Справа № 686/13052/16-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/13052/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мазурок О.В.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

07 грудня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г.

за участю:

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

23 червня 2016 року позивач, ОСОБА_2, звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 вересня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 05 червня 2016 року інспектором патрульної поліції роти №3 батальйону УПП у м. Хмельницькому, рядовим поліції Костюком А.І. зупинено транспортний засіб Mersedes-Benz, д.н.з НОМЕР_1 шляхом увімкнення проблискових маячків, який, порушуючи п. 10.10 ПДР України, рухався заднім ходом на перехресті вул. Кам'янецька та вул. Вітанова. На вимоги інспектора патрульної поліції, позивач здійснив зупинку автомобіля на перехресті, чим порушив п. 15.9 (ґ) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП., вказані обставини підтверджуються записом з нагрудної відеокамери відповідача.

05 червня 2016 року складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу Mersedes-Benz, д.н.з НОМЕР_1, в якому вказано, що транспортний засіб суттєво перешкоджає дорожньому руху.

08 червня 2016 року інспектором роти №3 батальйону УПП у м.Хмельницькому винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №854275 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

15 червня 2016 року на адресу керівництва Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому надійшла скарга від позивача щодо оскарження постанови ПС2 №854275 від 08.06.2016. за результатами розгляду скарги, проведено службову перевірку, відповідно до якої дії інспектора патрульної поліції роти №3 батальйону УПП визнано такими, що не суперечать вимогам чинного законодавства.

На думку позивача, постанова про адміністративне правопорушення є протиправною, що стало підставою для звернення до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано до суду доказів того, що позивач своїми діями примусив інших учасників дорожнього руху змінити швидкість, напрямок руху або вжити інші заходи щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян та керуючись положеннями КУпАП, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з рішення суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно частини 3 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.4 ПДР України, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих правил.

Відповідно до п. 15.9 (ґ) ПДР України, зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

У своїх висновках суд першої інстанції послався на обов'язок доказування відповідачем адміністративного порушення, вчиненого ОСОБА_2, а саме того, що позивач своїми діями примусив інших учасників дорожнього руху змінити швидкість, напрямок руху або вжити інші заходи щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, проте таке твердження спростовуються тим, що надання таких доказів передбачено частиною 4 статті 122 КУпАП, а відповідно до постанови від 08.06.2016, позивачем вчинене правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП підтверджується наступними доказами: актом огляду та тимчасового затриманням транспортного засобу від 05.06.2016 року, з якого вбачається що транспортний засіб суттєво перешкоджає дорожньому руху, поясненнями свідків, а також показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фотозйомки, відеозаписом з нагрудної камери інспектора патрульної поліції Костюка А.І., які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, відповідач при винесенні постанови серії ПС2 №854275 від 08 червня 2016 року про накладення адміністративного стягнення за частиною 3 статті 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Щодо позовної вимоги про закриття провадження в справі суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 222 КУпАП органи Національної поліції є уповноваженим органом(посадовою особою), які розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема щодо порушень 1, 2 та 3 частин статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 статті 162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1)визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2)зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3)зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4)стягнення з відповідача коштів;

5)тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6)примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7)примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8)визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена суб'єктом владних повноважень оскаржується в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку адміністративного судочинства, що цілком узгоджується з статтею 17 КАС України, яка визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Таким чином, суд при розгляді позову при оскарженні постанови у справі про адміністративне правопорушення та прийняті рішення по справі мав керуватися нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що до компетенції суду при вирішенні справ за правилами КАС України не належить вирішення питання про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки такі повноваження надані особам, уповноваженим вирішувати справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вимога позивача про закриття провадження у справі є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суд.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення: є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 вересня 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Загороднюк А.Г.