Справа № 812/903/15
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/903/15

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чиркін С.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» (далі - Позивач, ПрАТ «ЛИНІК») до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - Відповідач І), Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області (далі - Відповідач ІІ) про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначив, що 19.02.2013 до Відповідача І було подано податкову декларацію з податку на додану вартість разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2013 року у розмірі 5471769,00 грн. Судовим рішенням у справі №812/7850/13-а, що набрало законної сили, було підтверджено право Позивача на бюджетне відшкодування податкового періоду січня 2013 року у розмірі 5471769,00 грн. 19.03.2014 Позивач подав до Відповідача І податкову декларацію з податку на додану вартість разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2013 року у розмірі 8291490,00 грн. Судовим рішенням у справі №812/8872/13-а, що набрало законної сили, було підтверджено право Позивача на бюджетне відшкодування податкового періоду лютого 2013 року на загальну суму 8291490,00 грн. 22.04.2013 та 20.05.2013 Позивач подав до Відповідача І податкову декларацію з податку на додану вартість разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість відповідно за березень 2013 у розмірі 6199093,00 грн та квітень 2013 у розмірі 4160495,00 у загальній сумі 10359588,00 грн. Судовим рішенням у справі №812/9439/13-а, що набрало законної сили, було підтверджено право Позивача на бюджетне відшкодування в розмірі 10339556,00 грн. таким чином, Позивач вважає, що підтвердження права на бюджетне відшкодування січня, лютого та березня-квітня 2013 року ґрунтується на судових рішенням, що набрали законної сили. Станом на 31.03.2015 невідшкодована сума податку з ПДВ склала 24122847,50 грн, пеня складає 6500921,37 грн, разом 30623768,87 грн. На підставі викладеного, Позивач просив суд стягнути заборгованості та пеню за несвоєчасне бюджетне відшкодування у загальному розмірі 30623768,87 грн.

У подальшому представник Позивача неодноразово уточняв позовні вимоги (Том 2 а.с.160-166) остаточно виклавши їх у заяві від 21.06.2016 (т.3 а.с.10-11), у якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача І щодо ненадання висновку про розмір суми бюджетного відшкодування та пені періоду січня-квітня 2013 року Головному управлінню Державної казначейської служби України у Луганській області;

- зобовязати Відповідача І надати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Луганській області висновок про повернення суми бюджетного відшкодування у сумі 24102815,00 грн та пені в сумі 8271452,89 грн за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з ПДВ періоду січня-квітня 2013 року платнику податку Приватному акціонерному товариству Лисичанська нафтова інвестиційна компанія на його п/р 1071 у АТ «ОТП Банк», м.Київ, МФО 300528.

В судовому засіданні 11.10.2016 представник Позивача підтримав уточнені позовні вимоги, надав письмові пояснення (т.3 а.с.13-16) в яких зазначив, що в процесі складання Акта звіряння бюджетної заборгованості з ПДВ станом на 31.05.2015 №3893-20 від 06.07.2015 було виявлено додаткове зменшення суми заборгованості у розмірі 20032 грн. Актом №1107-20 від 27.07.2015 розбіжності в загальній суми заборгованості було усунуто. Але як виявилося в процесі судового засідання суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за березень 2013 у розмірі 6179061 грн було зменшено в інтегрованій картці платника на 20032 грн та вважає, що безпідставно відображено окремо в якості від'ємного значення, що підлягає зарахуванню до податкового кредиту наступного звітного періоду. Таким чином, підприємство не виявляло бажання змінити суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку заявлену в декларації за березень 2013 року вх.№ від 17.04.2013 в розмірі 6179061 грн та заяві про повернення суми бюджетного відшкодування (Д4) вхідний №. В письмових поясненнях від 11.10.2016 (т.3 а.с.53) пояснив, що строком виникненні пені є такі дати: для бюджетного відшкодування січня 2013 року - 09.05.2013; для бюджетного відшкодування лютого 2013 року - 19.07.2013; для бюджетного відшкодування березня-квітня 2013 року - 20.07.2013.

