Справа № 810/2798/16
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 року 810/2798/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютем-Інжиніринг" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ютем-Інжиніринг" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.05.2016 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки відповідача про порушення вимог податкового законодавства є необґрунтованими, оскільки підприємством у відповідності до вимог чинного законодавства та на підставі належним чином оформлених первинно-бухгалтерських документів, віднесено до складу інших витрат суму роялті та до складу адміністративних витрат суму витрат з оренди офісних приміщень. Також позивач зауважив, що твердження податкового органу про перевищення встановленого ліміту залишку готівки в касі підприємства не відповідають дійсності, оскільки відповідно до розпоряджень керівництва підприємства була організована доставка працівників з виробничих дільниць до місцезнаходження каси підприємства, а тому видача працівникам готівки під звіт з каси підприємства здійснювалось відповідно до вимог чинного законодавства.

Відтак, на думку позивача, рішення податкового органу є незаконними, оскільки при їх прийнятті відповідачем невірно встановлено факти та застосовано норми закону.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень вказав, що оскаржувані рішення прийняті з урахуванням вимог чинного законодавства, оскільки відповідач діяв в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами. Звертав увагу суду, що у ході перевірки позивача були виявлені порушення, які належним чином відображені в ОСОБА_1 перевірки і є достатньою підставою для прийняття оскаржуваних рішень.

У судове засідання зявився представник відповідача.

Представник позивача у судове засідання не зявився, натомість подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Ютем-Інжиніринг" зареєстроване в якості юридичної особи 22.10.1999 та здійснює господарську діяльність, повязану, зокрема, з діяльністю у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; будівництвом інших споруд; установленням та монтажу машин і устаткування; організацією будівництва будівель; будівництвом житлових і нежитлових будівель, інших споруд та трубопроводів.

Як платник податків позивач перебуває на податковому обліку в Ірпінській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

У період з 29.02.2016 по 11.04.2016 посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області на підставі п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України та відповідно до наказу від 10.02.2016 №80 проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютем-Інжиніринг" () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено ОСОБА_1 від 18.04.2016 №39/10-36-14-01/30568931 (далі - ОСОБА_1 перевірки), згідно висновків якого встановлено порушення ТОВ "Ютем-Інжиніринг" вимог податкового законодавства, а саме:

- п. 152.11 ст. 152 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2014 рік на загальну суму 624634,00 грн.;

- п. 2.8, п. 2.9, п. 3.5, п. 3.6, п. 3.12 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, товариством перевищено встановлений ліміт залишку готівки в касі підприємства на загальну суму 122803,25 грн.

На підставі висновків ОСОБА_1 перевірки ГУ ДФС у Київській області прийняті наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 12.05.2016 №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" у розмірі 780792,50 грн., з яких: 624634,00 грн. - за основним платежем; 156158,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення-рішення від 12.05.2016 №, згідно з яким до позивача за порушення норм з регулювання обігу готівки застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 245606,50 грн.

Однак, вважаючи висновки податкового органу необґрунтованими, а прийняті на їх підставі оскаржувані рішення протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відносно податкового повідомлення-рішення від 15.05.2016 №, яке прийнято відповідачем у звязку з висновком про заниження позивачем податку на прибуток на загальну суму 624634,00 грн., суд зазначає наступне.

Як вбачається з ОСОБА_1 перевірки, проведеною перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.01.2012 по 31.12.2014 встановлено заниження податку на прибуток за 2014 рік на загальну суму 624634 грн.

Так, в ході перевірки було встановлено, що ТОВ "Ютем-Інжиніринг" було укладено контрактну угоду №106644 по Проекту №16644 (закінчення будівництва сухого сховища відпрацьованого ядерного палива (ХОЯТ-2) на площадці ДСП "Чорнобильська АЕС"). Контрактна угода укладена 18.08.2014 у м. Київ, Україна, у відповідності з: Угодою про грант (Проект ядерної безпеки Чорнобильської АЕС) між Європейським банком реконструкції та розвитку як Розпорядника коштів, що надаються згідно з Грантом з Рахунку ядерної безпеки, Урядом України та Чорнобильської АЕС від 12.11.1996 №006 (ратифіковано Законом України від 18.03.1997 №147/ВР-97); Угодою між Україною та Європейським банком реконструкції та розвитку стосовно діяльності Чорнобильського фонду "Укриття" в Україні від 12.11.1997 (ратифіковано Законом України від 04.02.1998 №80/98-ВР); у рамках основного Контракту №СНNРР/с-2/10/062, укладеного між компанією Холтек Інтернешнл та ДСП "Чорнобильська АЕС" від 17.09.2007, та буде здійснюватись в рамках та за рахунок коштів міжнародної технічної допомоги, яка надається на безоплатній основі та фінансується Європейським банком реконструкції та розвитку за рахунок коштів Грантів, що надаються Чорнобильським Фондом "Укриття", між Компанією "Холтек Інтернешнл" (Holtec International), створеної згідно з законодавством США, та Виконавцем у складі: ТОВ "Ютем-Інжиніринг" (Учасник -1) та Корпорація "Укртрансбуд" (Учасник 2).

