Справа № 237/1460/16-а
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ліпчанський С.М.
Суддя-доповідач - Васильєва Ірина Анатоліївна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року справа №237/1460/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Васильєвої І.А.

Судді: Жаботинської С.В.

Казначеєва Е.Г.

Секрутаря судового засідання: Борисова А.А.,

позивача - не з'явився,

представників відповідача - Негрей Ю.А., Сахарова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Мар'їнської районної держадміністрації Донецької області на постанову Мар'їнського районного суду Донецької області від 31 серпня 2016 року по справі № 237/1460/16-а за позовом ОСОБА_6 до управління соціального захисту населення Мар'їнської районної держадміністрації Донецької області про визнання протиправними дії щодо відміни пільги та поновлення пільги на 50 % знижку за користування житлово-комунальними послугами в межах норм законодавства, -

ВСТАНОВИВ:

04 травня 2016 року ОСОБА_6 (далі - позивач, ОСОБА_6) звернувся до Мар'їнського районного суду Донецької області з вимогами до управління соціального захисту населення Мар'їнської районної держадміністрації Донецької області (далі - відповідач, УСЗН Мар'їнської районної держадміністрації) з вимогами про визнання протиправними дії відповідача щодо відміни пільг та зобов'язати відповідача поновити призупинену пільгу на 50 % знижку плати для позивача та членів його сім'ї за користування житлово-комунальними послугами в межах норм законодавства, здійснивши відшкодування витрат з дати призупинення з 07 листопада 2015 року (арк. справи 4-6).

Постановою Мар'їнського районного суду Донецької області 31 серпня 2016 року вказаний адміністративний позов задоволено, визнано дії відповідача щодо відміни пільги - неправомірними, та зобов'язано останнього поновити позивачу призупинену пільгу на 50% знижку для нього та членів його сім'ї плати за користування житлово-комунальними послугами та паливо в межах норм, встановлених законодавством, здійснивши відшкодування витрат з дати призупинення - 07 листопада 2015 року (арк. справи 28-33).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції апелянт звернувся до суду з вимогами про скасування постанови суду та прийняття нової постанови, про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) з 07.11.2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію», за яким для колишніх працівників міліції були передбачені пільги на оплату жилої площі, житлово-комунальних послуг та палива. При цьому зазначено, до діючий Закон передбачає право осіб, які втратили право на пільги звернутись за призначенням житлової субсидії на підставі Постанови КМУ від 21 жовтня 1995 року № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (зі змінами)», про що й зазначено відповідачем у відповіді позивачу (арк. справи 36-38).

У судовому засіданні представники апелянта підтримали доводи апеляційної скарги, з урахуванням яких просили суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Позивач надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив суд розглянути справу за його відсутністю.

Відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, встановила, що не є спірним між сторонами встановлені судом першої інстанції обставини, що позивач був співробітником податкової міліції і був звільнений відповідно до наказу ДПА України в Донецькій області № 636-о від 20.12.2004 року на пенсію з за п. «А» ст. 65 (за віком) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України», з урахуванням викладеного в 2009 року ДПА України видала довідку позивачу про те, що він та члени його сім'ї мають право на пільги та знижки в межах, визначених ст. 22 Закону України «Про міліцію», згідно якої держава гарантує працівникам міліції соціальний захист, працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-відсоткова знижка плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо в межах норм встановлених законодавством, за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом.

На підставі цієї довідки його було включено до Єдиного державного автоматизованого реєстру пільговиків, як міліціонер на пенсії (код 75) та почав отримувати 50% знижку.

Підставою для звернення до суду стала незгода позивача з тим, що з 2016 року він отримує платіжні документи за спожиті комунальні послуги без врахування 50% знижки на ці послуги, та за результатами його звернення до відповідача з інформаційним запитом від 30 березня 2016 року він отримав відповідь відповідача від 05 квітня 2016 року про те, що відповідно до пунктів 1 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» з 07.11.2015 року втратив чинность Закон України «Про міліцію» і таким чином особи, які мали право на пільги згідно із Законом України «Про міліцію» з вказаної дати втратили право на пільги.

При цьому в вказаній відповіді відповідач повідомив позивач про те, що він має право звернутись з призначенням житлової субсидії (арк. справи 10).

Таким чином спірним питання даної справи є наявність у позивача з 07 листопада 2015 року пільг на 50 % знижку за користування житлово-комунальними послугами в межах норм діючого законодавства, а також правомірність призупинення відповідачем вказаної пільги та як наслідок наявність підстав для її поновлення.

Правовий і соціальний захист працівників міліції та їх пенсійне забезпечення врегульовано Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565 XIX (далі - Закон України № 565 XIX).

Відповідно до частини 4 статті 22 Закону України «Про міліцію», в редакції чинній на час призначення позивачу спірної пільги, працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.

Відповідно до частини шостої статті 22 Закону України «Про міліцію» за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом.

Проте колегія суддів звертає увагу, що з 07 листопада 2015 року у зв'язку з набуттям чинності Законом України «Про Національну поліцію» втратив чинність Закон України «Про міліцію», а стаття 22, відповідно до якої позивач до прийняття ЗУ «Про Національну поліцію» мав право на 50-відсоткову знижку по сплаті за користування житлом та комунальними послугами, за паливо викладена в другій редакції та не містить посилань на пільги, що були встановлені раніше, а містить основні повноваження керівника поліції.

Згідно абзаців 2 та 3 пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Проаналізувавши зміст Закону України «Про Національну поліцію», суд приходить до висновку, що даний правовий акт не містить норм, які б передбачали пільги, компенсації і гарантії для колишніх міліціонері.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 03 жовтня 1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Враховуючи те, що останнім в часі є Закон України «Про Національну поліцію», то пріоритетними в даному випадку є положення саме цього Закону.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для надання позивачу пільг на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки вказані пільги не передбачені чинним законодавством, зокрема Законом України «Про Національну поліцію», а тому позовні вимоги є необґрунтованими, не підтверджені належними доказами та задоволенню не підлягають.

При цьому колегія суддів звертає увагу позивача, що як вірно вказано у відповіді відповідачем з 21 жовтня 1995 року (дата прийняття) по теперішній час діє Постанова КМУ № 848 від 21 жовтня 1995 року, якою з метою спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива затверджене Положення «Про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», яке визначає умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, а тому позивач у зв'язку з відсутністю раніше призначених пільг, може оформити житлову субсидію, або скористатись іншими пільгами, визначеними Законом України «Про національну поліцію», оскільки згідно абзаців 2 та 3 пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

З урахуванням викладеного, у зв'язку з неприйняттям вищевикладених обставин, судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що відповідно до вимог статті 202 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Мар'їнської районної держадміністрації Донецької області на постанову Мар'їнського районного суду Донецької області від 31 серпня 2016 року по справі № 237/1460/16-а, - задовольнити.

Постанову Мар'їнського районного суду Донецької області від 31 серпня 2016 року по справі № 237/1460/16-а, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_6 до управління соціального захисту населення Мар'їнської районної держадміністрації Донецької області про визнання протиправними дії щодо відміни пільги та поновлення пільги на 50 % знижку за користування житлово-комунальними послугами в межах норм законодавства, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Постанова у повному обсязі складена 14 грудня 2016 року.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Суддів: С.В. Жаботинська

Е.Г. Казначеєв