Справа № 810/3571/16
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2016 року 810/3571/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лиска І.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до Фізична особа ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Білоцерківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області з позовом до Фізична особа ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 25000 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що податковий борг відповідача по транспортному податку становить 25000 грн.. Позивачем було вжито всіх заходів щодо добровільного погашення відповідачем заборгованості перед бюджетом але заборгованість до цього часу відповідачем не погашена, тому позивач звернувся до суду.

У судове засідання представник позивача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 28 листопада 2016 року представником позивача ОСОБА_2 надано суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 28 листопада 2016 року не зявився, хоча був повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, заперечень на позов не надав.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Крім того, частиною шостою статті 128 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідачем не надано суду доказів поважності причин неможливості забезпечення явки представника відповідача на судове засідання, а тому суд на підставі ч. 4 та ч. 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливим розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що за даними адресо-довідкового підрозділу УДМС у Київській області, місце проживання відповідача є: Київська область, м. Біла Церква, вул. Некрасова, буд. 95. кв. 49.

Згідно з базою даних Білоцерківської ОДПІ та відомостями, наданими боржником, фізична особа ОСОБА_1 має відкритті розрахункові рахунки.

На виконання п.п.267.6.2 п.267.6 ст.267 ПК України податковим органом відповідачу було сформовано податкове повідомлення-рішення по транспортному податку форми "Ф" від 30.11.2015 №7181-17 на суму 25000 грн.. Податкове повідомлення - рішення було направлене відповідачу.

В подальшому у зв'язку з наявністю у відповідача узгодженого податкового боргу, у відповідно до ст.59 ПК України, податковим органом виставлено фізичній особі ОСОБА_1 податкову вимогу форми "Ф" №434/-23/19 від 09.03.2016 на загальну суму за узгодженими податковими зобов'язаннями - 25168,11 грн. Податкова вимога була направлена відповідачеві. Відповідачем існуючий податковий борг в добровільному порядку не погашено.

Згідно з довідкою Білоцерківської ОДПІ від 25.10.2016 №11543/10/23-0 фізична особа ОСОБА_1 станом на 25.10.2016 має податковий борг з транспортного податку в сумі 25000 грн.

Разом з цим, судом досліджено надані позивачем документи та встановив наступне.

В позовній заяві податковий орган вказує ідентифікаційний номер відповідача 98, а в той час як в довідці про відкриті рахунки в фінансових установах код платника вказаний НОМЕР_1. В довідці податкового органу від 25.10.2016 №11543/10/23-0 податковий номер відповідача - 8. В іншій довідці податкового органу про податковий борг від 25.10.2016 №11545/10/23-0 податковий номер ОСОБА_1 - НОМЕР_1.

Крім того, в службовому листі відділу погашення боргу за підписом заступника начальника відділу реєстрації та обліку платників зазначено, що по ОСОБА_1 дані відсутні.

Також суд зазначає, що з позовної заяви та доданих до позову документах не можливо встановити інформацію на підставі цього у відповідача виник податковий борг. Податкові вимоги направлені податковим органом на адресу відповідача ним не отримувались.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Приписами пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим кодексом України визначені функції та компетенція контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно зі статтею 191 Податкового кодексу України органи державної податкової служби виконують, зокрема, такі функції: - реєструють та ведуть облік платників податків, осіб, які здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, об'єктів оподаткування та об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням, проводять диференціацію платників податків (191.1.7.); - забезпечують достовірність та повноту обліку платників податків та платників єдиного внеску, суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, об'єктів оподаткування та об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням (191.1.8.); - формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи (191.1.9); - забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів (191.1.10).

Відповідно до п.п.20.1.18 п.20.1 ст.20 ПК України передбачено, що контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

З урахуванням цього суд зазначає, що податковим органом не надано доказів на підставі чого у відповідача виник податковий борг.

Так, надані до суду податковим органом довідки з яких не можливо встановити належний ідентифікаційний номер платника податку, оскільки в кожній довідці зазначений різний податковий номер платника. При цьому податковим органом не надано до суду відомостей про належний податковий номер ОСОБА_1 станом на день судового розгляду.

Крім того, суд бере до уваги службовий лист відділу погашення боргу не зазначено, що дані щодо ОСОБА_1 відсутні.

Відтак суд може постави під сумнів нарахування фізичній особі ОСОБА_1 податковий борг за транспортний податок в сумі 25000 грн.

Це означає, що обовязкових умов для реалізації повноважень, визначених Податковим кодексом України, позивачем не доведено, відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, суд бере до уваги й наступні підстави для відмови в задоволенні позову.

Так, в силу положень статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами, забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Відповідно до статей 61, 62 Податкового кодексу України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що погашення податкового боргу - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Погашення податкового боргу платника податків здійснюється податковим органом за рахунок будь-якого майна такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами (пункт 87.2 статті 87 Податкового кодексу України).

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що з метою погашення податкового боргу орган стягнення (державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України) звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

В силу статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Згідно п.95.1, п.95.2, п.95.3 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Системний аналіз наведених вище норм у їх взаємозвязку дає підстави для висновку про те, що основними завданнями державної податкової служби є здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, виконанням платниками податків податкових обовязків, а також погашення (стягнення) податкового боргу.

При цьому, способами примусового погашення податкового боргу платника податків є: звернення податкового органу до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу (пп.87.11 ст. 87 ПК України).

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 25000 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лиска І.Г.