Відповідач І адміністративний позов не визнав про що подав заперечення (Том 2 а.с.167-173). В обґрунтування заперечень зазначив, що Позивач невірно вказав показники суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню. В позовній заяві Позивач посилається на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2014 по справі №812/9436/13-а, яка на думку Позивача, набрала законної сили 15.07.2014 та на підставі якої нарахована пеня за період з 23.07.2014 по 01.08.2015 у розмірі 2596899,86 грн. Відповідач І не згоден з даним твердженням Позивача та зазначив, що відповідно до Наказу Міністерства доходів і зборів України від 08.07.2014 №381 «Про встановлення простою» СДПІ ВПП у м.Луганську було переведено у режим простою. Відповідно справа №812/9436/13-а вважалась втраченою та її було відновлено. В подальшому ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15.03.2016 апеляційну скаргу СДПІ залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін. На підставі викладеного, Відповідач І вважає, що твердження Позивача про набрання законної сили постанови Луганського окружного адміністративного суду у справі №812/9436/13-а 15.04.2014 є безпідставним, а тому нарахування пені з 23.07.2014 по 01.08.2015 є необґрунтованим. В судовому засіданні надав пояснення в яких, зазначив, що дата нарахування пені повинна бути за результатами судового оскарження, а саме на момент отримання Відповідачем судового рішення, яке набрало законної сили. Рішення по справі №812/7850/13-а набрало чинності 18.12.2013, однак Відповідачем ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.12.2013 отримана не була, у зв'язку із проведенням антитерористичної операції на території Луганської області та втратою документації.Пояснень щодо того, чи звертався Позивач за отриманням висновку не має змоги надати. Відповідач вважає, що процедура судового оскарження набирає законної сили з моменту винесення рішення Вищим адміністративним судом України. Рішення Вищого адміністративного суду України по справі №812/7850/13-а отримав 26.08.2015, висновок надано не було. Щодо справи №812/8872/13-а пояснив, що рішення набрало чинності 21.05.2014, до Вищого адміністративного суду України не звертався. Щодо надання висновку Позивач до Відповідача І не звертався. Щодо періоду за березень-квітень 2013 року, Відповідач І надав пояснення, що рішення по даним деклараціям був предметом спору по справі №812/9439/13-а, 17 червня 2014 набрало законної сили. Просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач ІІ адміністративний позов не визнав про що надав заперечення (т.2 а.с.83-84). В обґрунтування заперечень зазначив, що податкова висновок до казначейства про стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2012 року у сумі 7322,00 грн не надавала, тому відшкодування податку на додану вартість не проводилось.

Ухвалою від 13 грудня 2016 року вирішено розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження (т.3 а.с.134).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Ухвалою суду від 20.04.2016 здійснено процесуальне правонаступництво І Відповідача, змінивши Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів на Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС (т.2 а.с. 220-221).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ПрАТ «ЛИНІК» є юридичною особою, зареєстрован виконавчим комітетом Лисичанської міської ради Луганської області, , 2000009, відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію: 93113, Україна, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Свердлова, 371, офіс 1А (т.1 а.с.7).

Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС зареєстрована як юридична особа, яка дії в системі державного управління, , 0003798 (т.2 а.с. 213).

З 01 січня 2011 року відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Повноваження Відповідача І визначені статтею 20 ПК України.

У відповідності до підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України, контролюючими органами України є органи державної податкової служби - щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2. цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

З урахуванням викладеного та вимог статей 17, 18 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначена справа відносяться до юрисдикції адміністративних судів, оскільки учасником спору є суб'єкт владних повноважень (орган державної податкової служби, наділений публічно-владними повноваженнями).

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Межі перевірки дій субєкта владних повноважень визначені частиною третьою статті 2 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини другої статті 71 КАС України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобовязання, та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобовязання та/або пені вважається узгодженою.

З 01 січня 2015 року в ПК України була впроваджена норма, яка передбачає обовязковість подання звітності з ПДВ у електронній формі всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб.

Так, згідно з пунктом 49.4 статті 49 ПК України, платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

При цьому подання декларацій з ПДВ в паперовому вигляді з 01 січня 2015 року не передбачено.

Відповідно до пп.14.1.18 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено ст. 200 ПК України.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.3 статті 200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з положеннями пункту 200.8 статті 200 ПК України до податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій.

Кабінет Міністрів України постановою від 17 січня 2011 року № 39 затвердив Порядок, яким визначено механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування ПДВ.

За змістом пункту 9 Порядку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування ПДВ з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку.

