Справа № 802/2138/16-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

м. Вінниця

12 грудня 2016 р. Справа № 802/2138/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Фурмана В.В.

представника позивача: Дробахи С.В.

представника відповідача: Македонського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про забезпечення позову у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Глікохім"

до: Вінницької митниці ДФС

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ТОВ «Глікохім» до Вінницької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення.

Водночас, позивачем подано заяву про забезпечення позову, шляхом заборони відповідачу проводити списання проб (зразків) товарів відібраних згідно Акту №000035 від 11 жовтня 2016 року. Заява мотивована тим, що 11 жовтня 2016 року Вінницькою митницею ДФС взято проби товару на експертизу на підставі яких винесено висновок щодо визначення коду товару та прийнято оскаржуване рішення. В свою чергу, ТОВ «Глікохім» проведено лабораторний аналіз відібраних відповідачем зразків у ДП «Дніпростандартметрологія», висновок якого підтверджує правильність визначення позивачем коду товару. За таких обставин є необхідним проведення судової експертизи для захисту прав позивача. Разом з тим, відповідно до ст. 357 Митного кодексу України, залишки досліджених проб зберігаються у спеціалізованому органі з питань експертизи протягом 60 днів з моменту надходження, після чого підлягають знищенню. Отже, існує ймовірність, що до вирішення судом питання про призначення судової експертизи зразки будуть знищенні, а відтак, позивач не зможе належним чином захистити свої права та вважає за необхідне забезпечити позов.

В судовому засіданні, представник позивача підтримав подану заяву та просив забезпечити позов з підстав викладених у ній.

Представник відповідача заперечив проти задоволення заяви, вказавши, що відібрані для експертизи зразки знаходяться не у відповідача, а в спеціалізованій лабораторії, яка і вирішує питання щодо знищення таких.

Розглянувши подану заяву, вислухавши думку осіб, що беруть участь у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, виходячи з наступних міркувань.

Забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ'я сторін.

Так, відповідно до частини першої статті 117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Із процитованої норми видно, що законодавець встановив три підстави для постановлення ухвали про забезпечення позову у справі, зокрема такими є:

- існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

- захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат;

- наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06.03.2008 р., надано роз'яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, у випадку звернення сторони із клопотанням/заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такими.

З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як видно із поданої заяви позивач просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачу проводити списання проб (зразків) товарів, відібрнаих останнім.

Так, механізм поводження з пробами (зразками) товарів, наданими до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС (далі - СЛЕД ДФС) для проведення досліджень (експертиз) під час здійснення податкового контролю, митного контролю та митного оформлення, а також під час провадження у справах про порушення митних правил визначається Порядком передання, повернення та знищення (утилізації) проб (зразків) товарів після проведення дослідження (експертизи) Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС та форм актів про передання проб (зразків) товарів, про повернення проб (зразків) товарів, про знищення (утилізацію) проб (зразків) товарів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 699 від 28.07.2016р. (далі - Порядок №699).

В розумінні пункту 1 Положення про спеціалізовану лабораторію з питань експертизи та досліджень ДФС, затвердженого наказом ДФС від 14.04.2016р. №319, спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень ДФС є спеціалізованим органом з питань експертизи та досліджень у системі територіальних органів Державної фіскальної служби, який підпорядковується Державній фіскальній службі України (далі - ДФС). Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень ДФС є органом доходів і зборів.

Відповідно до пункту 2 Порядку №699, контрольні проби (зразки), а також залишки досліджених проб та пошкоджені під час проведення досліджень (експертиз) зразки зберігаються у СЛЕД ДФС (її відокремленому підрозділі) протягом 60 днів з дня надходження.

В свою чергу, згідно пункту 11 Порядку №699, протягом строку зберігання проб (зразків) товарів у СЛЕД ДФС власник, декларант, платник податків або уповноважена ними особа можуть письмово звернутися з вимогою щодо їх повернення. На підставі письмової вимоги, проби (зразки) товарів повертаються власнику, декларанту, платнику податків або уповноваженій ними особі протягом наступних 14 днів після закінчення строку зберігання за Актом про повернення проб (зразків) товарів, форму якого затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28 липня 2016 року № 699 (далі - Акт про повернення). Контрольні проби (зразки), а також залишки досліджених проб та пошкоджені під час проведення досліджень (експертиз) зразки повертаються власнику, декларанту, платнику податків або уповноваженій ними особі без митного (або іншого ідентифікаційного) забезпечення.

Разом з тим, проби (зразки) товарів, не затребувані власником, декларантом, платником податків або уповноваженою ними особою протягом строку зберігання, знищуються СЛЕД ДФС протягом наступних 14 днів після закінчення строку зберігання або готуються для передання на знищення (утилізацію) спеціалізованій установі, про що складається Акт про знищення (утилізацію) проб (зразків) товару, форму якого затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28 липня 2016 року № 699 (далі - Акт про знищення) (п.13 Порядку №699).

Із аналізу вищенаведених норм видно, що проби (зразки) зберігаються у СЛЕД ДФС протягом 60 днів з дня находження та можуть бути витребувані власником.

Так, як видно із висновку №157 від 28.10.2016р., на підставі якого прийнято оскаржуване рішення, відібрані проби (зразки) товару направлені Вінницькою митницею ДФС до спеціалізованої лабораторії для проведення дослідження та, відповідно до процитованих вище норм, мають зберігатись в останній до моменту знищення.

За таких обставин, враховуючи, що проби (зразки) товарів не знаходяться у Вінницькій митниці ДФС, підстави для заборони останній проводити списання таких відсутні.

Окремо суд звертає увагу, що власник, декларант, платник податків або уповноважена ними особа протягом строку зберігання можуть письмово звернутися з вимогою щодо їх повернення. Однак, як зазначено в судовому засіданні представником позивача, ТОВ «Глікохім» не зверталось із заявою про повернення відібраних проб (зразків).

Враховуючи вищенаведене , суд доходить висновку про відмову у задоволені заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.117,118, 165, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна