Справа № 4669/11/2170
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2012-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2012 р. Справа № 2-а-4669/11/2170

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Светотехника-Херсон" до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Херсонської області Державної податкової служби про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Светотехника-Херсон" (далі позивач, ТОВ «Светотехника Херсон») звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні (далі відповідач) про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 15.04.2011 року № НОМЕР_1 щодо збільшення грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств з урахуванням штрафних санкцій на загальну суму 370 729,13 грн., за № НОМЕР_2 щодо збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість з урахуванням штрафних санкцій на загальну суму 239 699,86 грн.

Ухвалою суду від 21.09.2011 року відкрито провадження в адміністративній справі.

В судовому засіданні, яке відбулось 29.02.2012 року, відповідно до ст. 55 КАС України судом ухвалено на місці щодо процесуального правонаступництва шляхом заміни Державної податкової інспекції у м. Херсоні на її правонаступника Державну податкову інспекцію у м. Херсоні Херсонської області Державної податкової служби ( далі відповідач, ДПІ).

У звязку з відмовою позивача від позовних вимог в частині визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 15.04.2011 року № НОМЕР_2 щодо збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 239699,86 грн., у тому числі за основним платежем у сумі 191759,89 грн. та за штрафними санкціями у сумі 47939,97 грн. згідно заяви від 12.04.2012 р. та відповідно до п.2 ч.1 ст. 157 КАС України, в судовому засіданні 19.04.2012 року судом ухвалено на місці про закриття провадження у справі в цій частини.

В обґрунтування залишених позовних вимог щодо визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 15.04.2011 року № НОМЕР_1 про визначення грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств, позивач надав суду письмові пояснення від 19.04.2012 року, якими вказує на те, що оскільки позивачем не було включено до складу валових витрат вартість отриманого товару від ПП "ОСОБА_1 Агро-плюс", ПП "Агро-Сейл ФП ДАШ", ПП "Сав технології", ПП "Сканлайн Плюс", ПП "Приор-Агро", ПП "Арт - Сенсіс", а відповідач при проведенні перевірки не дослідив вказану обставину, що свідчить про безпідставність зменшення суми валових витрат та відповідно збільшення суми зобовязання з податку на прибуток у розмірі 296 583,25 грн.

Відповідач в письмових запереченнях зазначив, що оскільки позивач формував валові витрати за наслідками господарських операцій, які визнані нікчемними та такими, що не спрямовані на реальне настання правових наслідків для бухгалтерського та податкового обліку позивача, тому первинні документи, оформлені на підставі вказаних операцій, не відповідають вимогам Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні і не можуть підставою для їх відображення у бухгалтерському та податковому обліках. Із вказаних обставин, відповідач вважає, що ДПІ правомірно встановлено завищення суми валових витрат та визначено грошове зобовязання з податку на прибуток, а також нараховано штрафні санкції, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним.

В судове засідання, призначене на 26.07.2012 року сторони не забезпечили явку своїх представників.

Від представника позивача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, у звязку із знаходженням представника у відпустці. Вказане клопотання представника позивача суд залишає без задоволення, оскільки відсутність документального підтвердження причин неявки в судове засідання дає можливість суду визнати його не явку як неповажною, при цьому зазначає, що оскільки представником юридичної особи може бути будь-яка фізична особа, яка має адміністративну процесуальну дієздатність відповідно до ст. 48 КАС України, у тому числі законний представник юридичної особи ( керівник або інша особа, уповноважена законом, положенням, статутом) (ст. 56 КАС України).

Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи позову та заперечення на нього, приходить до висновку щодо часткового задоволення позову з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Светотехника - Херсон" здійснює господарську діяльність відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, зареєстрованого 24.05.2002 року Виконавчим комітетом Херсонської міської ради.

Згідно Довідки з ЄДРПОУ ТОВ "Светотехника - Херсон" здійснює наступні види діяльності - оптова торгівля електропобутовими приладами, роздрібна торгівля побутовими електротоварами, радіо - та телеапаратурою, організація перевезення вантажів, інші види оптової торгівлі, інші монтажні роботи.

Судом встановлено, що на підставі наказу №558 від 28.02.2011 року та направлення на перевірку від 28.02.2011 року № 359/23-3 старшим податковим ревізором - інспектором, інспектором податкової служби ІІ рангу проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ "Светотехника - Херсон" в термін з 28.02.2011 року тривалістю 5 робочих днів з питань наявності правових відносин з ПП "Приор-Агро", ПП "Гідеон-Агро", ПП "Сканлайн Плюс", ПП "ОСОБА_2 ДАШ", ПП "Реформація Х", ПП "Муссон - 2009", ТОВ "ОСОБА_2 Торг", ПП "ОСОБА_3 Трейд", ТОВ "Магніт Плюс", ПП "Дайнемік", ПП "Нолтек", ПП "Арт-Сенсіс", ПП "Ротсен ін вест", ПП "ОСОБА_1 Плюс", ПП "Авалон Плюс", ПП "Аграрні ініціативи Херсонщини", ПП "Сав технології" та дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2009 року по 01.05.2010 року, у зв'язку з отриманням постанови Комсомольського районного суду м. Херсона від 13.10.2010 року, за результатами якої було складено акт перевірки від 31.03.2011 року № 981/23-3/32021854 (далі - акт перевірки).

В висновках акту перевірки були визначені порушення, зокрема, -

- ч.1 ст.203, 208, 215, 216, 228, 662, 655, 656 та 901, 902 ЦК України в частині недодержання в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними (п.5 ст.203 Цивільним Кодексом України) по правочинах здійснених ТОВ Светотехника - Херсон з постачальниками: ПП "Приор-Агро", ПП "Сканлайн Плюс", ПП "ОСОБА_2 ФП-ДАШ", ПП "ОСОБА_1 - Плюс", ПП "Сав технології", ПП "Арт-Сенсіс";

- неправомірне завищення валових витрат на загальну суму 1186333,00 грн., чим порушено п. 5.1, пп.5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст.5 Закону України від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" із змінами та доповненнями. В результаті чого визначено об'єкт оподаткування податком на прибуток на загальну суму 296583,25 у тому числі: за 3 квартал 2009 року у сумі 114097,00 грн.; за 2009 рік у сумі 296583,25 грн.

На підставі встановлених порушень було прийняте оскаржуване податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 15.04.2011 року щодо збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 370729,13 грн., в тому числі за основним платежем у сумі 296583,25 грн. та за штрафними санкціями у сумі 74145,88 грн.

Надаючи оцінку правомірності встановлених порушень в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини з питань оподаткування прибутку підприємств, які виникли в 2009 році, визначалися положеннями Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994р. (зі змінами та доповненнями) у відповідній редакції (надалі - Закон України № 334/94-ВР).

Так, згідно пункту 5.1 статті 5 Закону України №334/94-ВР, валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України №334/94-ВР до валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у звязку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Абзацом четвертим підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 названого Закону встановлено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Статтею 9 Закону України Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 року № 996-XIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

З дослідженого акту перевірки судом встановлено, що суми валових витрат за 2009 рік виключено витрати по господарським операціям з контрагентами позивача: ПП "Агро-Сейл ФП-Даш" на загальну суму 42050,00 грн.; ПП "ОСОБА_1 Агро-Плюс" на загальну суму 738166,44 грн.; ПП "Арт-Сенсіс" на суму 48333,33 грн., ПП "Сканлайн Плюс" на загальну суму 287216,67 грн., ПП "Сав технології" на суму 46666,67 грн.; ПП "Приор Агро" на суму 19200,00 грн., які відповідно до ч.1 ст. 203, 208, 215, 216, 228, 662, 655, 656 та 901, 902 Цивільного кодексу України є нікчемними.

В підтвердження вищевказаних обставин відповідачем надано до матеріалів справи копію вироку Комсомольського районного суду м. Херсона від 06 грудня 2011 року по справі за обвинуваченням ОСОБА_4 в здійсненні злочинів, передбачених ст. ст. 205 ч.2, 366 ч.2, 28 ч. 2, 358 ч.2, 27 ч.5, 212 ч.3, 218 КК України, згідно якого ОСОБА_4 було створено низку підприємств з метою здійснення фіктивного підприємництва, до яких відносять і контрагенти позивача, щодо яких встановлено неправомірне завищення валових витрат за даним оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

З цього приводу суд зазначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Таким чином, відповідачем належним чином доведений факт відображення в обліку показників ТОВ Светотехника-Херсон господарських операцій, які в дійсності не відбулись.

Відносно доводів позивача щодо не включення до бухгалтерського обліку ТОВ Светотехника-Херсон до складу валових витрат придбання послуг (матеріалів) по вищезазначеним господарським операціям, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 11 КАС України в судовому засіданні від 19.04.2012 року було зобовязано позивача надати докази не віднесення до складу валових витрат ТОВ Светотехника-Херсонгосподарських операцій з ПП "Приор-Агро", ПП "Сканлайн Плюс", ПП "ОСОБА_2 ФП-ДАШ", ПП "ОСОБА_1 - Плюс", ПП "Сав технології", ПП "Арт-Сенсіс" та не відображення їх в податковому обліку, проте 18.05.2012 року від представника позивача надійшла заява про неможливість надання підтверджуючих документів.

Пунктом 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ч.1 ст. 69 КАС України).

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи (ч.2 ст. 69 КАС України).

Таким чином суд приходить до висновку про не доведення позивачем обставин, на які він посилається при обґрунтуванні позовних вимог щодо неправомірності податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про правомірність висновку ДПІ щодо встановлення завищення валових витрат на загальну суму 1 186 333,00 грн. та визначення позивачу податкового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем в сумі 296583,25 грн. (1186333,00 грн.*25%).

При цьому, суд не погоджується з висновком ДПІ щодо застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 25 % від нарахованих сум грошових зобовязань за вказаним податком, оскільки ДПІ керувалась п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, який набув чинності з 01.01.2011 року.

Зокрема пунктом 123.1 статті ст. 123 Податкового кодексу України, яким передбачено, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Але податковий орган не врахував, що відповідно до частини першої статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі, то вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем було здійснено заниження податкових зобовязань з податку на прибуток приватних підприємств за 2009 рік, тому до вказаних правовідносин слід застосувати відповідні норми Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами (надалі - Закон України №2181-ІІІ), який був чинний на момент вчинення порушень.

Зокрема, пунктом 17.1.2. пункту 17.1. ст. 17 Закону України № 2181-ІІІ визначено, що у разі коли контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "а" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, додатково до штрафу, встановленого підпунктом 17.1.1 цього пункту, платник податків сплачує штраф у розмірі десяти відсотків суми податкового зобов'язання за кожний повний або неповний місяць затримки податкової декларації, але не більше п'ятдесяти відсотків від суми нарахованого податкового зобов'язання та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи порівняний аналіз правових норм Податкового кодексу України та Закону України № 2181-ІІІ, то збільшення розміру відповідальності новим нормативно-правовим актом порівняно з попереднім, що регулював ті самі відносини, є фактично зворотною дією нормативно-правового акта, тому що передбачає зміну правила поведінки в разі вчинення певного діяння.

Таким чином, дії ДПІ щодо нарахування позивачу податкового зобовязання з податку на додану вартість за штрафною санкцією в частині 44 487,55 грн. ( 74145,88 грн. - 296583,25 грн. х 10 % ) згідно податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 15.04.2011 року є необґрунтованими.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню оскільки відповідач частково довів правомірність прийнятого спірного податкового повідомлення-рішення відповідно до частини 2 статті 71 КАС України.

Керуючись ст.ст.8, 9, 11, 12, 19, 69-71, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Светотехника-Херсон" до Державної податкової інспекції м. Херсона Херсонської області Державної податкової служби про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 15.04.2011 року в частині нарахування штрафних санкцій у сумі 44487,55 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 8.2.6