Справа № 825/1538/16
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1538/16 Головуючий у 1-й інстанції: Поліщук Л.О., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

05 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року по справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про скасування податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» (далі - Позивач) звернулось до суду із адміністративним позовом до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі - Відповідач) у якому просило скасувати податкову вимогу від 14.07.2016 №1222-17.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року зазначений адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони у судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19.02.2016 ПАТ «РОДОВІД БАНК» подало до ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області податкову декларацію з плати за землю за 2016 рік на загальну суму 10962,99 грн. (а.с.18-20).

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 25.02.2016 № 107 ПАТ «"РОДОВІД БАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних.

25.02.2016 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 261 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «РОДОВІД БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку, відповідно до якого з 26.02.2016 розпочато процедуру виведення ПАТ «РОДОВІД БАНК» з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на 1 місяць з 26.02.2016 по 25.03.2016 включно.

Крім того, даним рішенням уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «РОДОВІД БАНК» призначено ОСОБА_2 строком на один місяць з 26.02.2016 по 25.03.2016 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.03.2016 № 419 продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «РОДОВІД БАНК» з 26.03.2016 по 25.04.2016 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.04.2016 № 610 продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «РОДОВІД БАНК» ОСОБА_2 до дати отриманням рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «РОДОВІД БАНК» після скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2016 у справі №757/19277/16-ц (а.с.11).

Листом від 10.06.2016 № 12.1-11-б.б/2613 позивач повідомив ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області про те, що ПАТ «РОДОВІД БАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних та у останньому призначено тимчасову адміністрацію, а тому згідно із ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку (а.с.21).

Між тим, 14.07.2016 контролюючим органом винесено податкову вимогу форми «Ю» №1222-17 (далі по тексту - оскаржуване рішення), згідно якої станом на 13.07.2016 за ПАТ «РОДОВІД БАНК» рахується сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями по земельному податку з юридичних осіб в розмірі 913,58 грн.

Разом з тим, даною вимогою позивача попереджено, що з 01.07.2016 будь-яке майно платника податків, яке перебуває у його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому, розповсюджується право податкової застави, а на суму податкового боргу нараховується пеня та штрафи, визначені Податковим кодексом України.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно сформовано оскаржувану податкову вимогу на підставі приписів Податкового кодексу України до ПАТ «РОДОВІД БАНК», на який поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки такі дії та рішення податкового органу суперечать п.1.3 ст. 1 Податкового кодексу України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Пунктом 16 ч.1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ч.1 ст.2 зазначеного Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Обмеження, встановлене п.1 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Враховуючи вищезазначені правові положення, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що протягом мораторію не нараховується неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

З моменту закінчення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів фінансові санкції у вигляді пені та штрафів, які передбачені Податковим кодексом України за невиконання чи неналежне виконання банком зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) нараховуються на суми заборгованостей, які обліковуються на дату закінчення дії мораторію.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення винесено податковим органом на підставі приписів ст. 59 Податкового кодексу України та містить зобов'язання позивача сплатити податковий борг із земельного податку юридичних осіб в розмірі 913,58 грн.

Крім того, спірну податкову вимогу було винесено контролюючим органом - 14.07.2016, тобто в період здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «РОДОВІД БАНК», що в свою чергу суперечить нормам податкового законодавства, зокрема п.1.3 ст.1 Податкового кодексу України.

Так, п.1.3 ст. 1 Податкового кодексу України визначено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем протиправно сформовано оскаржувану податкову вимогу на підставі приписів Податкового кодексу України, оскільки на момент винесення оскаржуваного рішення (14.07.2016) на позивача поширювалися спеціальні законодавчі норми, зокрема, Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому оскаржуване рішення податкового органу суперечать п.1.3 ст. 1 Податкового кодексу України.

Згідно п. 129.7 ст. 129 Податкового кодексу України, не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів, платежів з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку.

Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік строку зарахування податків, зборів та інших платежів розпочинається з моменту такого відновлення.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що не заслуговують на увагу суду посилання податкового органу на добровільну сплату позивачем земельного податку з березня по травень 2016, тобто під час провадження тимчасової адміністрації, як підставу правомірності винесення податкової вимоги, оскільки така обставина не звільняє відповідача від обов'язку діяти на підставі і у межах визначених законами та не стосується предмету спору.

Крім того, право пред'явлення податкової вимоги виникає у контролюючого органу лише за наявності у платника податків непогашеної у встановлені строки суми узгодженого грошового зобов'язання, а оскільки вини останнього в порушенні строків сплати податку немає, то і відповідно підстави для винесення такої вимоги - відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, в даному випадку Чернігівською ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області, як суб'єктом владних повноважень, не надано обґрунтованих доводів та не доведено правомірності оскаржуваного рішення, оскільки норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в даному випадку є пріоритетними по відношенню до норм інших нормативно-правових актів.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Карпушова О.В.

Епель О.В.