Справа № 810/4247/15
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року м. Київ К/800/3288/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Мороз Л.Л., Горбатюка С.А., Кравцова О.В.,

розглянувши у попередньому розгляді касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Монтажно - будівельне управління - 2" на постанову Київського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2016 року по справі №810/4247/15 за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі Київської області до товариства з обмеженою відповідальністю „Монтажно - будівельне управління - 2" про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року управління Пенсійного фонду України в м.Обухові та Обухівському районі Київської області звернулося в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Монтажно - будівельне управління - 2" в якому просило стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Монтажно - будівельне управління - 2" на користь управління Пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі Київської області 2003 грн. 26 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, визначений розмір витрат, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. У зв'язку з виплатою та доставкою пенсій, на загальну суму 2003,26 грн. та не відшкодуванням відповідачем зазначених витрат у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення сум фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в примусовому порядку.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2016 року, позовні вимоги задоволені.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями товариство з обмеженою відповідальністю „Монтажно - будівельне управління - 2" звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 4 березня 1996 р. товариство з обмеженою відповідальністю „Монтажно - будівельне управління - 2" зареєстроване, як юридична особа. У відповідача утворилася заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій (список № 2) за серпень 2015 р. у сумі 2003 грн. 26 коп. Згідно розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за серпень 2015 р. сума фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що підлягає відшкодуванню складає 2003 грн. 26 коп. Вказаний розрахунок 24 липня 2015 р. був отриманий відповідачем. Відповідачем не була сплачена названа заборгованість у добровільному порядку.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що сума заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в розмірі 2003,26 грн. відповідачем у встановлені законодавством строки не сплачена, доказів погашення зазначеної заборгованості станом на день розгляду справи не надано.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно п. 2 розділу XV „Прикінцеві положення" Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV(далі - Закон 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України „Про пенсійне забезпечення".

Як вбачається з наведеної норми, підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності Законом.

Зазначене вказує на те, що законодавцем передбачений обов'язок підприємств, які мають у своїх виробничих підрозділах робочі місця зі шкідливими умовами праці, відшкодувати фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 1.

Згідно п.10 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України затверджена постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 р. за №64/8663(далі - Інструкція).

У відповідності до п. 6.1 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Фонду на виплату та доставку пенсій в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6.2 Інструкції передбачено, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV „Прикінцеві положення" Закону 1058-IV.

При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Згідно п. 6.3 Інструкції у разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники.

Таким чином, обов'язок здійснювати відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначеної на пільгових умовах особі, яка має стаж, що дає право на призначення цієї пенсій, належить або підприємству, на якому працювала така особа, або його правонаступнику.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 якій позивачем була виплачена пенсія за серпень 2015 р., працювала у відповідача і їй була призначена пільгова пенсія на підставі п.п. „б" - „з" ч. 1 ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991, № 1788-XII (список № 2). ОСОБА_1 у серпні 2015 р. була виплачена пенсія в сумі: 2003 грн. 26 коп., що підтверджується розрахунком фактичних витрат на виплату і доставку пенсій.

З огляду на наведене колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що фактичні витрати на виплату та доставку пенсій ОСОБА_1 в розмірі 2003,26 грн. має відшкодувати відповідач.

Крім того колегія суддів вважає вірними висновки судів щодо відхилення доводів відповідача, що він не повинен відшкодовувати витрати на виплату та доставку пільгових пенсій ОСОБА_1 з моменту досягнення нею 55 річного віку, через наступне.

Згідно ст. 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно;55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

На момент призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії, п. „б" ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення" було передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники-жінки, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 народилася 22 червня 1960 р., а отже, має право на пенсію за віком після досягнення нею 59-річного віку.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Монтажно - будівельне управління - 2" відхилити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: