Справа № 816/387/15-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року м. Київ К/800/28433/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Мороза В.Ф.,

Донця О.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Полтавської митниці ДФС на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року у справі за позовом спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія» до Полтавської митниці ДФС про скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

Спільне підприємство «Полтавська газонафтова компанія» звернулось до суду з позовною заявою до Полтавської митниці Міндоходів Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №806020002/2014/00376.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Полтавською митницею безпідставно відмовлено позивачу в митному оформленні товару (широка фракція легких вуглеводів) із застосуванням пільги щодо сплати податку на додану вартість.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року скасовано та прийнято нову, якою позов задоволено: визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №806020002/2014/00376.

У поданій касаційній скарзі Полтавська митниця Державної фіскальної служби із посиланням на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між компанією «Atchiy Invetions Limited» (Великобританія) та СП «Полтавська газонафтова компанія» укладено контракт від 17.11.2014 №А/P-BFLH-2014, за умовами якого останній купує у продавця на умовах контракту широку фракцію легких вуглеводів (далі - ШФЛУ).

Згідно з пунктом 1.1. контракту ШФЛУ придбавається покупцем виключно як сировина з послідуючою переробкою на особистих виробничих потужностях з метою виробництва готової продукції.

Відповідно до додатку №1 до контракту у листопаді 2014 року продавець продав, а покупець придбав ШФЛУ на умовах DAF Соловей/Тополі, призначенням ст. Селещина, вантажоодержувач ТОВ «Євростандарт-Автогаз» -145 (+/- 10%) тон.

З метою здійснення митного контролю та оформлення товару «ШФЛУ» 22 грудня 2014 року позивачем подав до митного поста «Лтава» Полтавської митниці Державної фіскальної служби наступні документи:

- накладні УМВС Л.О. 482414, Л.О. 482415, Л.О. 482416, Л.О. 482417 від 29.11.2014;

- рахунки-фактури (інвойс) №1 від 27. 11.2014, №344-А/Р від 09.12.2014;

- контракт від 17.11.2014;

- експертне заключення від 27.05.2014;

- витяг статті 213 Податкового кодексу України;

- паспорт ШФЛУ від 16.11.2014 №811;

- рішення органу сертифікації ДП «Полтавастандартметрологія» від 17.12.2014 №05-17/5105;

- митна декларація від 22.11.2014 №806020002/2014/013407 на товар «Бутани для специфічних процесів переробки, широка фракція легких вуглеводнів (ШФЛУ) СТ ТОО -2008, сума вуглеводнів С1-С2 - 3,32; пропан не менше 41,37; сума вуглеводнів С4-С5 не менше 47,94; сума вуглеводнів С6 і вище, не більш 7,37», який заявлено в режимі «ІМ-40» (з особливістю процедури митного оформлення «FJ»), у відповідності до Класифікатора типів декларацій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011.

В ході митного оформлення Митницею складено акт від 25.12.2014 №89 про взяття проб і зразків товарів, а саме, широкої фракції легких вуглеводів, виробник ТОО «Каракудукмунай».

30.12.2014 Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень Міндоходів складено висновок №190, згідно якого сумарний вміст бутану не перевищує вміст пропану, що відповідає інформації зазначеній в супровідних документах та графі 31 митної декларації.

Під час митного оформлення Митницею встановлено порушено позивачем вимог частини шостої, пункту 6 статті 257 Митного кодексу України, підпункту 213.3.6 пункту 213.3 статті 213 Податкового кодексу України, наказу Міністерства фінансів від 30.05.2012 №651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа» в частині заповнення графи 36 МД (неправомірно застосовано пільгу по сплаті акцизного збору), про що складено протокол про порушення митних правил від 24.12.14 №0111/80600/2014.

Беручи до уваги вказані порушення, Митницею винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.12.2014 № 806020002/2014/00376.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №806020002/2014/00376.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції вказав, що позивачем правомірно застосовано податкову пільгу при імпорті товару згідно з митною декларацією від 22.11.2014 №806020002/2014/013407, а відтак Митним органо безпідставно винесено оскаржуване рішення.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Підпунктом 213.3.6 пункту 213.3 статті 213 Податкового кодексу у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що операції з підакцизними товарами, які не підлягають оподаткуванню, це ввезення на митну територію України підакцизних товарів (продукції), що використовуються як сировина для виробництва підакцизних товарів (продукції), за умови подальшого виготовлення з такої сировини готової продукції на митній території України, з якої сплачується акцизний податок, або реалізації такої продукції (підакцизних товарів) на експорт, та пред'явлення контролюючому органу ліцензії на право виробництва. Ця норма не поширюється на операції з ввезення нафтопродуктів.

