Справа № 826/25173/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06 грудня 2016 року № 826/25173/15

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Качура І.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справі №826/25173/15 за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач/ОСОБА_1.) з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (надалі - відповідач/ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві), в якому просить суд:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.08.2015 р. за виконавчим провадженням ВП №48557461.

3. Визнати протиправними та скасувати постанови ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, зокрема:

- від 26.08.2015 р. про відкриття виконавчого провадження;

- від 04.09.2015 р. про розшук майна боржника;

- від 27.10.2015 р. про проведення перевірки

та інші постанови виконавчого провадження ВП №48557461 про які невідомо позивачу.

4. Зобов'язати ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві скасувати заходи примусового вилучення у позивача автомобіля - його розшук, арешт та передачу третім особам.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.01.2016 р. відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

В судове засідання з'явився позивач, який позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав викладених в адміністративному позові, зокрема зазначає, що оскаржувані постанови, винесені ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві в рамках виконавчого провадження ВП №48557461, є протиправними та такими, що прийняті відповідачем з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон №606).

В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, заяв щодо перенесення розгляду справи або слухання справи за його відсутності до суду не подавав, про причини неявки суду не повідомляв.

Зважаючи на неявку в судове засідання відповідача, а також приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, на підставі ст.3 та ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд дійшов висновку про можливість перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши наявні в матеріалах докази, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позов, оцінивши докази які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.08.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. було вчинено нотаріальний напис №1488 щодо повернення заставодавцем - ОСОБА_1 на користь заставодержателя - ТОВ «Порше Мобіліті» предмета застави - автомобіля марки Volkswagen, модель - Polo Sedan 1.6 I Benzin, номер шасі (кузова, рами) - VIN - НОМЕР_1, рік випуску - 2012, колір - чорний, реєстраційний номер - НОМЕР_2.

Так, 26.08.2015 р. старшим державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Тущенком П.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48557461 щодо примусового виконання виконавчого напису №1488, вчиненого 25.08.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В.

Водночас, 04.09.2015 р. ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про розшук майна боржника ВП №48557461, відповідно до якої було оголошено в розшук майно боржника, а саме: автомобіль марки Volkswagen, модель - Polo Sedan 1.6 I Benzin, номер шасі (кузова, рами) - VIN - НОМЕР_1, рік випуску - 2012, колір - чорний, реєстраційний номер - НОМЕР_2.

Так, судом встановлено, що 25.10.2015 р. працівниками ДАІ ДПС «Сватове» на виконання вищевказаної постанови ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві про розшук майна боржника від 04.09.2015 р. було затримано та вилучено у позивача автомобіль марки Volkswagen, модель - Polo Sedan 1.6 I Benzin, номер шасі (кузова, рами) - VIN - НОМЕР_1, рік випуску - 2012, колір - чорний, реєстраційний номер - НОМЕР_2.

В подальшому, 27.10.2015 р. старшим державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Тущенком П.Л. було винесено постанову про проведення перевірки, відповідно до якої було доручено ВДВС Рубіжанського МУЮ провести перевірку та провести опис майна, а саме: автомобіля марки Volkswagen, модель - Polo Sedan 1.6 I Benzin, номер шасі (кузова, рами) - VIN - НОМЕР_1, рік випуску - 2012, колір - чорний, реєстраційний номер - НОМЕР_2, описаний автотранспортний засіб передати на відповідне зберігання. Крім того, з метою організації і проведення електронних торгів, а також виконання інших функцій, передбачених Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2015 р. №656/5 доручено передати вищевказане майно представнику ДП «СЕТАМ».

Не погоджуючись із винесеними відповідачем постановами, вважаючи їх протиправними та такими, що порушують права та законні інтереси позивача, останній звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормативно-правовим актом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон №606.

Відповідно до вимог ст.1 Закону №606 (в редакції чинній на момент винесення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону №606 примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

В той же час, п.4 ч.2 ст.17 Закону №606 визначено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема: виконавчі написи нотаріусів.