Перевіркою встановлено, що на підставі первинних документів (актів виконання проміжних задач) та даних бухгалтерського обліку ТОВ "Ютем-Інжиніринг" було відображено у податковому обліку доходи за 2014 рік по проекту ХОЯТ-2 у сумі 52 238 474,00 грн.

Як свідчать матеріали перевірки, у ході перевірки було встановлено, що ДП "Ютем-Інжиніринг" було укладено з ВАТ "Південтеплоенергомонтаж" ліцензійний договір від 01.06.2009 №9-ТМ про передачу прав на використання Торговельної марки, згідно з яким ВАТ "Південтеплоенергомонтаж" (Ліцензіар) надає ДП "Ютем-Інжиніринг" (Ліцензіату) за винагороду невиключну ліцензію (невиключні права) на використання Торговельної марки щодо усіх товарів і послуг, визначених у Свідоцтві за класами МКТП. При цьому, Ліцензіату надається право на використання Торговельної марки на території України. За надання права використання Торговельної марки Ліцензіат сплачує Ліцензіару винагороду (Роялті) у розмірі, визначеному в додатку до Договору. Згідно з додатковою угодою від 20.12.2012 №2 до зазначеного договору Ліцензіат звітує Ліцензіару за обсягами виробництва й реалізації товарів і послуг з використанням торговельної марки один раз на рік шляхом подання для затвердження на загальних зборах учасника Ліцензіата річних результатів діяльності товариства за відповідний календарний рік.

Проведеною перевіркою встановлено, що згідно з п.3.2.1 Статуту підприємства ТОВ "Ютем-Інжиніринг", товариство використовує торговельну марку (знак для товарів і послуг) учасника ПАТ "Південтеплоенергомонтаж". Відповідний знак для товарів і послуг міститься на статуті ТОВ "Ютем-Інжиніринг", на печатці товариства та відображається на укладених з контрагентами договорах (контрактах) та додаткових угодах, в тому числі у документації ТОВ "Ютем-Інжиніринг" по проекту ХОЯТ-2. Згідно з додатковими угодами до вищезазначеного договору про передачу прав на використання Торговельної марки, поточні відрахування сплачувалися ТОВ "Ютем-Інжиніринг" щомісячно та у 2014 році їх сума склала 650000,00грн. за місяць використання торговельної марки.

Згідно з наданими первинними документами, даними бухгалтерського обліку та показниками податкової звітності по податку на прибуток (рядок 06.4.34 Додатку ІВ до рядка 06.4 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік), перевіркою встановлено, що ТОВ "Ютем-Інжиніринг" включено до складу інших витрат за 2014 рік суму роялті у розмірі 7800000,00 грн.

Перевіркою встановлено, що згідно з протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Ютем-Інжиніринг" від 13.02.2015, обсяг продажу з використанням торгової марки відповідає показнику чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зазначеному у звіті про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2014 рік.

Враховуючи вищевикладене, в акті перевірки зроблено висновок, що знак для товарів і послуг (Торговельна марка) використовувався ТОВ "Ютем-Інжиніринг" у діяльності, дохід (прибуток) від провадження якої звільняється від оподаткування згідно п. 154.4 ст. 154 Податкового кодексу України, так і в іншій діяльності, доходи від якої підлягають оподаткуванню на загальних підставах, та, відповідно, витрати з нарахування роялті, одночасно пов'язані як з діяльністю, дохід (прибуток) від провадження якої звільняється від оподаткування, так і з іншою діяльністю.

Також, у ході перевірки було встановлено, що ТОВ "Ютем-Інжиніринг" (Орендар) використовувало у господарській діяльності орендовані офісні приміщення на підставі договору оренди від 01.01.2014 №80-2014, укладеного з ПАТ "Південтеплоенергомонтаж" (Орендодавець), згідно з умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно за адресою: м. Буча, вул. Чкалова, 3. Загальна площа приміщень становила 539,90 кв. м. Строк оренди з моменту прийняття обєкту оренди по акту приймання-передачі з 01.01.2014 по 31.12.2014 (включно). Розмір орендної плати складав: 225000,00 грн. у т.ч. ПДВ - 37500,00 грн., за місяць.

Перевіркою встановлено, що згідно з актом приймання-передачі нерухомого майна від 01.01.2014 за вищезазначеним договором оренди, Орендодавець здав, а Орендар прийняв офісні приміщення загальною площею 539,90 кв. м. за адресою: м. Буча, вул. Чкалова, 3. Згідно з наданими до перевірки актами прийому-передачі наданих послуг та даних бухгалтерського обліку загальна сума орендної плати за 2014 рік по вищезазначеному договору оренди склала без урахування ПДВ - 2250000 грн. Відповідна сума орендної плати у розмірі 2250000 грн. була включена ТОВ "Ютем-Інжиніринг" до складу адміністративних витрат за 2014 рік.

