Справа № 826/11664/13-а
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року м. Київ К/800/28299/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача Голубєвої Г.К.

Суддів Веденяпіна О.А.

Юрченко В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2015 року та постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 вересня 2013 року по справі №826/11664/13-а за позовом Державного підприємства «Українське авіаційно-транспортне підприємство «Хорів-Авіа» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року Державне підприємство «Українське авіаційно-транспортне підприємство «Хорів-Авіа» звернулось до суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності в частині неподання до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь позивача, в розмірі 1542801,00 грн. та зобов'язання подати відповідний висновок у порядку, визначеному пп. 200.15 ст. 200 ПК України.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2015 року у даній справі позов задоволено з огляду на правомірність заявлених вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального права та без належного врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем у податкових деклараціях з податку на додану вартість зазначало про реалізацію свого права на отримання бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів на рахунок в банку.

За результатами перевірок, що були проведені ДПІ у Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 24 лютого 2009 року № /0, від 29 квітня 2009 року № /1, від 21 липня 2009 року № /2, від 30 вересня 2009 року № /3;

- від 05 березня 2009 року № /0, від 29 квітня 2009 року № /1, від 21 липня 2009 року № /2, від 30 вересня 2009 року № /3;

- від 05 березня 2009 року № /0, від 29 квітня 2009 року № /1, від 21 липня 2009 року № /2, від 30 вересня 2009 року № /3;

- від 26 травня 2009 року № /0, від 16 липня 2009 року № /1, від 30 вересня 2009 року № /2, від 10 грудня 2009 року № /3;

- від 17 червня 2009 року № /0, від 20 липня 2009 року № /1, від 30 вересня 2009 року № /2, від 10 грудня 2009 року № /3;

- від 21 липня 2009 року № /0, від 27 серпня 2009 року № /1;

- від 13 жовтня 2009 року № /0, від 10 грудня 2009 року № /1, від 09 березня 2010 року № /2;

- від 23 листопада 2009 року № 8/0, від 23 грудня 2009 року №8/1, від 09 березня 2010 року № 8/2.

Вказаними рішеннями податкового органу було зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування на 1542801,00 грн.

Разом з тим, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 жовтня 2012 року у справі № 2а-5041/11/2670, що залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року, було задоволено адміністративний позов Державного підприємства «Українське авіаційно-транспортне підприємство «Хорів-Авіа» та скасовано вказані податкові повідомлення-рішення.

У зв'язку із прийняттям вказаних судових рішень, ДП «Українське авіаційно-транспортне підприємство «Хорів-Авіа» листом від 04 квітня 2013 року № 82.4-13 звернулося до ДПІ у Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві із проханням повідомити, чи направлено до Державного казначейства України висновок із зазначенням суми бюджетного відшкодування у розмірі 1542801,00 грн.

З огляду на те, що зазначений висновок не був поданий до Державного казначейства України, ДП «Українське авіаційно-транспортне підприємство «Хорів-Авіа» звернулося до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суди виходили з наступних мотивів, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Рішення про зупинення виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2012 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року Вищим адміністративним судом України не приймалося.

Встановлено, що вищевказані рішення судів першої та апеляційної інстанції набрали законної сили 12 березня 2013 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що після набрання вказаними судовими рішеннями законної сили (12 березня 2013 року) у податкового органу не було перешкод для направлення до Державного казначейства України висновку про здійснення позивачу бюджетного відшкодування на рахунок у банку.

Разом з тим, враховуючи, що результат касаційного розгляду справи безпосередньо вплине на зміст судового рішення у даній справі, ухвалою суду від 06 лютого 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 жовтня 2014 року, провадження у справі було зупинено до розгляду касаційної скарги ДПІ у Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на судові рішення у справі № 2а-5041/11/2670.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 квітня 2015 року касаційну скаргу відповідача було залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 жовтня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року - без змін.

Таким чином, право позивача на отримання бюджетного відшкодування у розмірі 1542801,00 грн. у подальшому було підтверджене також ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 квітня 2015 року.

У відповідності до п.п. 200.7, 200.10, 200.11, 200.14, 200.15 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Перелік достатніх підстав, які надають право податковим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

У разі, якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

З наведених норм права вбачається, що отримавши копії постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 жовтня 2012 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року, податковий орган зобов'язаний був протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідних рішень, зобов'язаний був подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві відхилити.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2015 року та постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 24 вересня 2013 року по справі №826/11664/13-а залишити без змін.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку передбаченому ст. ст. 235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.
Судді підпис Веденяпін О.А.
підпис Юрченко В.П.