У відповідності до пункту 200.10 статті 200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

З матеріалів справи вбачається, що у встановлений законодавством строк 19.02.2013 Позивачем подано до Відповідача І податкову декларацію у електронному вигляді № НОМЕР_1 з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на суму 5471769,00 грн (т.1 а.с. 23-25), яку отримано Відповідачем І 19.02.2013 (т.1 а.с.12). Згідно з кодом рядка 23 зазначеної податкової декларації, сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 3 Д3) (рядок 23.1+рядок 23.2) сума у розмірі 5471769,00 грн (т.1 а.с.25). Разом із поданням податкової декларації № НОМЕР_1 подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (Д4) за січень 2013 у розмірі 5471769,00 грн.(т.1 а.с.31). Зазначена у заяві сума відповідно до Додатку №4 до Декларації утворилась за рахунок сплачених шляхом банківських розрахунків з постачальниками товарів, робіт, послуг протягом поточного звітного періоду та попередніх податкових періодів ПДВ у сумі 5471769,00 грн (т.1 а.с.29). 16.04.2013 Відповідачем І було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» з податку на додану вартість за січень 2013 року за наслідками якого Відповідач І виявив порушення п.п.200.4 (а), п.200.4. ст. 200 ПК України.(т.1 а.с.142-147), акт отримано Позивачем 18.04.2013 (т.1 а.с.141) та відповідно виніс податкове повідомлення-рішення форми В1 № від 14.05.2013, внаслідок чого Позивач повинен був у десятиденний термін сплатити податкове зобов'язання у сумі 5471769,00 грн. На підставі зазначеного податкового повідомлення-рішення була розпочата процедура адміністративного оскарження. Так, постановою Луганського окружного адміністративного суду від 04.11.2013 у справі №812/7850/13-а визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 14.05.2013 № НОМЕР_2 (т.1 а.с.90-97). Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.12.2013 у справі №812/7850/13-а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2013 у справі № 812/7850/13-а залишено без змін (т.1 а.с.98-99). Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 05.06.2015 у справі №812/7850/13-а відновлено в частині втрачене провадження (т.3 а.с.59-61). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.08.2015 касаційну скаргу касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишено без задоволення. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 4 листопада 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року залишено без змін (т.3 а.с.62-63).

19.03.2014 Позивач подав до Відповідача І податкову декларацію у електронному вигляді № НОМЕР_3 з ПДВ (т.1 а.с. 33-35). Згідно з кодом рядка 23 зазначеної податкової декларації, сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 3 Д3) (рядок 23.1+рядок 23.2) сума у розмірі 8291490,00 грн (т.1 а.с35). Зазначену декларацію Відповідач І отримав 20.03.2013 (т.1 а.с.36). Разом із податковою декларацією № НОМЕР_3 подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (Д4) за лютий 2013 у розмірі 8291490,00 грн (т.1 а.с.44). Зазначена у заяві сума відповідно до Додатку №4 до Декларації утворилась за рахунок сплачених шляхом банківських розрахунків з постачальниками товарів, робіт, послуг протягом поточного звітного періоду та попередніх податкових періодів ПДВ у сумі 8291490,00 грн (т.1 а.с.42). 18.04.2013 Відповідачем І було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» з податку на додану вартість за лютий 2013 року за наслідками якого Відповідач І виявив порушення п.п.200.4 (а), п.200.4. ст. 200 ПК України в частині завищення суми бюджетного відшкодування заявленого у податковій декларації за лютий 2013 року та відповідальність платника, передбаченому пунктом 123.1 ст.123 ПК України. (т.1 а.с.149-154), акт отримано Позивачем 23.04.2013 (т.1 а.с.148) та відповідно виніс податкове повідомлення-рішення форми В1 № від 04.07.2013, яким зменшено розмір бюджетного відшкодування на суму 7722685,50 грн та штрафу 3861342,50 грн, разом 11584027,5 грн. На підставі зазначеного податкового повідомлення-рішення була розпочата процедура адміністративного оскарження. Так, постановою Луганського окружного адміністративного суду від 26.03.25014 у справі №812/8872/13-а визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 04.07.2013 (т.1 а.с.100-121). Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.05.2014 у справі №812/8872/13-а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26 березня 2014 року у справі №812/8872/13-а залишено без змін (т.1 а.с.122-129). Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 30.06.2015 у справі №812/8872/13-а відновлено в частині втрачене провадження (т.3 а.с.65-71).

