Справа № 2а-247/10
Суддя: Малков В.В.
Дата ухвалення: 2010-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кузнецовський міський суд Рівненської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2010 року м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням судді Малкова В.В., при секретарі Волос І.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кузнецовську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Кузнецовську про перерахунок та виплату пенсій, нарахування збільшення пенсії,

ВСТАНОВИВ :

25.02.10 позивач звернувся в суд з позовом. У позовній заяві вказує, що він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом 3 групи, захворювання пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС (далі в рішенні постраждалий категорії 1, інвалід 3 гр.). Отримує пенсію по інвалідності та додаткову пенсію у меншому розмірі ніж це передбачено статтями 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " від 28.02.1991 року №796-ХІІ (далі в рішенні- Закон №796). Також позивачу не збільшено розмір пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років стажу. Тому просить відновити порушене право шляхом зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії, додаткової пенсії та провести збільшення пенсії за кожний рік роботи понад 20 років стажу з 19.05.08 по день ухвалення постанови.

У запереченні проти позову відповідач вказує, що слід відмовити у задоволенні позову. Підставою для відмови вважає відсутність правових підстав для застосування при обрахунку пенсії та додаткової пенсії позивачу мінімального розміру пенсії за віком, який встановлено ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі-Закон N 1058) у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. На його думку, мінімальний розмір пенсії встановлюється виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Тому позивачу у період з травня 2008 виплачувалась державна пенсія по інвалідності по 3 групі як постраждалому категорії 1 та додаткова пенсія. Розмір державної пенсії визначено постановою КМУ № 530 від 28.05.08 (далі-постанова КМУ №530) з 22.05.08 та постановою КМУ № 654 від 16.07.08 (далі- постанова КМУ №654) з 01.07.08. Додаткова пенсія позивачу за шкоду заподіяну здоровю визначена згідно із п.4 постанови КМУ №530 у розмірі 15 відсотків прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Також у запереченні вказано, що застосування положень п.2 ст.56 Закону №796 щодо обчислення стажу, застосовується лише при призначенні пенсії за віком (за вислугу років). Обчислення стажу для осіб, які отримують пенсію по інвалідності, проводиться виходячи із вимог законодавства про загальний трудовий стаж - 25 років для чоловіків.

В судовому засіданні позивач подав заяву про уточнення позовних вимог. Згідно із заявою перерахунок та виплату пенсій просить провести з 1.06.2008 року по день ухвалення судом постанови, в решті позовні вимоги залишив без змін. Позивач пояснив, що рішення відповідача по не нарахуванню та виплаті йому пенсій у розмірі, встановленому законом, є неправомірним, тому просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявився. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. За таких обставин суд ухвалив провести розгляд справи без участі представника відповідача.

Заслухавши позивача, розглянувши заперечення на позов, у результаті повного і всебічного дослідження письмових доказів та керуючись законом суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 49 Закону №796 передбачено, що пенсії постраждалим, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Конкретний розмір вказаних пенсій, визначений, зокрема, у статтях 50 та 54 вказаного Закону.

Статті 50 - 54 Закону №796 неодноразово змінювались. Зміни внесені у Закон №796 Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року N 107-VI (далі- Закон №107) щодо зменшення розміру державних пенсій та додаткових пенсій постраждалим категорії 1 порівняно із попередньою редакцію Закону №796 визнано таким, що не відповідає Конституції України (рішення Конституційного Суду України від 22.05.08 №10-рп/2008). Отже при розгляді спору слід застосовувати Закон №796 у редакції, яка була чинною до внесення вказаних змін.

Частиною 4 статті 54 Закону №796 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 3 групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 6 мінімальних пенсій за віком. У ч.3 статті 54 Закону №796 визначено, що обчислення і призначення пенсій по інвалідності провадиться на загальних підставах відповідно до Закону N 1058-IV. Згідно із статтею 50 Закону №796 постраждалим категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам 3 групи у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 Закону №796, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

На думку суду, Закон №1058 не обмежує призначення пенсії по інвалідності постраждалим категорії 1, інвалідам 3 гр. та додаткової пенсії вказаним особам. Положення статті 28 Закону №1058 та ч.3 ст. 54 Закону №796 слід застосовувати у даному спорі, як вихідний критерій розрахунку пенсії по інвалідності та додаткової пенсій постраждалим категорії 1, інвалідам 3 гр.. Таким критерієм є мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 цього Закону, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Положення частини 3 статті 28 Закону N 1058-IV не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 3 статті 28 Закону N 1058-IV.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи, його інвалідність повязана з наслідками Чорнобильської катастрофи з 19.05.08 довіку, ОСОБА_1 віднесений до категорії 1 осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вказані факти встановлені довідкою Рівненської спеціалізованої онкорадіологічної МСЕК (сер МСЕ №143393), посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1) серія А №422132 та вкладкою до цього посвідчення №626876 С. Позивач одержує пенсію по інвалідності на підставі статті 54 Закону №796 та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі статті 50 цього ж Закону.

Виплату пенсії та додаткової пенсії позивачу у період з червня 2008 по даний час відповідач здійснює виходячи із розміру пенсії та додаткової пенсії, що визначені постановами КМУ № 654 та №530. Вказані суми виплат не відповідають розміру державної пенсії та додаткової постраждалим 1 категорії, інвалідам 3 гр., розмір яких встановлено статтями 50 та 54 Закону №796.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, при розрахунку та виплаті державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону №796, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний Бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Тому рішення УПФ про призначення та виплату позивачу державної пенсії і додаткової пенсії у період з 1.06.08, виходячи з розмірів пенсії та додаткової пенсії, визначених постановами КМУ № 654 та №530, порушує право позивача на отримання пенсійних виплат, в установленому законом розмірі, є протиправним. З метою відновлення порушеного права позивача необхідно зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу кошти у визначеному ст.ст.50 та 54 Закону №796 розмірі, врахувавши пенсійні виплати отримані позивачем у період з 1.06.08 по даний час.

Вказаних правових позицій при розгляді аналогічних спорів дотримується Вищий адміністративний суд України та Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України (ухвала від 19.12.07 та постанова від 30.09.08 відповідно).

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим не підлягає задоволенню вимога позивача про нарахування збільшення пенсії по інвалідності на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад 20 років стажу, оскільки, на думку суду, положення ст.56 Закону №796, якими передбачено пільги щодо обчислення стажу застосовуються при призначенні особі пенсії за вислугу років (за віком) і не поширюються на пенсію по інвалідності, що призначена згідно із ст.54 Закону №796. Отже при нарахуванні збільшення пенсії позивачу УПФ правомірно застосовані загальні вимоги про обчислення стажу при нарахуванні збільшення пенсії понад 25 років стажу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 71, 158-163 КАС України, п.2 р.2 Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити частково. Рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Кузнецовську про призначення та виплату ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії з 1 червня 2008 року виходячи із розмірів, визначених у постановах Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.08 та №530 від 28.05.08 визнати протиправним.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Кузнецовську зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1) державну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком з 1 червня 2008 року по день ухвалення постанови суду, врахувавши суми, які були отримані ОСОБА_2 за вказаний період як державна пенсія та додаткова пенсія.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається сторонами протягом десяти днів з дня її проголошення. Сторони можуть подати на постанову апеляційну скаргу протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд.

Головуючий