Справа № 821/1608/16
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1608/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кузьменко Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

21 жовтня 2016 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1А.) до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (далі відповідач, ОДПІ) з позовними вимогами про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, а саме:

- визнати протиправним та скасувати рішення Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області від 30.06.2016 №646/21-03-13-02/НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платником єдиного податку ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1);

- зобов'язати Херсонську ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області включити з 01.07.2016 ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) до реєстру платників єдиного податку;

- зобов'язати Херсонську ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області у місячний строк з дня набрання рішення законної сили надати до суду звіт про його виконання.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що рішенням від 30.06.2016 року №646/21-03-13-02/НОМЕР_1 про виключення з реєстру платників єдиного податку з 01.07.2016 року фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Підставою для прийняття спірного рішення є пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України, оскільки у позивача, як громадянина існує податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 33540,77 грн. Позивач стверджує, що податковий борг за ним як фізичною особою-підприємцем не обліковується, а тому відсутні підстави для анулювання свідоцтва єдиного податку ФОП ОСОБА_1 З наведеного позивач робить висновок про наявність правових підстав для постановлення судового рішення про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Представник позивача 12 грудня 2016 року подав до суду заяву про проведення судового засідання в порядку письмового провадження.

Відповідач 15 листопада 2016 року подав до суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає з таких підстав. Рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку прийняте в звязку з тим, що станом на 30.06.2016 року сума податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування складає 33343,57 грн. Податковий борг виник з 21.06.2015 року в результаті визначення суми грошового зобовязання податковим повідомленням-рішенням №000160703 від 03.06.2015 року, яке прийняте на підставі висновків акту перевірки №216/21031703/214610577 від 21.05.2015 року. За таких обставин анулювання реєстрації платником єдиного податку є правомірним, а позовні вимоги, на думку відповідача, не підлягають задоволенню.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представників сторін, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 з 01 січня 2012 року по 30 червня 2016 року був платником єдиного податку 3 групи без реєстрації ПДВ.

Податкова заборгованість у позивача, як субєкта господарської діяльності відсутня, що підтверджується витягами з карток особових рахунків ФОП ОСОБА_1

При цьому у громадянина ОСОБА_1 існує податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в розмірі 33540,77 грн., який виник внаслідок несплати грошових зобовязань визначених податковим повідомленням-рішенням форми «Р» №000160703 від 03.06.2015 року.

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акту перевірки №216/21031702/НОМЕР_2 від 21.05.2015 року.

Підставою для висновків акту перевірки слугував лист-відповідь ПАТ «Укрсоцбанк» №11.1-186/79-865 від 02.09.2014 року про отримання фізичною особою ОСОБА_1 додаткового блага, у вигляді анульованої суми заборгованості за договором кредиту №ФО 80831 П від 20.06.2008 року в сумі 158388,36 грн. Громадянин ОСОБА_1 не включив відповідну суму до річної податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік.

На виконання ухвали суду про витребування доказів від 15 листопада 2016 року представник відповідача 06 грудня 2016 року подав до суду копії інтегрованих карток платника податків за 2015-2016 роки, з яких встановлено, що у громадянина ОСОБА_1 існує податкова заборгованість за платежем 11010500 (податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування) за 2015-2016 роки.

Натомість у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 існує переплата за платежем 1850400 (єдиний податок з фізичних осіб) та за платежем 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування) за 2016 рік.

В подальшому рішенням №646/21-03-13-02/НОМЕР_1 про виключення з реєстру платників єдиного податку від 30 червня 2016 року вирішено ФОП ОСОБА_1 виключити з реєстру платників єдиного податку з 01 липня 2016 року згідно абз.3 п.299.10 ст.299 ПК України.

Підставою для такого рішення ОДПІ вказує порушення абз.8 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України платник податків станом на 30 червня 2016 року мав податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 33343,57 грн.

Тобто податковий борг у фізичної особи-підприємця відсутній, а при прийнятті спірного рішення податковий орган врахував податкову заборгованість громадянина фізичної особи платника податків ОСОБА_1 як податкову заборгованість приватного підприємця.

При вирішенні спору по суті, суд виходить із наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п.1.1. ст.1 ПК України).

Податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв'язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом (п.3.1. ст.3 ПК України).

Реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу (абз.3 пп.299.10 ст.299 ПК України).

Платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів (абз.8 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України).

Відповідно до п.291.3 ст.291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Тобто платниками єдиного податку в розумінні ПК України є юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень (абз.3 пп.291.4 ст.291 ПК України).

Позивач є платником єдиного податку третьої групи тому і податковий борг в розумінні абз.8 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України повинен обліковуватись за ним, як за фізичною особою-підприємцем.

Згідно з пп.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом ОДПІ не надала доказів, які б свідчили про належне повідомлення позивача про наявність у нього заборгованості по сплаті єдиного податку, чи надіслання податкової вимоги про сплату заборгованості з єдиного податку або з будь-якого іншого податку чи обовязкового платежу, яка виникла внаслідок несплати ФОП ОСОБА_1 своїх зобовязань як субєктом господарської діяльності.

Натомість податковий борг є у громадянина ОСОБА_1 відносно якого прийняте податкове повідомлення-рішення форми «Р» №000160703 від 03.06.2015 року та відносно якого складено акт «Про результати документальної позапланової перевірки фізичної особи ОСОБА_1 з питання отримання додаткового блага у вигляді суми боргу анульованого кредитором за період з 0.01.2013 по 31.12.2013» №216/21031703/НОМЕР_1 від 25.05.2015 року.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

В силу пункту 44.1 статті 44 ПК України вказано, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'ємів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з частиною другою статті 3 Господарського кодексу України встановлено, що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

За приписами статті 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до частини п'ятої статті 128 Господарського кодексу України громадянин-підприємець здійснює свою діяльність на засадах свободи підприємництва та відповідно до принципів, передбачених у статті 44 цього Кодексу.

Статтею 44 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

У відповідності до статті 50 Цивільного кодексу України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин (стаття 51 Цивільного кодексу України).

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що комплекс послідовних цілеспрямованих дій, метою яких є отримання прибутку, є свідченням того, що відповідна діяльність для цілей оподаткування має кваліфікуватися як підприємницька але відсутність такого комплексу дій є відсутністю такої діяльності.

Аналогічний висновок щодо ознак підприємницької діяльності та їх відміну від діяльності звичайної фізичної особи викладено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 20 липня 2016 року в справі № К/800/9618/16.

Враховуючи відсутність податкового боргу у ФОП ОСОБА_1 відсутні правові підстави для прийняття рішення №646/21-03-13-02/НОМЕР_1 про виключення останнього з реєстру платників єдиного податку від 30 червня 2016 року, як наслідок податковий орган зобовязаний включити з 01.07.2016 ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) до реєстру платників єдиного податку.

Щодо вимоги позивача про зобовязання Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області протягом місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили подати до суду звіт про його виконання то така вимога не може бути позовною вимогою в розумінні КАС України, порядок та підстави встановлення судового контролю врегульовані статтею 267 КАС України. Тому суд відмовляє позивачу в задоволенні даної позовної вимоги.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обовязковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Вирішуючи питання про застосування ст.13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Аманн проти Швейцарії» (Заява N 27798/95 п.88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивач належними доказами підтвердив правомірність частини своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази не дають суду підстави для висновку про повну неправомірність дій відповідача.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області від 30.06.2016 №646/21-03-13-02/НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платником єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1).

Зобов'язати Херсонську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Херсонській області включити з 01.07.2016 фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) до реєстру платників єдиного податку.

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2756,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 8