податкового законодавства щодо визначення бази оподаткування операцій з передачі майна в оренду, а тому висновок контролюючого орагну щодо заниження податку на додану вартість у зв'язку з не включення сум податку на додану вартість до вартості послуг з передачі мана в оренду є протиправним.

Формування податкового кредиту здійснюється виключно на підставі первинних документів, якими, зокрема є податкові накладні, зміст яких відповідає вимогам статті 201 Податкового кодексу Україна.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 цієї ж статті визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.11.2014 р. в справі № П/811/3157/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2015 р., визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 29.08.2014 р. про збільшення ДП «Центргаз» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 125614 грн. за основним платежем та 31404 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, яке прийнято за наслідками тієї самої податкової перевірки, за якою прийняті оспорювані в даній справі податкові повідомлення-рішення (а.с. 60-64, 72-76 т.4).

Правомірність формування податкового кредиту свідчить про відсутність підстав для висновку про завищення позивачем розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість, є правильним висновок суду першої інстанції про скасування податкового повідомлення-рішення від 29.08.2014 р. № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 73862 грн.,

Доводи апелянта є необґрунтованими та спростовані приведеними вище висновками суду апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.07.2016 р. в справі № П/811/3158/14 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.07.2016 р. в справі № П/811/3158/14 за позовом Дочірнього підприємства «Центргаз» Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 15.12.2016 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко