Справа № 816/1915/16
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/1915/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко О.С.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міжвідомчої експертної комісії Міністерства охорони здоров'я та Міністерства надзвичайних ситуацій про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2016 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1В.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 міжвідомчої експертної комісії Міністерства охорони здоров'я та Міністерства надзвичайних ситуацій (надалі - відповідач, ЦМЕК МОЗ та МНС України) , де просив зобов'язати відповідача прийняти до розгляду медичну справу ОСОБА_1 та провести експертизу щодо встановлення причинного зв'язку хвороби ОСОБА_1 та інвалідності з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

В обґрунтування позовних вимог вказував на протиправність відмови у розгляді документів щодо встановлення причинного зв'язку між погіршенням стану здоров'я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи через відсутність у нього посвідчення особи, постаждалої від наслідків аварії на ЧАЕС. Зауважував, що у відповідності до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постаждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на встановлення такого статусу, оскільки хворий на рак щитовидної залози.

У судовому засіданні в режимі відеоконференцзв'язку позивач вимоги адміністративного позову підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі норм частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішив розглядати справу на підставі наявних доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходить із такого.

Судом встановлено, що позивач будучи переконаним, що у відповідності до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як такий, що хворий на рак щитовидної залози, має право на встановлення причинного зв'язку між погіршенням стану здоров'я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи звернувся 27.02.2016 до ЦМЕК МОЗ та МНС України із відповідною заявою та пакетом документів (а.с. 20-26).

Листом від 02.03.2016 № 6985 відповідачем ОСОБА_3 ОСОБА_1В, що для розгляду його медичної експертної справи на предмет встановлення причинного зв'язку захворювання із впливом аварії на ЧАЕС, необхідно надіслати на адресу комісії нотаріально завірену копію посвідчення потерпілого від наслідків аварії на ЧАЕС встановленого зразка, після чого медична експертна справа буде розглянута на черговому засіданні ЦМЕК (а.с. 32).

Не погоджуючись із вказаною відповіддю позивач направив іншу заяву, в якій повідомляв, що при наявності посвідчення потерпілого від наслідків аварії на ЧАЕС та наданої йому 2 групи інвалідності безстроково, він би не звертався до ЦМЕК (а.с. 28).

ОСОБА_2 міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України ОСОБА_1 повторно повідомлено, що якщо він не має статусу особи, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, розгляд медичної експертної справи на ОСОБА_2 міжвідомчій експертній комісії неможливий (а.с. 33).

18.04.2016 позивач звернувся до Міністра охорони здоров'я України з проханням: зобов'язати сектор радіаційної безпеки та медичних проблем наслідків аварії на ЧАЕС управління спеціалізованої медичної допомоги МОЗ України за результатами розгляду наданої ОСОБА_1 медичної документації підготувати письмовий висновок та передати медичну справу на позачергове засідання до ОСОБА_2 МЕК для прийняття відповідного рішення; зобов'язати ОСОБА_2 МЕК всебічно розглянути заяву позивача від 27.02.2016 з конкретним вивченням наданої ним медичної документації (а.с. 30).

Однак листом від 28.05.2016 № 8576 ОСОБА_2 міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України позивача знову повідомлено, що він не має статусу особи, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, відповідно до вимог чинного законодавства розгляд його медичної експертної справи неможливий. ОСОБА_3 також, що встановленням статусу постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС та видачею відповідного посвідчення займаються державні адміністрації за місцем проживання (а.с. 34-35).

Позивач не погодився із такими рішеннями відповідача, оскільки він не має та ніколи не мав статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, але вважає, що ч. 3 ст. 12 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» надає йому право на встановлення причинного звязку інвалідності із Чорнобильською катастрофою без статусу потерпілого. Більше того, зауважував, що встановлення причинного звязку йому як раз і необхідно саме для отримання такого статусу, оскільки згідно п. 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 посвідчення видаються потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи. Пояснював, що без встановлення причинного зв'язку між погіршенням стану здоров'я, встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи він не зможе отримати статус потерпілого та посвідчення постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС відповідно до Порядку № 51, та належні їм пільги та компенсації.

Надаючи оцінку позовним вимогам позивача суд виходить із такого.

Судом встановлено, що позивачу згідно виписки акту огляду МСЕК до довідки 10 ААА № 195823 від 19.12.2013 Полтавським обласним центром медико-соціальної експертизи встановлено другу групу інвалідності (з 17.12.2013) безстроково (а.с. 19). Діагноз МСЕК С73(6), що згідно Міжнародної класифікації хвороб розшифровується як злоякісне новоутворення щитовидної залози.

При цьому, вищевказаним актом огляду МСЕК встановлено причинний звязок інвалідності із проходженням служби в органах внутрішніх справ (ОВС).

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується ОСОБА_1, що до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач не належить, статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи він не має та не мав такого статусу і у дитячому віці.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ (надалі - Закон № 796-ХІІ) причинний звязок між захворюванням, повязаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоровя.

Частиною 2 статті 12 вищевказаного Закону визначено, що неповнолітнім дітям, зазначеним, зазначеним у статті 27 цього Закону, в разі захворювання причинний звязок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи встановлюється відповідно до частини першої цієї статті.

Частиною 3 статті 12 цього ж Закону встановлено, що на встановлення причинного звязку між погіршенням стану здоровя і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи мають особи, яким після досягнення повноліття не буде надано відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, з числа:

- зазначених у пункті 2 статті 27 цього Закону;

- народжених після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих, або матірю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих;

- хворих на рак щитовидної залози.

Формулювання законодавця у вищевказаній нормі частині 3 статті 12 Закону «особи, яким після досягнення повноліття не буде надано…статусу потерпілих» вказує на те, що законодавець мав на увазі неповнолітніх осіб, які, зокрема, хворіли на рак щитовидної залози.

Отже Законом № 796-ХІІ проведено розмежування між повнолітніми та неповнолітніми особами, яким за нормами ст. 11 та ст. 27 цього Закону надавався статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи. При цьому, неповнолітнім дітям такий статус надавався лише до досягнення повноліття, після чого цей статус знімався, якщо по досягненню повноліття не буде встановлено причинного звязку із погіршенням здоровя чи інвалідності таких дітей із наслідками Чорнобильської катастрофи або ж якщо у дитячому віці їм встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії.

Тож частину третю статті 12 означеного Закону необхідно читати у системному звязку із нормами статей 11 та 27 цього ж Закону.

До потерпілих від Чорнобильської катастрофи відповідно до частини першої та першого речення частини другої ст. 11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" належать:

1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов'язкового) і гарантованого добровільного відселення;

2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років;

4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років;

5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України;

6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п'ятої статті 17 цього Закону.

Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону.

Так, відповідно до статті 27 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, належать неповнолітні діти, які:

1) евакуйовані із зони відчуження, у тому числі діти, які на момент евакуації знаходились у стані внутрішньоутробного розвитку;

2) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше одного року у зоні безумовного (обов'язкового) відселення;

3) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше двох років у зоні гарантованого добровільного відселення;

4) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше трьох років у зоні посиленого радіоекологічного контролю;

5) народились після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, або народжені матір'ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;

6) хворі на рак щитовидної залози незалежно від дозиметричних показників, а також хворі на променеву хворобу;

7) одержали дозу опромінення щитовидної залози внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка перевищує рівні, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Отже, виходячи із системного аналізу вищенаведених норм, суд приходить до висновку, що право на встановлення причинного звязку між погіршенням стану здоровя і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи на підставі ч. 3 ст. 12 Закону № 796-ХІІ мають право особи, які у неповнолітньому віці захворіли на рак щитовидної залози, та мали при цьому статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи у відповідності до статті 27 цього ж Закону.

Згідно матеріалів справи позивач народився 06.12.1968 в с. Довгалівка Миргородського району Полтавської області.

26.04.1986 у віці 17 років, будучи учнем 10 класу Хомутецької середньої школи, позивач брав участь у спортивних змаганнях, що підтверджується доданими копіями грамоти, диплома та залікової класифікаційної книжки спортсмена від 26.04.1986 (а.с. 10-13).

06.12.1986 ОСОБА_1 виповнилося 18 років, та з грудня 1986 року по грудень 1988 року позивач перебував на службі в Збройних силах України, а з березня 1989 в органах МВС.

За змістом позовної заяви в червні 1989 року позивач обстежений в Полтавському облонкодиспансері, в результаті чого йому було встановлено діагноз С-r щитовидної залози, ст. ІІІ, "М" в лімфовузлі шиї зправа, кл. гр. ІІІ. 22.06.1989 ОСОБА_1 виконано тотально-субтотальну резекцію щитовидної залози з дисекцією шиї праворуч.

Згідно довідки Кременчуцького міського онкодиспансеру від 24.11.1989 № 72 ОСОБА_1 перебуває на диспансерному обліку в Кременчуцькому онкодиспансері щодо захворювання щитовидної залози, ст. ІІІ, стан після операції та променевої терапії. За характером захворювання і станом здоров'я фізичні навантаження протипоказані (а.с. 18).

Отже позивач не був евакуйований із зони відчуження, не проживав на момент аварії чи протягом встановленого строку після аварії у зоні безумовного (обов'язкового) відселення чи зоні гарантованого добровільного відселення або зоні посиленого радіоекологічного контролю і у неповнолітньому віці не мав діагнозу рак щитовидної залози та статусу потерпілого у відповідності із нормами Закону №796-ХІІ.

Крім того, згідно наданої до матеріалів справи виписки із акта огляду МСЕК до довідки серії 10 ААА № 195823 від 19.12.2013 причинний звязок другої групи інвалідності позивача з діагнозом С73(6) (що згідно Міжнародної класифікації хвороб розшифровується як злоякісне новоутворення щитовидної залози) вже встановлено у звязку з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Таким чином, судом не встановлено порушеного права позивача, яке б потребувало судового захисту.

Порядок проведення експертизи встановлення причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС врегульовано Положенням про систему експертизи щодо встановлення причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 30.05.1997 № 166/129 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства надзвичайних ситуацій України від 10.10.2012 " 789/1248).

Основною метою системи експертизи є з'ясування причин та обставин виникнення захворювань та ускладнень їх перебігу та наявності можливого впливу іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС на їх розвиток та прогресування, обґрунтоване підтвердження такого зв'язку у осіб, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (п. 1.3 Положення).

Згідно п. 1.4 цього ж Положення експертизі щодо встановлення причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС підлягають особи, які згідно з чинним законодавством мають статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На підставі пункту 1.4 Положення позивачу тричі було відмовлено у розгляді його медичної експертної справи на ОСОБА_2 міжвідомчій експертній комісії.

Із аналізу вищенаведеного, судом порушень в діях та рішеннях відповідача не встановлено, а щодо вимог позивача суд дійшов висновку, що вони не ґрунтуються на вимогах законодавства, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міжвідомчої експертної комісії Міністерства охорони здоров'я та Міністерства надзвичайних ситуацій про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2016 року.

Суддя Л.О. Єресько