Справа № 810/5013/15
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5013/15 Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С. Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Мацедонської В.Е., при секретарі - Шевчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Плисецький гранітний кар'єр» до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Плисецький гранітний кар'єр» (надалі за текстом - «ТОВ «Плисецький гранітний кар'єр») звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування: податкового повідомлення-рішення № від 19.05.2015 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 1 003 175 грн.; податкового повідомлення-рішення № від 19.05.2015 р., яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на прибуток на 2 262 108 грн.; податкового повідомлення-рішення № від 19.05.2016 р., яким до товариства застосовані штрафні санкції за порушення пунктів 3.5, 7.24 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні в розмірі 107 975 грн. 98 коп.; податкового повідомлення-рішення № від 19.05.2016 р., яким позивачеві зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 20 171 805 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Васильківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області (надалі за текстом - «Васильківська ОДПІ»), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 23.03.2015 р. по 10.04.2015 р. посадовцями Васильківської ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Плисецький гранітний кар'єр» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р.

Результати перевірки оформлено актом № 728/10-07-22-02-12/03577160 від 20.04.2015р.

Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги ст.ст. 135, 138, 139, 185, 188, 198, 201 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України»), пунктів 3.5, 7.24 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні наслідок чого: занижено податок на додану вартість на 668 783 грн.; занижено податок на прибуток на 1 508 072 грн. та зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування за 2014 р. на 20 171 805 грн.; перевищено встановлений ліміт готівки в касі на 53 987 грн. 99 коп.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

Відповідно до договору про переведення боргу № 2Ф/14 від 04.03.2014 р. ТОВ «Плисецький гранітний кар'єр» зобов'язалось виконати грошове зобов'язання у розмірі 4 039 093 грн. 51 коп., що виникло у ТОВ «Українська інвестиційно-інжинірингова компанія» перед ТОВ «Будтехносервіс» на підставі договорів будівельного підряду.

Переведення боргу за названим договором здійснювалось за винагороду у розмірі 4 039 093 грн. 51 коп.

Позивач отримав від ТОВ «Українська інвестиційно-інжинірингова компанія» зазначені кошти, проте розрахунки із ТОВ «Будтехносервіс» не здійснив та не включив їх у 2014 р. до складу інших доходів.

За умовами договору підряду № ПК-7/13 від 10.05.2013 р. ТОВ «Фобос-О» зобов'язалось здійснити загально будівельні роботи на об'єкті ТОВ «Плисецький гранітний кар'єр», а останнє - прийняти та оплатити їх.

За даними актів виконаних робіт загальна вартість робіт складає 4 012 700 грн., у т.ч. 668 783 грн. ПДВ.

Разом з тим, згідно інформаційно-аналітичній довідці ТОВ «Фобос-О» відсутнє за податковою адресою, не має трудових ресурсів, складських приміщень, автомобільного транспорту.

На думку відповідача наведене свідчить про те, що позивач безпідставно сформував витрати та податковий кредит за вказаною господарською операцією.

Також, у 2014 р. ТОВ «Плисецький гранітний кар'єр» включило до складу адміністративних витрат 307 000 грн., сплачених ФОП ОСОБА_2, однак будь-яких первинних документів щодо цього не надано.

У 2005 р. між позивачем та компанією «ALTA» було укладено контракт на поставку технологічної лінії по переробці каменя.

Відповідно до митних декларацій ТОВ «Плисецький гранітний кар'єр» було отримано товар на суму 1 158 000 доларів США та 1 345 730 євро.

При цьому, позивач суму сплатив нерезиденту 632 558, 80 доларів США та 939 630, 91 євро, а решту суми було перераховано ВАТ АБ «Украгазбанк» на підставі договорів банківської гарантії.

За таких обставин, між позивачем та ВАТ АБ «Украгазбанк» укладено кредитні договори.

У період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р. ТОВ «Плисецький гранітний кар'єр» віднесено до складу витрат 20 638 939 грн. курсових різниць по заборгованості в іноземній валюті.

Водночас, станом на 01.01.2013 р. на балансі підприємства відсутні основні засоби, що були придбані у компанії «ALTA». Тобто, вони не використовувались позивачем у власній господарській діяльності.

Згідно видаткових касових ордерів № 144712 від 30.04.2014 р., № 144724 від 05.08.2014 р., № 144726 від 06.08.2014 р., № 144727 від 07.08.2014 р., № 144728 від 08.08.2014 р., № 144730 від 13.08.2014 р., № 144738 від 11.11.2014 р. з каси підприємства громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 видавались готівкові кошти у загальній сумі 53 987 грн. 99 коп.

Разом з тим, у названих касових ордерах відсутні підписи про одержання готівки, що призвело до перевищення встановленого ліміту залишку готівки в касі.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, Васильківською ОДПІ прийнято: податкове повідомлення-рішення № від 19.05.2015 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 1 003 175 грн., у тому числі 668 783 грн. за основним платежем та 334 392 грн. за штрафними санкціями; податкове повідомлення-рішення № від 19.05.2015 р., яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на прибуток на 2 262 108 грн., у тому числі 1 508 072 грн. за основним платежем та 754 036 грн. за штрафними санкціями; податкове повідомлення-рішення № від 19.05.2016 р., яким до товариства застосовані штрафні санкції за порушення пунктів 3.5, 7.24 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні в розмірі 107 975 грн. 98 коп.; податкове повідомлення-рішення № від 19.05.2016 р., яким позивачеві зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 20 171 805 грн.

Питання, пов'язані з формуванням платником податку на прибуток і податку на додану вартість валових витрат, податкового кредиту врегульовано статтями 138, 139, 198 ПК України.