В акті перевірки зазначено, що вищевказані орендовані офісні приміщення використовувалися ТОВ "Ютем-Інжиніринг" у діяльності, дохід (прибуток) від провадження якої звільняється від оподаткування згідно п. 154.4 ст. 154 Податкового кодексу України, так і в іншій діяльності, доходи від якої підлягають оподаткуванню на загальних підставах.

Враховуючи вищевикладене, в акті перевірки зроблено висновок, що витрати з оренди офісних приміщень одночасно пов'язані як з діяльністю, дохід (прибуток) від провадження якої звільняється від оподаткування, так і з іншою діяльністю.

В акті перевірки зазначено, що згідно з наданими первинними документами, даними бухгалтерського обліку та показниками податкової звітності з податку на прибуток (рядок 06.4.34 Додатку ІВ до рядка 06.4 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік), ТОВ "Ютем-Інжиніринг" включено до складу інших витрат суму роялті у розмірі 7800000.00грн. та до складу адміністративних витрат суму витрат з оренди офісних приміщень у розмірі 2250000,00 грн.

Враховуючи зазначене, податковий орган дійшов висновку, що позивачем в порушення вимог п. 152.11 ст. 152 Податкового кодексу України не відображено у складі інших витрати, які відносяться до діяльності, прибуток від якої звільняється від оподаткування, частку роялті у сумі 3432000,00 грн. та частку витрат з оренди офісних приміщень у сумі 990000 грн., в результаті чого завищено суму прибутку, звільненого від оподаткування, на загальну суму 4422000 грн., та відповідно занижено суму податку на прибуток за 2014 рік на загальну суму 624634 грн.

Однак, суд не погоджується із такими висновками податкового органу, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.14.1.225 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) роялті - будь-який платіж, отриманий як винагорода за користування або за надання права на користування будь-яким авторським та суміжним правом на літературні твори, твори мистецтва або науки, включаючи комп'ютерні програми, інші записи на носіях інформації, відео- або аудіокасети, кінематографічні фільми або плівки для радіо - чи телевізійного мовлення, передачі (програми) організацій мовлення, будь-яким патентом, зареєстрованим знаком на товари і послуги чи торгівельною маркою, дизайном, секретним кресленням, моделлю, формулою, процесом, правом на інформацію щодо промислового, комерційного або наукового досвіду (ноу-хау).

Таким чином, із наданих позивачем документів до перевірки вбачається, що понесені ТОВ "Ютем-Інжиніринг" витрати за використання Торговельної марки згідно Ліцензійного договору від 01.06.2009 №9-ТМ у сумі 7800000,00 грн. за своїм змістом є роялті.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п.п.14.1.228 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг для цілей розділу III цього Кодексу - витрати, що прямо пов'язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом звітного податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визначаються відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, що застосовуються в частині, яка не суперечить положенням цього розділу.

Пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України визначено, що доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає, зокрема, дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу (п.п.135.4.1 п. 135.4 ст. 135 Податкового кодексу України).

Згідно п. 137.1 ст. 137 Податкового кодексу України дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

Пунктом 137.4 статті 137 Податкового кодексу України визначено, що датою отримання доходів, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, є звітний період, у якому такі доходи визнаються згідно з цією статтею, незалежно від фактичного надходження коштів (метод нарахувань), визначений з урахуванням норм цього пункту та статті 159 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

При цьому, підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати операційної діяльності включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно з пунктами 138.4, 138.5 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг. Інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Як передбачає пункт 138.6 статті 138 Податкового кодексу України, собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Водночас, пунктом 138.8 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Отже, Податковий кодекс України розмежовує порядок формування собівартості придбаних та реалізованих товарів від собівартості виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Підпунктом 140.1.2 пункту 140.1 статті 140 Податкового кодексу України визначено, що при визначенні обєкта оподаткування враховуються такі витрати подвійного призначення: витрати (крім тих, що підлягають амортизації), повязані з науково-технічним забезпеченням господарської діяльності, на винахідництво і раціоналізацію господарських процесів, проведення дослідно-експериментальних та конструкторських робіт, виготовлення та дослідження моделей і зразків, повязаних з основною діяльністю платника податку, витрати з нарахування роялті та придбання нематеріальних активів (крім тих, що підлягають амортизації) для їх використання в господарській діяльності платника податку.

Отже, за загальним правилом, визначеним Податковим кодексом України, витрати, визначені п. 140.1 ст. 140 Податкового кодексу України, відносяться до складу інших витрат, що відповідає правилам п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України. Відтак, витрати з нарахування роялті відносяться до складу інших витрат, а не витрат операційної діяльності, які включають в себе, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п. 17 П(С)БО 16 "Витрати" витрати, пов'язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), поділяються на адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати.

Так, позиція ДФС України щодо податкового обліку сум роялті викладена в Узагальнюючій податковій консультації щодо деяких питань з оподаткування податком на прибуток при виплаті роялті, затвердженій Наказом ДПС України від 15.02.2012 №122, згідно якої витрати з нарахування роялті відносяться до витрат подвійного призначення, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування у складі інших витрат. Водночас, якщо витрати з нарахування роялті можуть бути безпосередньо віднесені на конкретний об'єкт витрат, то такі витрати враховуються у складі собівартості виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

При цьому, слід звернути увагу на те, що витрати платника податку на прибуток з нарахування роялті за надання прав на використання Торговельної марки враховуються у складі витрат в повному обсязі на підставі п.п.140.1.2 п. 140.1 ст. 140 Податкового кодексу України в тому звітному періоді, в якому відбулося отримання таких прав.

Згідно п. 154.4 ст. 154 Податкового кодексу України звільняється від оподаткування прибуток підприємств, отриманий за рахунок міжнародної технічної допомоги або за рахунок коштів, які передбачаються в державному бюджеті як внесок України до Чорнобильського фонду "Укриття" для реалізації міжнародної програми - Плану здійснення заходів на об'єкті "Укриття" відповідно до положень Рамкової угоди між Україною та Європейським банком реконструкції та розвитку, для подальшої експлуатації, підготовки до зняття і зняття енергоблоків Чорнобильської АЕС з експлуатації, перетворення об'єкта "Укриття" на екологічно безпечну систему та забезпечення соціального захисту персоналу Чорнобильської АЕС.

Відповідно до п. 152.11 ст. 152 Податкового кодексу України платники податку, дохід (прибуток) яких повністю та/або частково звільнено від оподаткуванням цим податком, а також ті, що проводять діяльність, яка підлягає патентуванню, ведуть окремий облік доходу (прибутку), який звільняється від оподаткування згідно з нормами цього Кодексу, або доходу, отриманого від діяльності, що підлягає патентуванню. При цьому:

до складу витрат таких платників податку, повязаних з отриманням доходу (прибутку), що не звільняється від оподаткування, не включаються витрати, пов'язані з отриманням такого звільненого доходу (прибутку);

сума амортизаційних відрахувань, нарахованих на основні засоби, що використовуються для отримання такого звільненого доходу (прибутку), не враховується у витратах, пов'язаних з отриманням доходу (прибутку), що не звільняється від оподаткування.

У разі якщо основні засоби використовуються для отримання звільненого доходу (прибутку) та інших доходів (прибутків), які підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом на загальних підставах, витрати платника податку підлягають збільшенню на частку загальної суми нарахованих амортизаційних відрахувань, яка так відноситься до загальної суми нарахованих амортизаційних відрахувань звітного періоду, як сума доходів (прибутків), що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом на загальних підставах, відноситься до загальної суми доходів (прибутків) з урахуванням звільнених. Аналогічно відбувається розподіл витрат, що одночасно пов'язані як з діяльністю, дохід (прибуток) від провадження якої звільняється від оподаткування, так і з іншою діяльністю.

Як вбачається з матеріалів справи, діяльність, прибуток від якої звільняється від оподаткування, велась позивачем відповідно до контрактної угоди від 18.08.2014 №106644 на будівництво ХОЯТ-2.

Отже, з наведеного слідує, що діяльність, яка звільняється від оподаткування, велась позивачем не протягом усього календарного 2014 року, як зазначає податковий орган, а лише протягом вересня-грудня 2014 року.

Згідно п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподілених постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Отже, враховуючи вимоги п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України, суд вважає, що частка витрат на роялті та частка витрат з оренди офісних приміщень, які повинні бути віднесенні позивачем до складу інших витрат, які відносяться до діяльності, прибуток від якої звільняється від оподаткування, повинні вираховуватись лише за той звітний період, в якому було отримано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг звільнених від оподаткування.

Однак, з ОСОБА_1 перевірки вбачається, що податковим органом невірно розраховано частку витрат роялті та частку витрат з оренди офісних приміщень, які мали бути відображені платником податків у складі інших витрат, які відносяться до діяльності прибуток від якої звільняється від оподаткування, оскільки при розрахунку відповідачем взято звітний податковий період 2014 року, а не той період, в якому позивач здійснював діяльність, від якої звільняється від оподаткування (вересень-грудень 2014 року).

При цьому, слід зазначити, що суд не наділений повноваженнями замість податкового органу проводити перевірку показників бухгалтерської та податкової звітності субєктів господарської діяльності та в ході судового розгляду фактично проводити перевірку. Такі функції належать виключно відповідачу як субєкту владних повноважень та фіскальному органу.

За таких обставин, враховуючи той факт, що відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача, суд дійшов висновку про безпідставність тверджень податкового органу про заниження позивачем податку на прибуток за 2014 рік на загальну суму 624634,00 грн., а відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 12.05.2016 № підлягає скасуванню.

Відносно податкового повідомлення-рішення від 12.05.2016 №, яке прийнято відповідачем у звязку з висновком про порушення позивачем вимог Положення про ведення касових операцій в національній валюті, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, слід зазначити наступне.

Як вбачається з ОСОБА_1 перевірки, в ході проведення перевірки податковим органом було встановлено оформлення касових операцій, що відповідно до часу їх проведення визначеного в касових документах не могли бути здійснені, не мають логічного обґрунтування чи документального підтвердження, спростовуються та є нікчемними відповідно наданих документів:

згідно наказу про службові відрядження №50-Вк від 01.07.2014 працівник підприємства - начальник відділу ОСОБА_2 01.07.2014 вибув з м. Буча та прибув 01.07.2014 до м. Єнакієве Донецька обл. (термін відрядження з 01.07.2014 до 31.07.2014), при цьому відповідно до ВКО №2 від 30.07.2014 ОСОБА_2 з каси підприємства видано під звіт готівкові кошти у сумі 2000,00 грн.;

згідно наказу про службові відрядження №73/1-Вк від 29.08.2014 працівник підприємства - машиніст крана автомобільного 6 р. ОСОБА_3 29.08.2014 вибув з м. Буча та прибув 29.08.2014 до м. Іванків (термін відрядження з 28.08.2014 до 12.09.2014), при цьому відповідно до ВКО №3 від 01.09.2014 ОСОБА_3 з каси підприємства видано під звіт готівкові кошти у сумі 750,00 грн.;

згідно наказу про службові відрядження №105-Вк від 15.10.2014:

працівник підприємства - електрозварник ручного зварювання 3 р. ОСОБА_4 15.10.2014 вибув з м. Буча та прибув 15.10.2014 до м. Іванків (термін відрядження з 15.10.2014 до 26.10.2014), при цьому відповідно до ВКО №10 від 17.10.2014 ОСОБА_4 з каси підприємства видано під звіт готівкові кошти у сумі 500,00 грн.;

працівник підприємства - монтажник технологічних трубопроводів 4 розряду ОСОБА_5 15.10.2014 вибув з м. Буча та прибув 15.10.2014 до м. Іванків (термін відрядження з 15.10.2014 до 26.10.2014), при цьому відповідно до ВКО №11 від 17.10.2014 ОСОБА_5 з каси підприємства видано під звіт готівкові кошти у сумі 500,00 грн.;

працівник підприємства - монтажник технологічних трубопроводів 3 розряду ОСОБА_6 вибув з м. Буча та прибув 15.10.2014 до м. Іванків (термін відрядження з 15.10.2014 до 26.10.2016), при цьому відповідно до ВКО №12 від 17.10.2014 ОСОБА_6 з каси підприємства видано під звіт готівкові кошти у сумі 500,00 грн.;

згідно наказу про службові відрядження №108-Вк від 16.10.2014:

працівник підприємства - монтажник технологічних трубопроводів 4 розряду ОСОБА_7 16.10.2014 вибув з м. Буча та прибув 16.10.2014 до м. Іванків (термін відрядження з 16.10.2014 до 31.10.2014), при цьому відповідно до ВКО №9 від 17.10.2014 ОСОБА_7 з каси підприємства видано під звіт готівкові кошти у сумі 800,00 грн.;

працівник підприємства - монтажник технологічних трубопроводів 3 розряду ОСОБА_1 16.10.2014 вибув з м. Буча та прибув 16.10.2014 до м. Іванків (термін відрядження з 16.10.2014 до 31.10.2014), при цьому відповідно до ВКО №8 від 17.10.2014 ОСОБА_1 з каси підприємства видано під звіт готівкові кошти у сумі 800,00 грн.;

згідно наказу про службові відрядження №118-Вкю від 31.10.2014 працівник підприємства монтажник технологічних трубопроводів 4 розряду ОСОБА_8 03.11.2014 вибув з м. Буча та прибув 03.11.2014 до м. Іванків (термін відрядження з 03.11.2014 до 15.11.2014), при цьому відповідно до ВКО №16 від 05.11.2014 ОСОБА_8 з каси підприємства видано під звіт готівкові кошти у сумі 750,00 грн.;

згідно наказу про службові відрядження № 121-Вк від 14.11.2014:

працівник підприємства - електрозварник ручного зварювання 6 розряду ОСОБА_9 вибув з м. Буча та прибув 15.11.2014 до м. Іванків (термін відрядження з 15.11.2014 до 30.11.2014), при цьому відповідно до ВКО №20 від 18.11.2014 ОСОБА_9 з каси підприємства видано під звіт готівкові кошти у сумі 750,00 грн.;

працівник підприємства - монтажник технологічних трубопроводів 6 розряду ОСОБА_10 вибув з м. Буча та прибув 15.11.2014 до м. Іванків (термін відрядження з 15.11.2014 до 30.11.2014), при цьому відповідно до ВКО №21 від 18.11.2014 ОСОБА_10 з каси підприємства видано під звіт готівкові кошти у сумі 750,00 грн.;

працівник підприємства - монтажник технологічних трубопроводів 4 розряду ОСОБА_11 15.11.2014 вибув з м. Буча та прибув 15.11.2014 до м. Іванків (термін відрядження з 15.11.2014 до 30.11.2014), при цьому відповідно до ВКО №22 від 18.11.2014 ОСОБА_11 з каси підприємства видано під звіт готівкові кошти у сумі 750,00 грн.;

працівник підприємства - електрозварник ручного зварювання 5 розряду ОСОБА_12 вибув з м. Буча та прибув 15.11.2014 до м. Іванків (термін відрядження з 15.11.2014 до 30.11.2014), при цьому відповідно до ВКО №23 від 18.11.2014 ОСОБА_12 з каси підприємства видано під звіт готівкові кошти у сумі 750,00 грн.;

згідно наказу про службові відрядження №64-Вд від 28.11.2014 працівник підприємства - водій автотранспортних засобів ОСОБА_13 28.11.2014 вибув з м. Буча та прибув 28.11.2014 до м. Чорнобиль (термін відрядження з 28.11.2014 до 15.12.2014), при цьому відповідно до ВКО №29 від 01.12.2014 ОСОБА_13 з каси підприємства видано під звіт готівкові кошти у сумі 1200,00 грн.;

згідно наказу про службові відрядження №140-Вкю від 12.12.2014 працівник підприємства електрозварник ручного зварювання 6 розряду ОСОБА_9 15.12.2014 вибув з м. Буча та прибув 15.12.2014 до м. Іванків (термін відрядження з 15.12.2014 до 30.12.2014), при цьому відповідно до ВКО №33 від 16.12.2014 ОСОБА_9 з каси підприємства видано під звіт готівкові кошти у сумі 20,00 грн.;

згідно наказу про службові відрядження №140-Вкю від 12.12.2014:

працівник підприємства - електрозварник ручного зварювання 6 розряду ОСОБА_9 15.12.2014 вибув з м. Буча та прибув 15.12.2014 до м. Іванків (термін відрядження з 15.12.2014 до 30.12.2014), при цьому відповідно до ВКО №34 від 17.12.2014 ОСОБА_9 з каси підприємства видано під звіт готівкові кошти у сумі 730,00 грн.;

працівник підприємства - монтажник технологічних трубопроводів 6 розряду ОСОБА_10 вибув з м. Буча та прибув 15.12.2014 до м. Іванків (термін відрядження з 15.12.2014 до 30.12.2014) при цьому відповідно до ВКО №35 від 17.12.2014 ОСОБА_10 з каси підприємства видано під звіт готівкові кошти у сумі 750,00 грн.;

працівник підприємства - монтажник технологічних трубопроводів 4 розряду ОСОБА_11 15.12.2014 вибув з м. Буча та прибув 15.12.2014 до м. Іванків (термін відрядження з 15.12.2014 до 30.12.2014), при цьому відповідно до ВКО №36 від 17.12.2014 ОСОБА_11 з каси підприємства видано під звіт готівкові кошти у сумі 750,00 грн.;

працівник підприємства - ОСОБА_14 15.12.2014 вибув з м. Буча та прибув 15.12.2014 до м. Іванків (термін відрядження з 15.12.2014 до 30.12.2014), при цьому відповідно до ВКО №37 від 17.12.2014 ОСОБА_14 з каси підприємства видано під звіт готівкові кошти у сумі 750,00 грн.;

згідно наказу про службові відрядження №76-Вд від 15.12.2014 працівник підприємства геодезист ОСОБА_15 16.12.2014 вибув з м. Буча та прибув 16.12.2014 до м. Чорнобиль (термін відрядження з 15.12.2014 до 26.12.2014), при цьому відповідно до ВКО №38 від 17.12.2014 ОСОБА_15 з каси підприємства видано під звіт готівкові кошти у сумі 800,00 грн.;

згідно наказу про службові відрядження №77-Вд від 16.12.2014 працівник підприємства геодезист ОСОБА_16 16.12.2014 вибув з м. Буча та прибув 16.12.2014 до м. Чорнобиль (термін відрядження з 16.12.2014 до 21.12.2014), при цьому відповідно до ВКО №39 від 17.12.2014 ОСОБА_16 з каси підприємства видано під звіт готівкові кошти у сумі 800,00 грн.;

згідно наказу про службові відрядження №73-Вд від 12.12.2014 працівник підприємства - старший виконавець робіт ОСОБА_17 16.12.2014 вибув з м. Буча та прибув 16.12.2014 до м. Чорнобиль (термін відрядження з 16.12.2014 до 30.12.2014), при цьому відповідно до ВКО №42 від 23.12.2014 ОСОБА_17 з каси підприємства видано під звіт готівкові кошти у сумі 1200,00 грн.;

згідно наказу про службові відрядження №142-Вк від 15.12.2014 працівник підприємства - старший виконавець робіт ОСОБА_18 16.12.2014 вибув з м. Буча та прибув 16.12.2014 до м. Кузнецовськ (термін відрядження з 16.12.2014 до 30.12.2014), при цьому відповідно до ВКО №3 від 23.12.2014 ОСОБА_17 з каси підприємства видано під звіт готівкові кошти у сумі 606,65 грн.

Відтак, враховуючи той факт, що в момент видачі готівки вказаним працівникам останні були у відрядженнях, відповідач дійшов висновку, що вказані особи відповідно до вимог Положення про ведення касових операцій в національній валюті, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, не могли отримати під звіт грошові кошти з каси підприємства.

Враховуючи зазначене, податковим органом встановлено порушення п.2.8, п.2.9, п.3.5, п.3.6, п.3.12 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, що виявилось у перевищені встановленого ліміту залишку готівки в касі підприємства на загальну суму 122803,25 грн.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою регулюється Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (далі - Положення №637).

Відповідно до п. 2.8 Постанови №637 підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб.

Згідно п. 2.9 Постанови №637 готівкова виручка (готівка) підприємств (підприємців), у тому числі готівка, одержана з банку, використовуються ними для забезпечення потреб, що виникають у процесі їх функціонування, а також для проведення розрахунків з бюджетами та державними цільовими фондами за податками і зборами (обов'язковими платежами).

Підприємства не повинні накопичувати готівкову виручку (готівку) у своїх касах понад установлений ліміт каси для здійснення потрібних витрат до настання строків цих виплат.

Пунктом 3.1 Положення №637 передбачено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Відповідно до пунктів 3.3, 3.4 вказаного Положення приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.

Видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. До видаткових ордерів можуть додаватися заява на видачу готівки, розрахунки тощо.

Відповідно до п. 3.5 Положення №637 у разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред'явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Якщо видаткова відомість складена на видачу готівки кільком особам, то одержувачі також пред'являють паспорти чи документи, що їх замінюють, і розписуються у відповідній графі документа.

Для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача.

Пунктом 3.6 Положення №637 визначено, що заборонено видавати готівку особам іншим, ніж ті, які зазначені у видатковому касовому ордері або видатковій відомості.

Відповідно до п. 3.12 Положення №637 під час одержання касових ордерів або видаткових відомостей касир зобов'язаний перевірити: наявність і справжність на документах відповідних підписів, а на видатковій відомості - дозвільного напису керівника підприємства або осіб, які ним уповноважені; правильність оформлення документів, наявність усіх реквізитів; наявність перелічених у документах додатків.

Як було встановлено судом, підставою для встановлення порушення позивачем вимог Положення про ведення касових операцій в національній валюті, що виявилось у перевищенні ліміту готівки в касі підприємства на суму 122803,25 грн., стало те, що в касових документах наявні підписи працівників підприємства, які на момент видачі грошових коштів під звіт з каси підприємства були у відрядженнях.

Однак, на спростування таких доводів відповідача, позивач надав суду належним чином завірені копії документів, з яких вбачається наступне.

Так, відповідно до Табелю обліку робочого часу відділу охорони праці за липень 2014 року ОСОБА_2 повернувся з відрядження не 31.07.2016, а 30.07.2016 (31.07.2016 був робочим днем), що фактично підтверджує можливість отримання ним з каси підприємства готівкових коштів під звіт в сумі 2000,00 грн.

Відповідно до Розпорядження №01-р від 29.08.2014 щодо забезпечення наявності 01.09.2014 готівки в касі підприємства для видачі на відряджувальні витрати працівникам підприємства згідно наказу №73/1-Вк від 29.08.2014 механіку автотранспорту ОСОБА_19 наказано організувати доставку 01.09.2014 працівників з Іванківської монтажної дільниці до офісу підприємства в м. Буча, вул. Чкалова, буд. 3 для отримання в касі підприємства готівки на відряджувальні витрати, що фактично підтверджує можливість отримання ОСОБА_3 з каси підприємства готівкових коштів під звіт в сумі 750,00 грн.

Відповідно до Розпорядження №02-р від 16.10.2014 щодо наявності 17.10.2014 готівки в касі підприємства для видачі на відряджувальні витрати працівникам підприємства згідно наказів №108-Вк від 16.10.2014 і №105-Вк від 15.10.2014 механіку автотранспорту ОСОБА_19 наказано організувати доставку 17.10.2014 працівників з Іванківської монтажної дільниці до офісу підприємства в м. Буча, вул. Чкалова, буд. 3 для отримання в касі підприємства готівки на відряджувальні витрати, що фактично підтверджує можливість отримання працівниками ОСОБА_4 з каси підприємства готівкових коштів під звіт в сумі 500,00 грн., ОСОБА_5 - 500,00 грн., ОСОБА_6 - 500,00 грн., ОСОБА_7 - 800,00 грн., ОСОБА_1 - 800,00 грн.;

Відповідно до Розпорядження №03-р від 03.11.2014 щодо наявності 05.11.2014 готівки в касі підприємства для видачі на відряджувальні витрати працівникам підприємства згідно наказу №118-Вкю від 31.10.2014 механіку автотранспорту ОСОБА_19 наказано організувати доставку 05.11.2014 працівників з Іванківської монтажної дільниці до офісу підприємства в м. Буча на вул. Чкалова, буд. 3 для отримання в касі підприємства готівки на відряджувальні витрати, що фактично підтверджує можливість отримання працівником ОСОБА_20 з каси підприємства готівкових коштів під звіт в сумі 750,00 грн.

Відповідно до Розпорядження №04-р від 14.11.2014 щодо забезпечення наявності 18.11.2014 готівки в касі підприємства для видачі на відряджувальні витрати працівникам підприємства згідно наказу №121-Вк від 14.11.2014 механіку автотранспорту ОСОБА_19 наказано організувати доставку 18.11.2014 працівників з Іванківської монтажної дільниці до офісу підприємства в м. Буча на вул. Чкалова, буд. 3 для отримання в касі підприємства готівки на відряджувальні витрати, що фактично підтверджує можливість отримання працівниками ОСОБА_9 з каси підприємства готівкових коштів під звіт в сумі 750,00 грн., ОСОБА_10 - 750,00 грн., ОСОБА_11 - 750,00 грн., ОСОБА_12 - 750,00 грн.

Відповідно до Розпорядження №05-р від 28.11.2014 щодо наявності 01.12.2014 готівки в касі підприємства для видачі на відряджувальні витрати працівникам підприємства згідно наказу №64-Вд від 28.11.2014 механіку автотранспорту ОСОБА_19 наказано організувати доставку 01.12.2014 працівників з Чорнобильської монтажної дільниці до офісу підприємства в м. Буча на вул. Чкалова, буд. 3 для отримання в касі підприємства готівки на відряджувальні витрати, що фактично підтверджує можливість отримання працівником ОСОБА_21 з каси підприємства готівкових коштів під звіт в сумі 1200,00 грн.

Відповідно до Розпорядження №06-р від 16.12.2014 щодо наявності 17.12.2014 готівки в касі підприємства для видачі на відряджувальні витрати працівникам підприємства згідно наказів №140-Вкю від 12.12.2014, №76-Вд від 15.12.2014, №77-Вд від 16.12.2014 механіку автотранспорту ОСОБА_19 наказано організувати доставку 17.12.2014 працівників з Чорнобильської та Іванківської монтажних дільниць до офісу підприємства в м. Буча на вул. Чкалова, буд. 3 для отримання в касі підприємства готівки на відряджувальні витрати, що фактично підтверджує можливість отримання працівниками ОСОБА_9 з каси підприємства готівкових коштів під звіт в сумі 730,00 грн., ОСОБА_10 - 750,00 грн., ОСОБА_11 - 750,00 грн., ОСОБА_14 - 750,00 грн., ОСОБА_15 - 800,00 грн., ОСОБА_16 - 800,00 грн.

Відповідно до Розпорядження №07-р від 18.12.2014 щодо наявності 23.12.2014 готівки в касі підприємства для видачі на відряджувальні витрати працівникам підприємства згідно наказів №142-Вк від 15.12.2014 і №73-Вд від 12.12.2014 механіку автотранспорту ОСОБА_19 наказано організувати доставку 23.12.2014 працівників з Чорнобильської та Кузнецовської монтажних дільниць до офісу підприємства в м. Буча на вул. Чкалова, буд. 3 для отримання в касі підприємства готівки на відряджувальні витрати, що фактично підтверджує можливість отримання працівниками ОСОБА_17 з каси підприємства готівкових коштів під звіт в сумі 1200,00 грн. та ОСОБА_17 - 606,65 грн.

Крім того, на підтвердження проведення виплат готівки з каси позивачем надано суду документи на підтвердження здійснення відповідних перевезень працівників з виробничих дільниць до м. Буча, вул. Чкалова, буд. 3 для отримання в касі підприємства готівкових коштів, а саме Договір №12-ЮІ від 01.01.2012 про надання послуг по перевезенню вантажів та пасажирів автомобільним транспортом в місцевому та міжнародному сполученні з Додатковими угодами до нього.

Відповідно до даного договору позивач замовляє перевезення вантажів та пасажирів на підставі заявок по встановленій Договором формі.

При цьому, судом встановлено, що виконання перевезень здійснювалось автобусом ТЕМЗА, що підтверджується актами приймання-здачі робіт за вересень, жовтень, листопад 2014 року, належним чином копії яких наявні в матеріалах справи.

Крім того, позивачем надано суду копію Договору оренди автотранспортного засобу №205-01 від 01.09.2014, відповідно до умов якого позивач орендує автотранспортний засіб Фольксфаген Транспортер Т5 Комбі, держ. номер НОМЕР_3, що в свою чергу свідчить про те, що доставка працівників здійснювалось також орендованим транспортом.

На підтвердження користування вказаним автомобілем позивачем надано суду належним чином завірену копію акту надання послуг за грудень 2014 року.

Таким чином, вищевказані обставини свідчать про помилковість висновків відповідача щодо наявності порушень п.2.8, п.2.9, п.3.5, п.3.6, п.3.12 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, з боку ТОВ "Ютем-Інжиніринг".

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення від 12.05.2016 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Субєкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірність своїх рішень.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 12.05.2016 № та №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютем-Інжиніринг" () судові витрати у сумі 15396 (п'ятнадцять тисяч триста девяносто шість) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області ().

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.