Статтею 19 Закону №606 визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону, зокрема: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

Водночас ч.1 ст.20 Закону №606 визначено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу. Виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій (ч.2 ст.20 Закону №606).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.25 Закону №606 державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Водночас, ч.6 ст.25 Закону №606 визначено, що постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

В той же час, відповідно до положень ч.1 ст.26 Закону №606 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у ст.17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст.18 цього Закону; офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм, вбачається, що державний виконавець наділений правом вживати заходи примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.08.2015 р. на адресу ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києва надійшла заява ТОВ «Порше Мобіліті» про відкриття виконавчого провадження за вих.№380 щодо примусового виконання виконавчого напису №1488, про повернення автомобіля марки Volkswagen, модель - Polo Sedan 1.6 I Benzin, номер шасі (кузова, рами) - VIN - НОМЕР_1, рік випуску - 2012, колір - чорний, реєстраційний номер - НОМЕР_2, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В.

Враховуючи вищевикладене, 26.08.2015 р. старшим державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Тущенком П.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48557461 щодо примусового виконання виконавчого напису №1488, вчиненого 25.08.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В.

Однак, суд критично ставиться до дій відповідача щодо відкриття виконавчого ВП №48557461 та винесення в його межах оскаржуваних постанов про розшук майна від 04.09.2015 р. та проведення перевірки від 27.10.2015 р., оскільки як вбачається з матеріалів справи, що підтверджується відповідними доказами, місцем проживанням за яким зареєстрований позивач є: Луганська область, Сватівський район, смт. Нижня Дуванка, вул. Леніна, буд.68, що в свою чергу свідчить про непідвідомчість виконання виконавчого документу, а в даному випадку виконавчого напису нотаріуса №1488, ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві.

Так, суд вважає за необхідне звернути увагу, що нормами Закону №606 чітко визначено, що виконавче провадження відкривається державним виконавцем на підставі виконавчого документа.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження ВП №48557461 відкрито ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві на підставі виконавчому напису №1488, в якому адресою позивача зазначено - Луганська область, Сватівський район, смт. Нижня Дуванка, вул. Леніна, буд.68.

Враховуючи вищевикладене, суд приймає до уваги доводи позивача на рахунок того, що ані постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №48557461 від 26.08.2015 р., ані постанови про розшук майна боржника від 04.09.2015 р. та проведення перевірки від 27.10.2015 р. на адресу позивача, ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві не направлялись та позивачем не отримувались.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вищевказані постанови скеровувались відповідачем на адресу: м. Київ, просп. 40-річчя Жовтня, 120/1, до якої ОСОБА_1 жодного відношення не має.

В той же час, положеннями ч.1 ст.26 Закону №606 визначено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення, чого як встановлено судом, ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві вчинено не було.

Відповідно до ч.2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, суд звертає увагу, що ані заперечень, ані будь-яких інших документів на підтвердження правомірності свої дій щодо винесення оскаржуваних постанов в межах виконавчого провадження ВП №48557461, відповідачем до суду подано не було.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами позивача на рахунок протиправності дій ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві щодо відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваних постанов, а саме: постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.08.2015 р., постанов про розшук майна боржника від 04.09.2015 р. та проведення перевірки від 27.10.2015 р., внаслідок чого, суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог адміністративний позов задовольнити.

В той же час, в частині позовних вимог позивача щодо визнання протиправними та скасування інших постанов, винесених в межах виконавчого провадження ВП №48557461 про які невідомо позивачу та зобов'язання ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві скасувати заходи примусового вилучення автомобіля, його розшук, арешт та передачу третім особам, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки, скасування судом постанов про відкриття виконавчого провадження від 26.08.2015 р., постанов про розшук майна боржника від 04.09.2015 р. та проведення перевірки від 27.10.2015 р., суд вважає достатнім та належним способом захисту прав та інтересів позивача.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ч.1, ч.4, ч.5 та ч.6 ст.72 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Суд може збирати докази з власної ініціативи. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Частиною 1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при. дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про наявність підстав для частково задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до положень ст.94 КАС України судовий збір відшкодовується позивачу частково.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 11, 69, 71, 86, 158-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №48557461 від 26.08.2015 р.

3. Визнати протиправними та скасувати постанови Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, зокрема:

- від 26.08.2015 р. про відкриття виконавчого провадження;

- від 04.09.2015 р. про розшук майна боржника;

- від 27.10.2015 р. про проведення перевірки

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Присудити на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 1 948 (одна тисяча дев'ятсот сорок вісім) грн. 80 коп. із видатків Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст.185 - ст.187 КАС України відповідно.

Суддя І.А. Качур