17.04.2013 Позивач подав до Відповідача І податкову декларацію у електронному вигляді ПДВ № НОМЕР_4 з ПДВ (т.1 а.с. 50-53, т.3 а.с.20-23). Згідно з кодом рядка 23 зазначеної податкової декларації, сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 3 Д3) (рядок 23.1+рядок 23.2) сума у розмірі 6199093,00 грн (т.1 а.с. 52). Зазначена податкова декларація отримана Відповідачем І 17.04.2013 (т.1 а.с.54, т.3 а.с.24). Разом із податковою декларацією № НОМЕР_4 подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (Д4) за березень 2013 у розмірі 6199093,00 грн (т.1 а.с.62, т.3 а.с.29). Та податкову декларацію ПДВ № від 20.05.2016 за квітень 2013 року (т.1 а.с.76-79). Відповідно до розрахунку суми бюджетного відшкодування за квітень 2014 року складає 4160495,00 грн (т.1 а.с.81, т.3 а.с.29). Зазначені сума відповідно до Додатків №3 до Декларацій утворились за рахунок сплачених шляхом банківських розрахунків з постачальниками товарів, робіт, послуг протягом поточного звітного періоду та попередніх податкових періодів ПДВ в загальному розмірі складають 10359588,00 грн. 04.07.2013 року Відповідачем І було проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування приватним акціонерним товариством «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» від'ємного значення різниці між сумою податкового кредиту за березень 2013 року, за квітень 2013 року та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за квітень 2013 року (т.2 а.с.1-40). На підставі зазначеної перевірки Актом від 04.07.2013 №_4/_17-202/32292929 встановлено порушення п.198.3 ст.198 ПК України, на підставі чого завищено податковий кредит на суму 12075843 грн; на порушення п.200.1 п.200.3 ст.200 ПК України завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ на суму 11192750 грн; на порушення п.200.1 п.200.2 ст.200 ПК України занижено суму позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ на суму 883081,00 грн; на порушення п.200.4 ст. ПК України від 02.12.2010 на 4160495,00 грн. Зазначений акт отриманий Позивачем 08.07.2013. На підставі зазначеного акту Відповідачем І винесено податкові повідомлення-рішення №№, НОМЕР_5, НОМЕР_6 від 19.07.2013. За змістом податкових повідомлень-рішень № Позивачеві нараховано зобов'язання з ПДВ в сумі 1324621,50 грн; за рішення № Позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування в розмірі 10359588,00 грн, разом із штрафною санкцією 15539382,00 грн; за рішення № зменшено розмір від'ємного значення суми відшкодування в розмірі 11192750,00 грн. На підставі зазначених податкових повідомлень-рішень була розпочата процедура адміністративного оскарження. Так, постановою Луганського окружного адміністративного суду від 17.06.2014 у справі №812/9439/13-а визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення № від 19.07.2013 року, № від 19.07.2013 року, повідомлення - рішення форми «В4» № від 19.07.2013 року (т.1 а.с.130-140). Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 16.10.2015 у справі №812/9439/13-а відновлено в частині втрачене провадження (т.3 а.с.73-79). Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 14.01.2016 у справі №812/9439/13-а відновлено в частині втрачене провадження (т.3 а.с.81-85). Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15.03.2016 у справі №812/9439/13-а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 червня 2014 у справі №812/9439/13-а залишено без змін (т.2 а.с.198-210, т.3 а.с.87-99). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.07.2016 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС (т.3 а.с.100).

20.05.2013 Позивач подав до Відповідача І податкову декларацію у електронному вигляді ПДВ № за квітень 2013 року (т.1 а.с.76-79). Зазначена податкова декларація отримана Відповідачем ІІ 20.05.2013 (т.1 а.с.80). Відповідно до розрахунку суми бюджетного відшкодування за квітень 2013 (рядок 3 Д3) (рядок 23.1+рядок 23.2) сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню становить 4160495,00 грн (т.1 а.с.81).

Судом приймались заходи для повного та обєктивного розгляду справи у тому числі шляхом витребування додаткових доказів.

Актом №1107-20 від 27.07.2015 проведено звіряння розрахунків платника за період з 01.01.2015 до 30.06.2015, яким усунуті розбіжності в загальній сумі заборгованості (т.3 а.с.55-56).

