Справа № 495/7236/16-а
Суддя: Гайда-Герасименко О. Д.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/7236/16-а
Ухвала

іменем україни

14 грудня 2016 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово - судді Гайда-Герасименко О.Д.,

при секретарі Завацькій І.В.,

за участю:

представника заявника ОСОБА_1,

представника Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білгород-Дністровському матеріали, які надійшли за заявою ОСОБА_3 до Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо судового контролю в порядку ст.267 КАС Українипро визнання протиправними бездіяльність(дій), вчинених Білгород-Дністровським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2011 року по справі №2а-1873/11,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою до Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо судового контролю в порядку ст.267 КАС України про визнання протиправними бездіяльність(дій), вчинених Білгород-Дністровським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2011 року по справі №2а-1873/11 за адміністративним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Управління пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії. Свою заяву обґрунтовує тим, що обгрунтувала незаконністю спірної бездіяльності пенсійного органу в межах виконавчого провадження та просить суд:

визнати дії (бездіяльність) Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеської області щодо невиконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.07.2011 року по справі №2-а-1873/11 та порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду протиправними та такими, що порушують права позивача як людини, які передбачені ч.1 ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. 1 Протоколу №1 к Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ЕТБ № 9);

зобовязати Білгород-Дністровське обєднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплачувати ОСОБА_4 раніше призначену пенсію загальною сумою в розмірі який обчислений не нижче 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.50 з урахуванням ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в зв'язку зі змінами прожиткового мінімуму з 01.11.2011 року з урахуванням раніше виплачених сум;

зобовязати Білгород-Дністровське обєднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_3 нараховану суму 305312,46 грн. своєчасно невиплаченої частини основного розміру пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю за період з 01.11.2011 року по 31.05.2016 року з нарахування компенсації втрати частини доходу з 01.11.2011 року;

зобовязати Білгород-Дністровське обєднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати протягом п'ятнадцяти днів з дня набрання постановою законної сили звіт про виконання судового рішення;

судові витрати покласти на рахунок Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 просив задовольнити заяву щодо судового контролю в порядку ст.267 КАС України.

В судовому засіданні представник Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області заперечував проти задоволення заяви з підстав наведених в письмових запереченнях.

Вислухавши доводи сторін по справі, дослідивши заяву, матеріали адміністративної справи, заперечення, приходить до наступних висновків.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.07.2011 року по справі №2а-1873/11 адміністративний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Управління пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії задоволений.

Дії Управління Пенсійного фонду України Одеської області щодо відмови у нарахуванні ім. пенсії у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком визнані протиправними.

Управління Пенсійного фонду України Одеської області зобовязано перерахувати, нарахувати та виплачувати довічно ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 пенсію у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ч.4 ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.50 з урахуванням ст.67 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в зв'язку зі змінами прожиткового мінімуму з 23.03.2011 року

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного адміністративного суду від 11.09.2013 року апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України Одеської області залишена без задоволення. Постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.07.2011 року залишена без змін та набрала законної сили. До теперішнього часу постанова суду не виконується, гроші нараховані, але не виплачені.

Відповідно до частини першої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Цій нормі кореспондують положення абзацу сьомого пункту 4 частини першої статті 163, абзацу п'ятого пункту 4 частини першої статті 207 названого Кодексу, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіт про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої інстанції може під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

ОСОБА_6 адміністративного суду України від 09.01.2013 року №28/12/13-13 було повідомлено наступне: у разі звернення позивача із заявою про зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення після прийняття постанови у справі суд ухвалою відмовляє у задоволенні такої заяви.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимога ОСОБА_3 щодо зобов'язання Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надати звіт про виконання судового рішення не підлягає задоволенню, оскільки при винесенні постанови по справі не розглядалося питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до ч.9 ст.267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або на порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Згідно ч.10 ст.267 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, а так само якщо заяву подано із порушенням правил, що передбачені частинами першою і другою цієї статті, суд залишає заяву без задоволення.

Що стосується вимог позивача відносно не виплати пенсії за рішенням суду, то суд приходить до наступного.

Так, відповідно ст.63 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно ч.2 ст.72 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-ІV кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Відповідно ч.2 ст.73 Закону забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Згідно ст.22 Бюджетного кодексу України, для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів.

Головні розпорядники коштів Державного бюджету України визначаються відповідно до п.1 ч.2 ст.22 Бюджетного кодексу України та затверджуються законом про Державний бюджет України шляхом встановлення їм бюджетних призначень.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України, у порядку, визначеному цим Кодексом.

Бюджетне призначення - це повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, надане цим Кодексом, законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), яке має кількісні, часові і цільові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування (п.8 ст.2 цього Кодексу).

Статтею 95 Конституції України встановлено, що будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, визначаються виключно законом про Державний бюджет України.

Законом України Про Державний бюджет України на 2016 рік, Пенсійному фонду України, як головному розпоряднику бюджетних коштів, у даному випадку, встановлено бюджетні призначення за бюджетною програмою Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за різними пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду КПКВК 2506080.

Вказаним Законом Пенсійному фонду України не встановлено бюджетне призначення для забезпечення виконання рішень суду, в тому числі, й щодо сплати (стягнення) судових витрат. Таким чином, відсутність бюджетного призначення свідчить про відсутність бюджетного фінансування.

Виплата пенсій, надбавок, підвищень, які здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету, проводиться органами Пенсійного фонду України з виділених бюджетних асигнувань для виплати пенсій у розмірах, визначених законодавством.

Виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення, може бути здійснена лише за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Згідно з п.п.20 та 29 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України, взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Таким чином, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів в управлінні, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Таку ж позицію було викладено в постанові ВСУ від 24.03.2015 року №21-66а15, в якій Верховний суд України дійшов висновку про те, що невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Що стосується вимоги позивача щодо зобов'язання управління виплатити ОСОБА_3 нараховану суму 305312,46 грн. своєчасно невиплаченої частини основного розміру пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю за період з 01.11.2011 року по 31.05.2016 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходу з 01.11.2011 року, то такі вимоги є незаконними, оскільки ст.267 КАС України не передбачено розгляд таких вимог.

Дана вимога є додатковою позовною вимогою та повинна розглядатись в порядку позовного провадження.

З огляду на викладене, заява ОСОБА_3 щодо судового контролю в порядку ст.267 КАС України підлягає залишенню без задоволення.

Вимога щодо стягнення з Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеської області судових витрат також не підлягає задоволенню, оскільки за подання вказаної заяви не передбачена сплата судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 267 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 до Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо судового контролю в порядку ст.267 КАС України про визнання протиправними бездіяльність(дій), вчинених Білгород-Дністровським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2011 року по справі №2а-1873/11 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного адміністративного суду Одеської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі постановлення ухвали у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя