Справа № 826/25939/15
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

13 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

за участю представника відповідача - Попчук Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю «Геос Девелопмент», товариство з обмеженою відповідальністю «Сангрія - М», про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю «Геос Девелопмент», товариство з обмеженою відповідальністю «Сангрія - М» про визнання протиправними дій головного інспектора будівельного нагляду за діяльністю органу державного архітектурного будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві Радченко Михайла Михайловича по проведенню позапланової перевірки на об'єкті: Будівництво житлового будинку з вбудованим банним комплексом і приміщеннями соціально - побутового призначення та підземним паркінгом на АДРЕСА_1 у Печерському районі м. Києва та складанню припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 26.10.2015, акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 20.10.2015.

Постановою Київського Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачаться з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26.10.2015 за результатами проведеної головним інспектором будівельного нагляду за діяльністю органу державного архітектурного будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві Радченком М.М., на підставі наказу ДАБІ України від 18.08.2015 № 915, позапланової перевірки ПАТ «Боїнський комплекс» дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил об'єкта будівництва - будівництво житлового будинку з вбудованим комплексом і приміщеннями соціально-побутового призначення та підземним паркінгом на вул. І. Кудрі, 26 у Печерському районі м. Києва, складено акт, в якому зафіксовані відповідні порушення. При цьому, позивач є головним архітектором вказаного проекту - об'єкта будівництва.

За результатами такої перевірки названим головним інспектором видано головному архітектору проекту ТОВ «Сангрія-М» ОСОБА_3 припис від 26.10.2015 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогою усунути виявлені порушення у відповідності до вимог чинного законодавства України у термін до 26.11.2015.

Вважаючи дії відповідача по проведенню перевірки, складанню припису та акту перевірки протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оспорювані дії відповідача щодо проведення перевірки ПАТ «Боїнський комплекс» та, відповідно, складання акту перевірки та припису на підставі такого акту, не могли спричинити порушення прав та законних інтересів позивача у публічно-правовій сфері, оскільки позивач не є учасником публічно-правових відносин при здійсненні відповідачем таких дій.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Водночас, право на звернення до адміністративного суду з позовом відповідно до вказаної норми закону є можливістю фізичних та юридичних осіб ініціювати судове провадження в адміністративній справі з метою судового захисту їх прав, свобод чи інтересів, порушених суб'єктом владних повноважень у сфері публічно правових відносин. Суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод чи інтересів.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорювання останнього.

Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів, яка дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно - правових відносинах.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно - правових відносин.

В контексті наведеного колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що в своїй постанові від 10.04.2012 у справі за № 21-1115- во10 Верховний Суд України зазначив, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушено цим рішенням.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2015 року у справі № 21-34а15.

Враховуючи вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Як свідчать матеріали справи, предметом даного адміністративного позову є визнання незаконними дій по проведенню позапланової перевірки на об'єкті: Будівництво житлового будинку з вбудованим банним комплексом і приміщеннями соціально - побутового призначення та підземним паркінгом на АДРЕСА_1 у Печерському районі м. Києва та складанню припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 26.10.2015, акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 20.10.2015.

При цьому, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів того, яким чином визнання протиправними вказаних вище дій відповідача призведе до відновлення прав, свобод та інтересів позивача.

Оскаржувані позивачем дії відповідача не призвели до порушення його прав та не породжують у нього будь-якого додаткового обов'язку та не позбавляють його можливості реалізації своїх прав.

Дії головного інспектора будівельного нагляду за діяльністю органу державного архітектурного будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві Радченко Михайла Михайловича по проведенню позапланової перевірки на об'єкті: Будівництво житлового будинку з вбудованим банним комплексом і приміщеннями соціально - побутового призначення та підземним паркінгом на АДРЕСА_1 у Печерському районі м. Києва та складанню припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 26.10.2015, акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 20.10.2015 є лише службовою діяльністю працівників Державної архітектурно-будівельної інспекції України з виконання своїх професійних обов'язків. Зазначені дії самі по собі не створюють для позивача жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов'язкових юридичних наслідків.

Так, відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до пункту 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема,

- складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом,

- видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил,

- зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

- проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомок, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що інспектор будівельного нагляду, проводячи перевірку, складаючи акт перевірки, протокол про вчинення правопорушення, обов'язковий для виконання припис щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, отже відсутні підстави для визнання його дій неправомірними.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12.07.2016 по справі № К/800/34666/15.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального та права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Ухвалу в повному тексті виготовлено 15 грудня 2016 року.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.