Пунктом 200.12 статті 200 ПК України закріплено, що контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно з пунктом 200.13 статті 200 ПК України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

На підставі зазначених норм суд дійшов висновку, що бюджетне відшкодування ПДВ здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 ПК та Порядком №39, на підставі податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації у п'ятиденний термін з дня надходження від податкового органу висновку.

Суд не приймає доводи Відповідача І про неможливість надання висновку до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, у звязку з тим, що на даний час не закінчено порядок судового оскарження, оскільки в матеріалах справи наявні судові рішення, які набрали законної сили.

Таким чином, суд приходить до висновку, що контролюючий орган, повинен був керуватися Податковим кодексом України, а тому бездіяльність Відповідача І, щодо ненадання протягом пяти днів органу державної казначейської служби висновку із зазначенням підтвердженої суми бюджетного відшкодування період січень-квітень 2013 року є протиправною.

З урахуванням вищенаведеного, для усунення наслідків порушених Відповідачем І прав Позивача, суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов'язання Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС надати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Луганській області висновок про повернення суми бюджетного відшкодування у сумі 24102815,00 грн за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з ПДВ періоду січня-квітня 2013 року платнику податку Приватному акціонерному товариству Лисичанська нафтова інвестиційна компанія є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про відшкодування Позивачу пені у розмірі 8271452,89 грн на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість суд зазначає наступне.

Пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Отже, право Позивача на відшкодування йому бюджетної заборгованості з податку на додану вартість з нарахуванням на зазначену суму пені прямо передбачено чинним законодавством.

Позиція щодо наявності у платника податку на додану вартість права на отримання пені у разі несвоєчасного повернення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість висловлена Верховним Судом України в постанові від 03.06.2014 у справі № 21-131а14 за позовом публічного акціонерного товариства «Завод «Південкабель» до спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові Державної податкової служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про стягнення суми.

Зі змісту п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України вбачається, що узгоджені суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість та на зазначені суми нараховується пеня протягом строку дії заборгованості, включаючи день погашення.

Порядок узгодження заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість також визначено статтею 200 Податкового кодексу України, а саме вказаною нормою передбачено обовязок контролюючого органу провести камеральну перевірку заявлених у декларації даних в продовж 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, а за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки. (пункти 200.10, 200.11 ст. 200 ПК України).

Якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган надсилає платнику податку відповідні податкові повідомлення-рішення (п. 200.14 ст. 200 ПК України).

Згідно з пунктом 200.15 статті 200 ПК України у разі, якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Відповідно до пункту 200.12 статті 200 ПК України після закінчення процедури судового оскарження орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Пунктом 200.13 статті 200 ПК України передбачено, що на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом пяти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Тобто, дата, з якої розпочинається нарахування пені залежить від дати отримання податковим органом рішення суду + 5 робочих днів на подання висновку + 5 операційних днів на перерахування коштів.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідачем І не надано суду доказів щодо дати отримання судового рішення у справі №812/7850/13-а яке набрало законної сили, а саме доказів отримання ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.12.2013. Однак, з тексту даної ухвали вбачається, що її постановлено у відкритому судовому засіданні та оголошено у повному обсязі. Ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.12.2013 набрала законної сили з моменту її оголошення (т.1 а.с.98-99).

Також Відповідачем І не надано суду доказів щодо дати отримання судового рішення у справі №812/8872/13-а яке набрало законної сили, а саме доказів отримання ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.05.2014. Однак, з тексту даної ухвали вбачається, що її постановлено у відкритому судовому засіданні та оголошено вступну та резолютивну частину ухвали, повний текст виготовлений 22.05.2014. Ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.05.2014 набрала законної сили з моменту її оголошення (т.1 а.с.122-129).

Відповідачем І не надано суду доказів щодо дати отримання судового рішення у справі №812/9439/13-а яке набрало законної сили, а саме доказів отримання ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 15.03.2016. Однак, з тексту даної ухвали вбачається, що її постановлено в порядку письмового провадження (т.2 а.с.198-210). З сайту Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 15.03.2016 набрала законної сили 22.03.2016.

Тобто, починаючи з наступного дня після набрання чинності вказаними судовими рішеннями, на протязі 5-ти робочих днів контролюючий орган мав скласти та подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок. В свою чергу, казначейство мало виплатити товариству суму бюджетної заборгованості на протязі 5-ти операційних днів, однак, цього зроблено не було.