Згідно з пунктом 138.1 статті 138 ПК України (тут та надалі норми ПК України у редакції що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

За змістом підпункту 138.1.1 пункту 138.1 названої статті ПК України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

За приписами пункту 138.8 ст. 138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За приписами підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

На підтвердження товарності укладених угод позивачем було надано копії: ліцензії ТОВ «Фобос-О» на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури; договору підряду № ПК-7/13 від 10.05.2013 р.; актів погодження обсягів робіт; висновку експертизи щодо відповідності проектної документації нормативним актам з питань охорони праці; переліку працівників та механізмів; актів прийому-передачі виконаних робіт; актів здачі-прийняття робіт (надання послуг); журналу в'їзду машин сторонніх організацій; договору про надання юридичних послуг № ПК-4п/14 від 30.04.2014 р. та додаткових угод до нього; заявок; звітів про надання юридичних послуг; актів здачі-прийняття робіт (надання послуг); податкових накладних; банківських виписок, які свідчать, що зобов'язання за договорами між позивачем та ТОВ «Фобос-О», ФОП ОСОБА_2 виконувались сторонами у повному обсязі.

Таким чином, у ТОВ «Плисецький гранітний кар'єр» наявні всі необхідні документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для формування витрат та податкового кредиту, а аналіз наданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум валових витрат та податкового кредиту по операціям з названими контрагентами.

Відсутність контрагента за юридичною адресою не є підставою для висновку про неправомірність формування покупцем валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Посилання відповідача на те, що під час перевірки позивачем не надано первинних документів щодо господарських взаємовідносин з ФОП ОСОБА_2 обґрунтовано не взято судом до уваги.

Відповідно до листа від 07.04.2015 р. «Про надання письмових пояснень та їх документального підтвердження» Васильківська ОДПІ просила надати належним чином завірені копії документів по взаємовідносинам з ФОП Калинським, з яким у позивача не було договірних відносин.

Водночас, копії необхідних документів було додано позивачем до скарги про перегляд спірних податкових повідомлень-рішень, адресованої Головному управлінню ДФС у Київській області та до позовної заяви.

Відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 ПК України визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від'ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи зобов'язання ТОВ «Плисецький гранітний кар'єр» перед ВАТ АБ «Укргазбанк» за кредитними договорами виникли у зв'язку з придбанням позивачем лінії по переробці каміння.

Це обладнання безпосередньо пов'язане із господарською діяльністю позивача і було введено в експлуатацію 08.06.2007 р.

Той факт, що у подальшому технологічна лінія була реалізована, не позбавляє платника податків права на врахування курсових різниць у складі його витрат (доходів).

Таким чином, судом першої інстанцій не встановлено жодного фактичного порушення позивачем вимог наведених норм законодавства, яке б позбавляло його права на формування витрат та податкового кредиту.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 ПК України йдоходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Підпункт 14.1.255 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначає відступлення права вимоги як операцію з переуступки кредитором прав вимоги боргу третьої особи новому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу кредитору або без такої компенсації.

Згідно пункту 153.5 статті 153 ПК України з метою оподаткування платник податку веде облік фінансових результатів операцій від проведення операцій з продажу (передачі) або придбання права вимоги зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари, виконані роботи чи надані послуги третьої особи, зобов'язань за фінансовими кредитами, а також за іншими цивільно-правовими договорами. При першому відступленні зобов'язань витрати, понесені платником податку - першим кредитором, визначаються в розмірі договірної (контрактної) вартості товарів, робіт, послуг, за якими виникла заборгованість, за фінансовими кредитами - у розмірі заборгованості за даними бухгалтерського обліку на дату здійснення такого відступлення відповідно до вимог цього Кодексу, а за іншими цивільно-правовими договорами - у розмірі фактичної заборгованості, що відступається. До складу доходів включається сума коштів або вартість інших активів, отримана платником податку - першим кредитором від такого відступлення, а також сума його заборгованості, яка погашається, за умов, що така заборгованість була включена до складу витрат згідно з вимогами цього Закону. Якщо доходи, отримані платником податку від наступного відступлення права вимоги зобов'язань третьої особи (боржника) або від виконання вимоги боржником, перевищують витрати, понесені таким платником податку на придбання права вимоги зобов'язань третьої особи (боржника), отриманий прибуток включається до складу доходу платника податку.

Водночас, ТОВ «Плисецький гранітний кар'єр» отримало дохід у вигляді винагороди за прийняття на себе зобов'язання перед «Будтехносервіс» у розмірі 4 039 093 грн. 51 коп. та зобов'язалось сплатити останньому таку ж суму.

З огляду на викладене, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про те, що у даній правовій ситуації відсутній об'єкт оподаткування податком на прибуток.

Згідно з пунктом 3.5 глави 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637 (надалі за текстом - «Положення») У разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред'явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Якщо видаткова відомість складена на видачу готівки кільком особам, то одержувачі також пред'являють паспорти чи документи, що їх замінюють, і розписуються у відповідній графі документа. Для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача.

Пунктом 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12 червня 1995 р. № 436/95 установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день.

Як встановлено судом попередньої інстанції та підтверджується матеріалами справи видача готівки відображалась позивачем у касовій книзі.

При цьому, така видача здійснювалась головному бухгалтеру та директору товариства, які хоча і не вичинили відповідній підпис у графі «Одержувач», проте проставили підписи у графах «Керівник» та «Головний бухгалтер».

За таких обставин, окружний адміністративний суд дійшов вірного висновку про те, що за умови фактичного здійснення касової операції ТОВ «Плисецький гранітний кар'єр» не може бути притягнуто до відповідальності лише з підстав формального порушення правил заповнення видаткових касових ордерів.

З огляду на викладене судова колегія не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення ухвали в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 13 грудня 2016 р.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мацедонська В.Е.

Мельничук В.П.