Справа № 813/3659/16
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року №813/3659/16

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Олійника Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

24 жовтня 2016 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання до вчинення дій.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що за Підприємством рахується переплата зі сплати авансових внесків з податку на прибуток за період 2014-2015 р.р. Позивач також зазначив, що ним було вчинено всі дії для повернення суми надміру сплаченого податку, однак, відповідач не виконав вимоги, передбачені п.43.5 ст.43 ПК України щодо підготовки висновку про повернення позивачу відповідних сум коштів, внаслідок чого відбулось порушення права платника на отримання відповідних коштів з бюджету.

Ухвалами судді від 25 жовтня 2016 року було відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Протокольною ухвалою суду від 08.12.2016 року було здійснено заміну відповідача - Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів на належного - Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління ДФС.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та просила суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, надав пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях та просив суд у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що Дочірнє підприємство «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт» Закрите акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» () зареєстровано як юридична особа та перебуває на податковому обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління ДФС.

Позивачем за період 2014-2015 р.р., згідно податкових декларацій з податку на прибуток підприємств за 2014 року та 2015 року, у відповідності до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, було надміру сплачено до державного бюджету авансові внески з податку на прибуток в розмірі 3 456 526,00 грн.

У звязку із цим, у Підприємства виникла надмірна сплата податку на прибуток. Зокрема, за позивачем така надмірна сплата складає суму в розмірі 3 000 000,00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про повернення надміру сплачених грошових зобовязань.

Так, позивачем було надіслано відповідачу заяви за №1020 від 24.06.2016 року, №1019 від 24.06.2016 року про повернення на поточний рахунок Підприємства надміру сплачених грошових зобовязань з податку на прибуток в сумі 1 000 000,00 грн. та про повернення надміру сплаченого податку на прибуток в сумі 376 688,16 грн. в рахунок сплати земельного податку.

У відповідь на заяви відповідач листом за №8924/28-06-07-02/846 від 11.07.2016 року повідомив позивача, що Законом України «Про державний бюджет на 2016 рік» передбачено велику кількість соціально важливих програм, реалізація яких повязана з виконанням доходної частини бюджету та напруженість планових завдань зі збору платежів до загального фонду державного бюджету, тому й дане питання було запропоновано розглянути на наступні звітні періоди.

У подальшому, 29.08.2016 року позивачем булло повторно надіслано відповідачу заяви за №13-16/1416 про повернення надміру сплачених грошових зобовязань з податку на прибуток в сумі 1 000 000,00 грн. на розрахунковий рахунок платника, за №13-16/1414 про повернення надміру сплачених грошових зобовязань з податку на прибуток в сумі 1 000 000,00 грн. в рахунок сплати земельного податку та за №13-16/1415 про повернення наміру сплачених грошових зобовязань з податку на прибуток в сумі 1 000 000,00 грн. в рахунок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками обєктів нежитлової нерухомості.

Однак, у відповідь на заяви позивач отримав аналогічну попередній відповідь.

Більш того, як стверджується матеріалами справи та не заперечується представником відповідача, в порушення встановлених законом строків, зазначена вище сума надмірної сплати податку позивачу не повернена.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що грошове зобовязання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобовязання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у звязку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.115 названого пункту, надміру сплачені грошові зобовязання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобовязань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Згідно з вимогами п.17.1 ст.17 ПК України, платнику податків надано право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Як убачається з п.87.1 ст.87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобовязань визначені положеннями статті 43 ПК України.

Відповідно до пункту 43.1 згаданої статті, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобовязання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обовязковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобовязання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобовязань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобовязання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. Контролюючий орган не пізніше ніж за пять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом пяти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобовязань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету (п.п.43.3, 43.4, 43.5).

На виконання положень статті 43 ПК України наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за №1650/24182, затверджено Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів (далі по тексту Порядок №787).

Названим Порядком закріплено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обовязкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Також наказом Міністерства фінансів України 15.12.2015 року №1146, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.12.2015 року за №1679/28124, затверджено Порядок взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобовязань (далі по тексту - Порядок №1146).

Пунктом 1 названого Порядку закріплено, що він регламентує взаємовідносини територіальних органів Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС) з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобовязань за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статті 45 та частини другої статті 78 Бюджетного кодексу України.

Аналогічно положенням Податкового кодексу України, у пункті 5 Порядку №1146 закріплено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобовязань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що умовою повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобовязань, окрім відсутності податкового боргу у платника податку незалежно від виду боргу, є воля самого платника податків, яка виражається у подачі до відповідного контролюючого органу заяви про таке повернення.

