Справа № 809/309/16
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 р. Справа № 876/4031/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.05.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення №010-08511-180215 від 18.02.2015 року та зобов"язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_2 29.03.2016року звернулася в суд з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення №010-08511-180215 від 18.02.2015 року та зобов"язання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 січня 2015 року ОСОБА_2 та ПАТ Дельта Банк уклала Договір банківського вкладу (депозиту) Найкращий від Миколая № 004-08511-190115 з додатковою угодою № 1 від 19.01.2015 року, за умови яких банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 4000,00 доларів США у тимчасове строкове користування на строк до 19 квітня 2015 року та зобовязується сплачувати проценти за його користування.

Оскаржуваною постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.05.2016 року позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, тим, що листами від 23 вересня 2015 року за № 8821/3271 та N 8821/2811 тимчасова адміністрація повідомила ОСОБА_2, що договір банківського вкладу від 18 лютого 2015 року № 010-08511-180215 та від 19.01.2015 року № 004-08511-190115, укладені ОСОБА_2 з ПАТ "Дельта Банк", визнані нікчемними відповідно до вимог пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, у зв'язку и чим, інформацію щодо вказаного договору не включено до переліку вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню частково з наступних мотивів.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що Правові норми Закону № 4452-VI передбачають дії Уповноваженої особи Фонду щодо перевірки договорів банківського вкладу, укладених банком з фізичними особами, але виключно на предмет виявлення вкладів, за якими Фонд не відшкодовує кошти, вичерпний перелік яких визначений у частині четвертій статті 26 Закону № 4452-VI.

Стаття 204 Цивільного кодексу України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Визнавши договори банківського вкладу (депозиту) нікчемними на підставі пункту 7 частики 3 статті 38 Закону № 4452-VІ, тимчасова адміністрація не зазначила: які саме умови даного договору надають переваги або пільги прямо не встановлені законодавством чи внутрішніми документами банку, які це пільги і переваги і в чому вони полягають; який платіж чи передачу іншого майна банку позивачу передбачав договір банківського вкладу (депозиту); яким чином договір банківського вкладу (депозиту) загрожував втраті активів банку або майна банку, які збитки могли, бути завдані банку фактом укладення вказаного договору.

Ст. 38 Закону № 4452-VІ право Уповноваженої особи Фонду на перевірку правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину є недостатнім для визнання його таким, оскільки воно (твердження) у даному випадку нівелюється протилежним фактом дійсності договорів банківського вкладу (депозиту), укладених ОСОБА_2 з ПАТ "Дельта Банк".

За обставин відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення суб'єкта владних повноважень не може вважатись обґрунтованим. Таким чином дії Уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемними договорів банківського вкладу (депозиту) "Зростаючий" від 18 лютого 2015 року № 003-08511-180215 та "Найкращий від Миколая" № 004-08511-190115 від 19.01.2015 року, укладених ОСОБА_2 з ПАТ "Дельта Банк", на підставі пункту 7 частини 3 статті 38 Закону №. 4452-VI є протиправними. Беручи до уваги ст.ст. 1058, 1062 Цивільного кодексу України, - договори банківського вкладу укладених ОСОБА_2 з ПАТ "Дельта Банк" та порядок їх укладання повністю відповідають вимогам цивільного законодавства. Також, договори банківського вкладу (депозиту) є публічними договорами, так як являються типовим продуктом банку і не містять жодних індивідуальних умов, пільг або переваг.

У відповідності до Виписки по угоді від 18 лютого 2015 року №010-08511-180215 станом на 02.10.2015 року в банку на рахунку ОСОБА_2 № 5491 перебувають кошти - 1971,23 євро. У відповідності до Виписки по угоді від 19 січня 2015 року № 04-08511-190115 станом на 02.10.2015 (дата початку процедури ліквідації Банку) в банку на рахунку ОСОБА_2 № 0665 перебувають кошти - 4000,00 доларів США.

Вказані вклади не відносяться до вкладів за якими Фонд не відшкодовує кошти, вичерпний перелік яких визначений частиною четвертою статті 26 Закону № 4452-УІ.

Відповідно до частин першої-третьої статті 27 Закону № 4452-УІ та пунктів 3-5 розділу III Положення, Уповноважена особа Фонду була зобов'язана при складанні Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, включити до нього кошти, які підлягають відшкодуванню ОСОБА_2, як вкладнику, за вкладами - договорами банківського вкладу (депозиту) від 18 лютого 2015 року № 010-08511-180215 та від 19 січня 2015 року № 04-08511-190115 і які станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку знаходились на її рахунку в ПАТ "Дельта Банк".

Пунктом 6 розділу III Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника, змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що у відповідності до п. 1.6 та 1.8 договорів банківського вкладу (депозиту) з додатковою угодою до них, банк відкриває вкладнику (депозитний) рахунок на який здійснюється зарахування вкладу з власного поточного або вкладного рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи резидента, або готівкою через касу банку в день укладення цього договору, при цьому умови пункту 5.11 правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ Дельлта Банк до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються.

Згідно постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 Про віднесення ПАТ Дельта Банк до неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року №51 Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ Дельта Банк, відповідно до якого з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_1

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду від 02 жовтня 2015 року №181 розпочато процедуру ліквідації ПАТ Дельта Банк з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ОСОБА_1 строком на 2 роки з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно.

До загальному реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, до суми коштів яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_2 за рахунок Фонду не включено кошти (1971 євро) за договором банківського вкладу від 18 лютого 2015 року № 010-08511-180215, та 4000 доларів за договором банківського вкладу від 19.01.2015 року № 004-08511-190115, укладених ОСОБА_2 з ПАТ "Дельта Банк". Остання звернулася до Уповноваженої особи Фонду з проханням пояснити причині неповернення вкладів, не внесення її до Переліку та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та виплатити їй, у відповідності до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", гарантовану суму відшкодування за вказаним договором банківського вкладу.

Листом від 18.06.2015 року № 05-3005448 тимчасова адміністрація повідомила позивача, що операції по виплатам тимчасово обмежені на час тимчасової адміністрації.

Листами від 23 вересня 2015 року за № 8821/3271 та N 8821/2811 тимчасова адміністрація повідомила ОСОБА_2, що договір банківського вкладу від 18 лютого 2015 року № 010-08511-180215 та від 19.01.2015 року № 004-08511-190115, укладені ОСОБА_2 з ПАТ "Дельта Банк", визнані нікчемними відповідно до вимог пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, у зв'язку и чим, інформацію щодо вказаного договору не включено до переліку вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Пункт 7 частини 3 статті 38 Закон України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб визначає умови визнання правочину нікчемні, тобто коли банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для тих законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суд попередньої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. Проте, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на таке.

Частиною третьою статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ Про банки та банківську діяльність (далі Закон № 2121-ІІІ) передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті шостому статті 2 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ зазначено, що ліквідація банку процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів. При цьому абзацом другим частини другої статті 215 ЦК передбачено, що у випадках, встановлених ЦК, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. У справі, яка розглядається, встановлено, що Банк знаходиться в процедурі ліквідації у звязку із визнанням його неплатоспроможним.

За таких обставин, на думку колегії суддів, спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства. Такий висновок колегії суддів відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в Постановах від 16 лютого 2016 року у справі № 21-4846а15 та від 15 червня 2016 року у справі № 21-286а16.

З урахуванням того, що суд першої інстанції помилково розглянув справу в порядку адміністративного судочинства, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі відповідно до пункту 4 статті 198 КАС закриттю.

Керуючись ст.ст. 41, 157, 195, 197, 198, 203, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_1 задоволити частково.

постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.05.2016 року у справі № 809/309/16 скасувати та провадження закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

ОСОБА_3