Предметом даного позову є правомірність/ протиправність дій митного органу щодо винесення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №806020002/2014/00376 з мотивів неправомірного, на думку відповідача, застосування СП «Полтавська газонафтова компанія» податкової пільги (графа 36 Митної декларації від 22.11.2014 №806020002/2014/013407) при імпорті товару - широка фракція легких вуглеводів (ШФЛВ).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до МД №806020002/2014/013407 позивачем імпортовано товар «Бутани для специфічних процесів переробки, широка фракція легких вуглеводнів (ШФЛУ) СТ ТОО -2008, сума вуглеводнів С1-С2 - 3,32; пропан не менше 41,37; сума вуглеводнів С4-С5 не менше 47,94; сума вуглеводнів С6 і вище, не більш 7,37».

Товар задекларовано в товарній позиції УКТЗЕД 2711 - Гази нафтові та інші вуглеводні в газоподібному стані, в товарній підкатегорії .

Відповідно до технічних умов виробника Республіка Казахстан даного ШФЛУ, широка фракція легких вуглеводів отримується в процесі переробки нестабільного газового конденсату і стабілізації нафти.

Згідно з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 02.09.2008 №805/15496, нафтопродукт - це продукт, отриманий під час перероблення нафти, газового конденсату або їх суміші, за винятком продуктів нафтохімії.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано вказав, що у законодавчому визначенні нафтопродукта не зазначено особливих фізико-хімічних властивостей нафти, газового конденсату чи їх суміші, які підлягають переробці, а вживаються лише загальні слова - нафта, газовий конденсат чи їх суміш, та не вказується, що нафта чи газовий конденсат мають перебувати у будь-якій формі чи фізико - хімічному стані.

Між тим, фізико-хімічні властивості нафти та газового конденсату є важливими якісними характеристиками цих продуктів, вони підлягають врахуванню, для того щоб встановити чи відбувається процес переробки, завдяки якому отримується саме нафтопродукт.

Тому, поняття стабілізація газового конденсату та стабілізація нафти, це важливі процеси, які безпосередньо впливають на встановлення чи спростування того, що ШФЛУ є нафтопродуктом.

Різниця між отриманням ШФЛУ і нафтопродуктом виявляється у складових елементах, які підлягають переробленню та безпосередньому процесі їх обробки, зокрема: нафтопродукт отримується під час перероблення нафти, газового конденсату або їх суміші.

При цьому, ШФЛУ отримується під час переробки нестабільного газового конденсату (припинення зміни фізико-хімічного складу конденсату) і стабілізації нафти (видалення з нафти, що виходить з нафтових свердловин, залишкової кількості вуглеводневих газів і легких рідких фракцій після первинної дегазації), що підтверджується експертним висновком від 02 лютого 2015 року №В-277 Полтавської торгово-промислової палати.

Тобто, стабілізація нафти не є процесом її переробки, а є лише процесом підготовки нафти до процесу переробки, шляхом відбору з неї при видобутку залишкової кількості вуглеводневих газів і легких рідких фракцій. І лише після стабілізації нафти вуглеводневі гази направляються на газопереробний завод (ГПЗ), а стабільна нафту - на нафтопереробний завод (НПЗ).

ШФЛУ відноситься до суміші скраплених (зріджених) вуглеводневих газів, що підтверджується висновком спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів від 30 грудня 2014 року №142000901- 0790.

ШФЛУ отримується завдяки процесу відмінному від процесу наведеному у визначенні «нафтопродукт», тому не є нафтопродуктом. У підзаконних нормативних актах та державних стандартах, які визначають перелік нафтопродуктів відсутні такі продукти, як: газовий конденсат, ШФЛУ, зріджені (скраплені) гази.

Також, в матеріалах справи міститься лист Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 23.04.2015 № 04/31-843, в якому зазначено ШФЛУ не є продуктом отриманим під час перероблення нафти, газового конденсату або їх суміші у розумінні дефінції "нафтопродукт", а є сировиною для виробництва нафтопродуктів.

Окрім іншого, судом апеляційної інстанції встановлено, що у відповідності до наказу Мінпаливенерго від 19.06.2002 №364, яким затверджено «Перелік галузевих стандартів і прирівняних до них нормативних документів колишнього СРСР нафтогазового комплексу України», з метою належного застосування галузевих нормативних документів колишнього СРСР в паливно-енергетичному комплексі України, в Україні застосовуються технічні умови ТУ 38.101524-83 «Фракция широкая легких углеводородов».