В даному випадку, дослідивши зазначені матеріали у взаємозвязку з наведеними вище вимогами законодавства, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на повернення суми надміру сплаченого податку, оскільки наявність переплати підтверджується документально, у т.ч. з боку ДПІ, позивачем подано заяви, згідно вимог ПК України, в межах 1095 днів від дня виникнення надміру сплаченої суми і такі містять посилання про перерахування відповідної суми на поточний рахунок зі зазначенням його реквізитів та у позивача відсутній податковий борг, що не спростовано ДПІ. Тож, позивач виконав усі умови, передбачені статтею 43 Податкового кодексу України, які необхідні для повернення надміру сплачених сум податку на прибуток.

Втім, станом на час розгляду справи контролюючим органом вищезгаданий висновок не складений, відповідному органу казначейства не направлений та кошти, відповідно, не повернуті позивачу з бюджету, що, на переконання суду, свідчить про допущення протиправної бездіяльності податковим органом як субєктом владних повноважень, відповідальність щодо чого передбачена п.43.5 ст.43 ПК України.

При цьому, суд враховує, що контролюючим органом не наведено жодних істотних обставин, які могли б слугувати підставою для відмови у поверненні позивачу надміру сплачених грошових зобовязань та, як наслідок, підставою для неподання ДПІ до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про таке повернення.

Посилання ж представника відповідача на обставини проведення контролюючими органами заходів щодо підтвердження наявності у Підприємства переплати з податку на прибуток, затвердження індикативних показників доходів, відсутність погодження зі сторони Офісу великих платників податків ДФС щодо повернення надміру сплачених сум грошових зобовязань та на опрацювання заяв позивача й надання відповідних відповідей, не спростовує права платника податку на повернення надміру сплачених сум податків в порядку, визначеному ст.43 ПК України, та не звільняє податковий орган від обовязку вчинити дії щодо повернення надміру сплачених сум, а тому такі доводи відповідача є безпідставними та судом до уваги не приймаються.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення в частині визнання протиправною бездіяльності ДПІ, що полягає у не вчиненні дій (неподання до органу казначейства висновку), направлених на повернення позивачу суми надміру сплачених грошових зобовязань.

Стосовно позовних вимог про зобовязання відповідача подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок про повернення надміру сплачених грошових зобовязань у сумі 3 000 000,00 грн. за відповідними напрямками перерахування, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 8 Порядку №1146, орган ДФС саме на підставі даних інформаційних систем готує висновок про повернення суми (її частини).

Отже, тільки виходячи з даних інформаційних систем податковий орган зазначає у відповідному висновку суму коштів, яка підлягає поверненню.

Водночас, позовні вимоги про зобовязання відповідача подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок про повернення надміру сплачених грошових зобовязань є похідними від позовних вимог про визнання бездіяльності відповідача протиправною.

Суд, погоджуючись із позицією позивача, зазначає, що правильним способом захисту позивача є зобовязання відповідача до виконання покладених на нього Законом і підзаконними актами обовязків щодо надання органу казначейства висновку про повернення відповідних сум коштів із відповідного бюджету.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 24 листопада 2015 року у справі №21-3669а15 та від 2 грудня 2015 року у справі № 21-2650а15.

Таким чином, з урахуванням викладеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували твердження позивача, відповідач суду не надав.

За сукупністю наведених обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому адміністративний належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.7-11, 14, 69-72, 86, 94, 143, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління ДФС щодо неподання висновку про повернення надміру сплачених Дочірнім підприємством «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт» Закритим акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» авансових внесків з податку на прибуток за 2015 рік до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Зобовязати Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління ДФС подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок про повернення Дочірньому підприємству «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт» Закритому акціонерному товариству лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» надміру сплачених коштів у сумі 3 000 000,00 грн. (три мільйони гривень) за такими напрямками перерахування:

-1 000 000,00 (один мільйон гривень) на погашення грошових зобовязань з плати за землю (реквізити: отримувач Стрийськй ВДК, , банк отримувача ГУ ДКСУ у Львівській області, МФО 825014, р/р 0624, призначення платежу *;101;13050100;02649905, плата за землю);

-1 000 000,00 (один мільйон гривень) на погашення грошових зобовязань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (реквізити: отримувач Стрийськй ВДК, , банк отримувача ГУ ДКСУ у Львівській області, МФО 825014, р/р 0624, призначення платежу *;101;18010400;02649905, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки);

-1 000 000,00 (один мільйон гривень) на поточний рахунок Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (реквізити: отримувач ДП «СКК «Моршинкурорт» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», , банк отримувача ПАТ «Приватбанк», МФО 325321, р/р 3344).

Присудити на користь Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» () судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління ДФС.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 12 грудня 2016 року.