Справа № 2а/1570/5238/11
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м. Київ К/9991/28002/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2011р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2012р. в справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу від 08.06.2011р. №ф-02759.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2011р., яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2012р., позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу УПФУ в Малиновському районі м. Одеси про сплату боргу від 08.06.2011р. в частині визначення боргу позивача в розмірі 271,72 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами рішення та залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно частини 6 статті 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відповідно до частин 2, 3 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або своєчасно не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі-недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафних санкцій.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені Правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про їх сплату.

В ході розгляду справи судами встановлено, що з 12.06.2008р. по 15.10.2010р. позивач здійснювала підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, перебувала на спрощеній системі оподаткування та була платником єдиного податку.

23.12.2010р. позивач подала до УПФУ в Малиновському районі м.Одеси заяву про проведення перевірки та зняття її з обліку у зв'язку з ліквідацією як суб'єкта підприємницької діяльності (а.с. 18) та надала звіт про суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за 2010 рік, згідно якого позивачем самостійно нараховано та фактично сплачено до УПФУ в Малиновському районі м. Одеси стахові внески в розмірі: липень 2010 року - 133,15 грн., серпень 2010 року - 294,82 грн., вересень 2010 року - 294,82 грн., живтень 2010 року - 156,72 грн., у період листопад-грудень 2010 року - позивач діяльністю не займалась (а.с. 19).

Згідно повідомлень-розрахунків УПФУ в Малиновському районі, сума страхових внесків, яка підлягає сплаті позивачем: за липень-вересень 2010 року складає 884,46 грн., а фактично сплачено лише 850,11 грн., сума недоїмки за вказаний період склала 34, 35 грн.; за жовтень-листопад 2010 року 602, 24 грн., при цьому фактично сплачено лише 58,80 грн., сума недоїмки за вказаний період склала 534,44 грн., у тому числі за жовтень 2010 року 271,72 грн., за листопад 2010 року 271, 72 грн. (а.с. 24-25)

24.01.2011р. УПФУ в Малиновському районі м. Одеси видано довідку №047 про наявність у позивача заборгованості по внескам на загальнообов'язкове пенсійне страхування в розмірі 577,79 грн. (а.с. 22).

У зв'язку з несплатою заборгованості по страховим внескам 08.06.2011р. УПФУ в Малиновському районі м. Одеси винесено вимогу №ф-02759 про сплату позивачем боргу в розмірі 577,79 грн. (а.с. 23).

22.06.2011р. позивач звернулась до УПФУ в Малиновському районі м.Одеси із заявою про узгодження зазначеної вимоги про сплату боргу (а.с. 26-28).

Рішенням УПФУ в Малиновському районі м. Одеси від 01.07.2011р. дану заяву позивача залишено без задоволення, а вимогу про сплату боргу від 08.06.2011р. - без змін (а.с. 29-30).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що приймаючи вимогу про сплату боргу від 08.06.2011р. відповідач безпідставно визначив розмір недоїмки зі сплати стархових внесків за листопад 2010 року в розмірі 271,72 грн., оскільки з 15.10.2010р. позивачем припинено підприємницьку діяльність, а тому оскаржувана вимога в цій частині є протиправною.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суди виходили з того, що в період з липня-жовтень 2010 року позивач страхові внески до Пенсійного фонду сплатила не в повному обсязі, а тому відповідач правомірно донарахував суми страхових внесків та сформував вимогу про сплату боргу за даний період.

З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що з 15.10.2010р. припинено підприємницьку діяльність позивача, про що внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач протиправно нарахував страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за листопад 2010 року, а тому суди обгрунтовано прийняли рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси відхилити, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2011р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2012р. у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець