Справа № 168/765/16-а
Суддя: Хаврона О. Й.
Дата ухвалення: 2016-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/168/35/16
Справа № 168/765/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2016 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Сулеви Н.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка Волинської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Старовижівської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Старовижівської районної державної адміністрації щодо виплати йому щорічної разової допомоги до 5 травня у 2016 році в розмірі, меншому ніж передбачено ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту» та зобов'язати відповідача нарахувати й виплатити йому щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Свої вимоги мотивує тим, що є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту» учасникам бойових дій виплачується щорічна разова допомога до 5 травня в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. В 2016 році йому було нарахована та виплачена ця допомога в розмірі 920,00 грн., тобто встановленому на підставі Постанови КМУ від 02.03.2016 року № 141. Вважає дії відповідача щодо не проведення йому перерахунку цієї допомоги протиправними, оскільки рішенням Конституційного суду від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними положення Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо викладення в іншій редакції ст.ст. 12, 13, 14 та 15 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Однак, всупереч зазначеним вимогам, йому була виплачена грошова допомога у 2016 році на підставі Постанови КМУ від 02.03.2016 року № 141.

Оскільки відповідач відмовляється добровільно провести перерахунок, виникла необхідність звернутись в суд з даним адміністративними позовом.

Позивач в судове засідання не з'явився.

Представник позивача ОСОБА_1 підтримав позов, просить не брати до уваги заперечення відповідача.

Від відповідача надійшло письмове заперечення, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що в 2016 році ОСОБА_2 виплачено разову грошову допомогу до 5 травня в сумі 920,0 грн., як учаснику бойових дій, у розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої 3аконамн України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». Право встановлювати розміри виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня надано Кабінету Міністрів України ще із 01.01.2015 року Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VIII, яким внесено зміни до Прикінцевих положень Бюджетного кодексу України. Пунктом 26 Прикінцевих положень Бюджетного кодексу України, установлено, що норми статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. У рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20~рп/2011, зазначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Таким чином, управління соціального захисту, населення мало усі законні підстави проводити нарахування за виплату разової грошової допомоги до 5 травня у розмірах встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №141. За таких підстав просить в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в позові слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993р. №3551-XII (далі - Закон №3551-XII) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно з пунктом 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Вказані положення є чинними та не визнані Конституційним судом України не конституційними, а тому підлягають виконанню.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій - 920 гривень.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с.7). Управлінням соціального захисту населення Старовижівської районної державної адміністрації нараховано та виплачено позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік в розмірі 920,00 грн. (а.с.8).

Позивач стверджує, що відповідач не правомірно зменшив розмір належної йому соціальної допомоги з п'яти мінімальних пенсій за віком до 920 грн. Такі доводи суд до уваги не бере.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-11/2012 від 25 січня 2012 року у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Закріплений у ст. 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Доводи позивача про те, що Європейський Суд з прав людини у справі «Кечко проти України» зазначив, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань суд не бере до уваги, оскільки право встановлювати розміри виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня надано Кабінету Міністрів України Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VIII, яким внесено зміни до Прикінцевих положень Бюджетного кодексу України.

Посилання позивача в позові на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 10 лютого 2016 року по справі №21-6508а15, є помилковим, оскільки спірні правовідносини у вказаній справі виникли щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій у 2014 році (квітні 2014 року), коли одночасно діяли Закон України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і постанова Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2014 року №102 «Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», яка суперечила Закону №3551-XII.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік була нарахована та виплачена позивачеві у розмірі 920,00 грн. правомірно, відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», а тому позов задоволенню не підлягає.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судових витрат, то понесені судові витрати компенсуються за рахунок Державного бюджету України у відповідності до положень частини 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, ч.2 ст. 19, ст. 46, ч.2 ст. 59 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п.26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України, рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012, постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

У позові ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Старовижівської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Текст постанови виготовлено в повному обсязі 14.12.2016 р.

Суддя О. Й. Хаврона