Справа № 826/356/16
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Справа № 826/356/16

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АД ШИНА» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «АД ШИНА» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 05.11.2015 р. № 100270002/2015/700046/2.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, так як, на його думку, оскаржуване судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.07.2015 р. між компанією ZHANDONG XINGYUAN INTERNATIONAL TRADING CO., LTD (Китай) (продавець) та ТОВ «АД ШИНА» (Україна) (покупець) було укладено зовнішньоекономічний контракт № 01072015, предметом якого є поставка гумових шин для автомобілів.

02.11.2015 р. позивачем з метою здійснення митного оформлення імпортованого товару до Київської міської митниці митну було подано декларацію № 100270002/2015/261281, в якій визначено митну вартість товару за першим методом (ціною договору).

На підтвердження заявленої митної вартості позивач надав копії наступних документів: контракту, додаткових угод до нього; міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) від 29.10.2015 р. № 219436; коносаменту (Bill of Lading) від 17.09.2015 р. № Н; платіжного документу, що підтверджує вартість товару від 13.10.2015 р. № (MUR)1690; документа, що підтверджує вартість перевезення товару від 27.10.2015 р. № 27102015; прейскуранту (прайс-листа) виробника товару від 23.09.2015 р.; рахунку-фактури (інвойсу) від 12.09.2015 р. № 15ААD3713; рахунку-проформи від 16.07.2015 р. № 15ААD3713; сертифіката відповідності від 30.10.2015 р. № UA1.196.088010-15; інформації про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 17.09.2015 р. № 2761; сертифіката про походження товару від 12.09.2015 р. № 15С3705В0098/00046; митної декларації країни відправлення від 12.09.2015 р. № 00114996.

05.11.2015 р. відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 100270002/2015/700046/2, відповідно до якого заявлену позивачем митну вартість імпортованого товару скориговано за резервним методом.

Підставами для корегування зазначено, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності, а саме: відповідно до проформи - інвойсу від 16 липня 2015 року №15AAD3713 вартість за 1 шину складає - арт. CONQUEROR AF717 - USD 138.00, арт. GALAXY AF177 - USD 127.00, але у інвойсі від 12 вересня 2015 року №15AAD3713 та у прайс-листі вартість за 1 шину зазначено: арт. CONQUEROR AF717 - USD 136.00, арт. GALAXY AF177 - USD 125.00; проформа-інвойс від 16 липня 2015 року №15AAD3713 завірена печаткою підприємства "XINGYUAN TIRE GROUP., LTD", яке не є виробником/продавцем товару відповідно до контракту та інших документів, поданих до митного оформлення; у декларації країни відправлення № 00114996 від 12 вересня 2015 року в графі "№ контракту" зазначено XYGM15023, тоді як до митного оформлення поданий контракт за №01072015 від 01 липня 2015 року та зазначено номер коносаменту відмінний від поданого до митного оформлення; відповідно до попередніх митних оформлень шин торгівельної марки AUFINE згідно ЦБД ЄАІС та наявної інформації в інтернет-мережі виробником товару є компанія - Aufine Group Co., LTD", що не відповідає відомостям наявним у контракті.

Вважаючи зазначене рішення про коригування митної вартості протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що документами, поданими позивачем митному органу під час проходження митного контролю, підтверджується заявлена митна вартість товару, а відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено обґрунтованості сумнівів щодо достовірності зазначених у цих документах відомостей та не доведено правомірності прийняття ним оскаржуваного рішення, а також з того, що в рішенні про коригування митної вартості відсутнє обґрунтування числового значення скоригованої митної вартості.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, нормами Митного кодексу України (далі - МК України), Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 № 631 (далі - Порядок № 631), Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 р. № 3018-VI (далі - Конвенція).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації

У ч. 2, 3, 5 ст. 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Прямо передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У п.п. 3.16 та 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до пп. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку № 631, перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з п. 1 ч. 4, ч. 5, 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч. 2, 4, 5, 10 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей,напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об'єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб'єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що як було правильно встановлено судом першої інстанції і підтверджується матеріалами справи, позивачем при здійсненні 02.11.2015 р. імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту було надано контролюючому органу повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною 2 статті 53 МК України.

При цьому, зазначеними документами у їх сукупності підтверджуються всі складові заявленої позивачем митної вартості товару за ціною контракту і наявні в них відомості надають можливість перевірити її правильність.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення від 05.11.2015 р. № 100270002/2015/700046/2 про коригування митної вартості товарів.

Доводи апелянта про те, що вартість імпортованого позивачем товару, яка вказана в проформі-інвойсу, поданому митному органу, та вартість, зазначена в інвойсі, є різними, колегія суддів вважає не обґрунтованими, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, поставка товару здійснювалося на умовах передоплати (30%), у зв'язку з чим 10.08.2015 р. позивачем на банківський рахунок його контрагента було внесено 9804,00 дол. США, тобто 30% від погодженої суми, а 13.10.2015 р. - здійснено остаточний розрахунок (інші 70%) - 22940,00 дол. США. Таким чином, позивачем за товар загалом сплачено: 32744,00 дол. США, що й відповідає відомостям, зазначеним в інвойсі, поданому до митного оформлення.

Крім того, посилання апелянта на відмінності ціни за одиницю імпортованого товару, зазначеної у проформі-інвойсі від 16.07.2015 р., порівняно з інвойсом від 12.09.2015 р., за яким фактично здійснені розрахунки між сторонами, колегія суддів вважає такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки у відповідності до вимог ч. 2 ст. 53 МК України, обов'язковим документом, який подається для митного оформлення імпортованого товару, який є предметом купівлі-продажу за зовнішньоекономічним контрактом, є саме інвойс, а не проформа-інвойс.

Більш того, зазначений недолік, враховуючи у сукупності всі подані позивачем до митного оформлення документи, не є таким, що унеможливлює визначення митної вартості товару за ціною договору, а отже, й не може бути достатньою та необхідною правовою підставою для коригування декларанту заявленої ним митної вартості за резервним методом.

Судова колегія також звертає увагу й на те, що проформа-інвойс від 16.07.2015 р., на яку посилається апелянт, на відміну від інвойсу від 12.09.2015 р., складена до вчинення сторонами будь-яких розрахунків (передоплата 30% проведена 10.08.2015 р.).

Доводи апелянта про те, що проформа-інвойс завірена печаткою іншого суб'єкта господарювання, окрім вищевикладеного, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки контрагент позивача «SHANDONG XINGYUAN INTERNATIONAL TRADING CO., LTD» входить до складу концерну «XINGYUAN TIRE GROUP CO., LTD» печаткою якого завірено підпис продавця у проформі-інвойсу від 16.07.2015 р. № 15ААD3713.

Твердження апелянта про те, що в декларації країни відправлення зазначено іншого контрагента, спростовуються матеріалами справи, а саме копією вказаної декларації у перекладі на російську мову, в якій компанією-експедитором зазначено безпосередньо SHANDONG XINGYUAN INTERNATIONAL TRADING CO., LTD, з якої позивачем і укладено зовнішньоекономічний контракт, а вантажовідправником - XINGYUAN TIRE GROUP CO., LTD, до складу якої вона входить.

Тож, зазначені обставини жодним чином не спростовують заявленої позивачем до митного оформлення митної вартості товару за ціною договору.

Посилання апелянта на те, що в декларації країни відправлення вказано інший номер контракту, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки, як вбачається з матеріалів справи у такій декларації замість номера контракту помилково зазначено номер коносаменту, однак, така декларація складена митним органом країни відправника (КНР), а не позивачем, та не входить до переліку обов'язкових документів, визначених у ч. 2 ст. 53 МК України, і апелянтом не доведено, що зазначена описка унеможливлює визначення митної вартості товару за першим методом.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги і враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 10.10.2010 р. у справі «Щокін проти України», відповідно до якої слід враховувати необхідність забезпечення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, який виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

Таким чином, дослідивши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а отже, апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження не надав суду жодних належних і допустимих, у розумінні ст. 70 КАС України, доказів, які б підтверджували правомірність прийняття ним оскаржуваного рішення, та не переконав судову колегію у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову та вважає, що судом першої інстанції було повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга Київської міської митниці Державної фіскальної служби України підлягає залишенню без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст.160 КАС України, виготовлено 14 грудня 2016 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.