При цьому, суд вважає необґрунтованими доводи Відповідача І про те, що закінченням процедури судового оскарження відповідно до положень п. 200.15 ст. 200 ПК України є дата прийняття судового рішення Вищим адміністративним судом України, оскільки сума бюджетного відшкодування ПДВ перед ПрАТ «ЛИНІК» підтверджена рішеннями суду, які набрали законної сили, а саме: рішення по справі №812/7850/13-а набрало законної сили 18.12.2013; рішення по справі №812/8872/13-а набрало законної сили 21.05.2014; рішення по справі №812/9439/13-а яке набрало законної сили 22.03.2016.

Позивачем самостійно визначено кінцеві дати розрахунку пені на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість (за уточнюючим розрахунком за ПДВ), а саме: для бюджетного відшкодування січня 2013 року - 01.08.2015; для бюджетного відшкодування лютого 2013 року 01.08.2015; для бюджетного відшкодування березня-квітня 2013 року 01.08.2015 (т.3 а.с.17-19).

В подальшому Позивачем надано уточнюючий розрахунок пені за прострочку відшкодування ПДВ за січень-лютий 2013 (т.3 а.с.122-123).

Для бюджетного відшкодування пені за січень 2013 року Позивачем визначено:

- з 15.01.2014 по 14.04.2014 існувала ставка НБУ - 6,5 %, розмір пені за 83 дні становить 97052,69 грн (1169,30 грн х 120% х 6,5% / 365 днів х 83 дні прострочки);

- з 15.04.2014 по 16.07.2014 існувала ставка НБУ - 9,5 %, розмір пені за 93 дні становить 158938,14 грн (1708,98 грн х 120% х 9,5% / 365 днів х 93 дні прострочки);

- з 17.07.2014 по 12.11.2014 існувала ставка НБУ - 12,5 %, розмір пені за 119 днів становить 267591,73 грн (2248,67 грн х 120% х 12,5% / 365 днів х 119 днів прострочки);

- з 13.11.2014 по 05.02.2015 існувала ставка НБУ - 14,0 %, розмір пені за 85 днів становить 214073,35 грн (2518,51 грн х 120% х 14,0% / 365 днів х 85 днів прострочки);

- з 06.02.2015 по 03.03.2015 існувала ставка НБУ - 19,5 %, розмір пені за 26 дні становить 91205,92 грн (3507,92 грн х 120% х 19,5% / 365 днів х 26 днів прострочки);

- з 04.03.2015 по 01.08.2015 існувала ставка НБУ - 30 %, розмір пені за 151 день становить 814918,80 грн (5396,80 грн х 120% х 30% / 365 днів х 151 день прострочки).

Всього за лютий 2013 року Позивачем нараховано 1643780,63 грн за 557 днів прострочки.

Для бюджетного відшкодування пені за лютий 2013 року Позивачем визначено:

- з 21.06.2014 по 16.07.2014 існувала ставка НБУ 9,5 %, розмір пені за 25 днів становить 64741,77 грн (2589,67 грн х 120% х 9,5% / 365 днів х 25 днів прострочки);

- з 17.07.2014 по 12.11.2014 існувала ставка НБУ 12,5 %, розмір пені за 119 днів становить 405487,93 грн (3407,46 грн х 120% х 12,5% / 365 днів х 119 днів прострочки);

- з 13.11.2014 по 05.02.2015 існувала ставка НБУ 14,0 %, розмір пені за 85 днів становить 324390,34 грн (3816,35 грн х 120% х 14,0% / 365 днів х 85 днів прострочки);

- з 06.02.2015 по 03.03.2015 існувала ставка НБУ 19,5 %, розмір пені за 26 днів становить 138206,64 грн (5315,64 грн х 120% х 19,5% / 365 днів х 26 днів прострочки);

- з 04.03.2015 по 01.038.2015 існувала ставка НБУ 30 %, розмір пені за 151 день становить 1234864,10 грн (8177,90 грн х 120% х 30% / 365 днів х 151 день прострочки).

Всього за лютий 2013 року Позивачем нараховано 2167690,78 грн за 406 днів прострочки.

Для бюджетного відшкодування пені за березень-квітень 2013 року Позивачем визначено:

- з 20.07.2013 по 12.08.2013 існувала ставка НБУ 7,0 %, розмір пені за 24 дні становить 57108,34 грн (2379,51 грн х 120% х 7,0% / 365 днів х 24 дні прострочки);

- з 13.08.2013 по 14.04.2014 існувала ставка НБУ 6,5 %, розмір пені за 245 днів становить 541339,49 грн (2209,55 грн х 120% х 6,5% / 365 днів х 245 днів прострочки);

- з 15.04.2014 по 16.07.2014 існувала ставка НБУ 9,5 %, розмір пені за 83 дні становить 268035,28 грн (3229,34 грн х 120% х 9,5% / 365 днів х 83 днів прострочки);

- з 17.07.2014 по 22.07.2014 існувала ставка НБУ 12,5 %, розмір пені за 6 днів становить 25494,80 грн (4249,13 грн х 120% х 12,5% / 365 днів х 6 днів прострочки);

- з 23.07.2014 по 12.11.2014 існувала ставка НБУ 12,5 %, розмір пені за 113 днів становить 480151,98 грн (4249,13 грн х 120% х 12,5% / 365 днів х 113 днів прострочки);

- з 13.11.2014 по 05.02.2015 існувала ставка НБУ 14,0 %, розмір пені за 85 дні становить 404517,42 грн (4759,02 грн х 120% х 14,0 % / 365 днів х 85 днів прострочки);

- з 06.02.2015 по 03.03.2015 існувала ставка НБУ 19,5 %, розмір пені за 26 днів становить 172344,81 грн (6628,64 грн х 120% х 19,5% / 365 днів х 26 днів прострочки);

- з 04.03.2015 по 01.08.2015 існувала ставка НБУ 30 %, розмір пені за 151 день становить 1539885,65 грн (10197,91 грн х 120% х 30% / 365 днів х 151 день прострочки).

Всього за березень-квітень 2013 року Позивачем нараховано 3488877,77 грн за 733 дні прострочки.

Таким чином, Позивачем самостійно нараховано загальна сума пені, що підлягає стягненню за період січень-квітень 2013 року в сумі 7300349,18 грн.

Посилання Позивача на те, що сума ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню є узгодженою з моменту подачі декларації в силу статті 54 Податкового кодексу України суд вважає необґрунтованим, оскільки дана норма стосується обчислення платником податків податкового зобовязання, а не зобовязання бюджету перед платником податків.

Також суд вважає безпідставним посилання представника Позивача на положення п. 129.1.2 статті 129 Податкового кодексу України, як на підставу нарахування пені за весь період судового оскарження податкових повідомлень рішень про зменшення сум бюджетного відшкодування.

Так, згідно п. 129.1.2 статті 129 Податкового кодексу України пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Зазначена норма стосується строків погашення податкового зобовязання та відповідальності платника податку за їх порушення.

Як зазначалось раніше спеціальною нормою, яка регулює порядок відшкодування ПДВ є стаття 200 Податкового кодексу України.

Вказана стаття встановлює обовязкові процедури узгодження бюджетної заборгованості та містить обовязок податкового органу направити відповідний висновок лише після закінчення судового оскарження. Отже, весь період судового оскарження не включається до періоду існування заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

З огляду на вказане суд вважає, що застосування статті 129 Податкового кодексу України до правовідносин щодо відшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість є неможливим.

З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат судом зазначено наступне.

При зверненні до суду з первинним адміністративним позовом Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4384,80 грн за платіжним доручення №0001725 від 30.07.2015 (т.1 а.с.2).

В подальшому Позивач уточнив позовні вимоги, за які було сплачено судовий збір у розмірі 2756,00 грн платіжним дорученням №00001421 від 31.05.2016 (т.3 а.с.12).

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України на користь приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2067,00 грн пропорційно до задоволення позовних вимог.

Щодо сплаченого збору в сумі 4384,00 грн за платіжним доручення №0001725 від 30.07.2015, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» може бути повернутий лише за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись ст.ст. 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України щодо ненадання висновку про розмір суми бюджетного відшкодування за період січень-квітень 2013 року Головному управлінню Державної казначейської служби України у Луганській області.

Зобовязати Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України надати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Луганській області висновок про повернення суми бюджетного відшкодування у сумі 24102815,00 (двадцять чотири мільйони сто дві тисячі вісімсот п'ятнадцять) грн 00 копійок на його п/р 1071 у АТ «ОТП Банк», м.Київ, МФО 300528.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України () на користь приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» () судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2067 (дві тисячі шістдесят сім гривень) 00 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1