У даних технічних умовах вказано, що "Широкая фракция легких углеводородов, представляющая собой смесь предельных углеводородов С2-С6 и выше, применяется в качестве сьрья газофракционирующих установок, нефте-, газоперерабатывающих и нефтехимических предприятий".

Крім того, відповідно до технічних умов ПСТ РК 09-2014 (Республіка Казахстан) «Широкая фракция легких углеводородов»: «Настоящий стандарт распространяется на широкую фракцию легких углеводородов, полученных на установках комплексной подготовки газа, также на установках низкотемпературно конденсации и низкотемпературной ректификации газоперерабатывающих заводов, и применяемых в качестве сырья для газофракционирующих установок».

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що ШФЛУ не є готовою продукцією, а є сировиною, яка підлягає переробці для виробництва підакцизних товарів (продукції).

Судами встановлено, що продукція (ШФЛУ), яка ввезена на митну територію України, придбана позивачем виключно як сировина для наступної переробки на власних виробничих потужностях, про що також вказано в контракті від 17.11.2014 №А/Р-ВРІ_Н-2014.

Переробка ШФЛУ буде здійснюватися на власних виробничих потужностях Позивача за допомогою установки попередньої підготовки нафти і газу (далі - УППНГ) Ігнатівського родовища, згідно технологічної схеми технологічної установки поглибленого вилучення зріджених вуглеводнів на УППНГ Ігнатівського родовища, яка є в наявності в матеріалах справи, та на підставі технологічного регламенту на експлуатацію технологічної установки поглибленого вилучення зріджених вуглеводнів ТР 20041662.002:2014, який також є в наявності в матеріалах справи.

Технологічна можливість переробки ШФЛУ позивачем підтверджена експертним заключенням Івано-франківського національного технічного університету нафти і газу від 27.05.2014 про можливість переробки фракцій легких вуглеводнів із сировини, закупленої в сторонніх організаціях, на установці попередньої підготовки нафти і газу СП «Полтавська газонафтова компанія». Також, експерт дійшов висновку, що процес переробки ШФЛУ на УППНГ позивача, відповідає діючим нормативам і технологіям.

Внаслідок переробки ШФЛУ у готову продукцію на власних потужностях позивача останній отримає - зріджений вуглеводневий газ та стабільний газовий конденсат (фракція вуглеводнів С5+).

Стабільний газовий конденсат підлягає подальшій переробці і є сировиною.

У Розділі 3 «Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України», затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 зазначено, що газовий конденсат (легка нафта) - природна суміш легких вуглеводневих сполук (С5 і вище), які перебувають у газі в розчиненому стані за певних термобаричних умов і переходять у рідку фазу в разі зменшення тиску до рівня, нижчого від тиску конденсації, відповідає нормативному документу, яким установлено його якість, і є сировиною для НПЗ.

Між тим, основним продуктом при переробці ШФЛУ є зріджений (скраплений) вуглеводневий газ.

Для зріджених (скраплених) вуглеводневих газів затверджений відповідний державний стандарт - ДСТУ 4047-2001 «Гази вуглеводневі скраплені паливні для комунально-побутового споживання. Технічні умови», який затверджений наказом Держстандарту України від 27 липня 2001 року №369.

Даний стандарт розповсюджується на вуглеводневі зріджені гази, (далі - зріджені гази), призначені для використання в якості палива для комунально-побутового використання і для промислових потреб. До зріджених газів відносяться суміші пропану і бутану у різних процентних співвідношеннях, зокрема стандартом визначені наступні марки зріджених газів: пропан технічний, суміш пропана технічного і бутана технічного та бутан технічний. Марка зрідженого газу залежить від його фізико - хімічного складу, який наведений у таблиці 2 даного ДСТУ 4047- 2001.

Тобто, зріджений (скраплений) вуглеводневий газ, який отримується Позивачем при переробці ШФЛУ відноситься до підакцизних товарів, категорії - скраплений газ, згідно пункту 215.1 статті 215 Податкового кодексу України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у позивача наявні власні виробничі потужності для переробки сировини (ШФЛУ) у готову продукцію - зріджений (скраплений) вуглеводневий газ, який відноситься до підакцизних товарів і з якого сплачується акцизний податок.

За таких обставин, колегія суддів вказує на обґрунтованість застосування позивачем передбаченої статтею 213 Податкового кодексу України податкової пільги при ввезені на територію України товару - широка фракція легких вуглеводів та, відповідно, на обґрунтованість висновку суду апеляційної інстанції щодо відсутності у митного органу підстав для винесення оскаржуваної картки відмови.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судом апеляційної інстанції дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішень судом не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Полтавської митниці ДФС відхилити, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: