Справа № 815/4963/16
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2016-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4963/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Завальнюка І.В.,

за участю секретаря Маковейчук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 19 вересня 2016 року № 70-дв про притягнення ОСОБА_1, заступника начальника Приморського відділу виконавчої служби міста ОСОБА_2 ГТУЮ в Одеській області, за неналежне виконання посадових обовязків до дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 19.09.2016 р. начальником Головного територіального управління юстиції в Одеській області видано наказ № 70-дв про притягнення її до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання посадових обовязків шляхом оголошення догани. З мотивувальної частини вказаного наказу вбачається, що на виконання доручення Департаменту Держаної виконавчої служби Міністерства юстиції України, з метою всебічної перевірки фактів, викладених громадянином ОСОБА_3 у скарзі від 01.06.2016 р. щодо зловживання владою, службовим становищем та вимагання грошових коштів посадовими особами Приморського ВДВС м. Одеси, було проведено перевірку, на підставі якої і прийнято спірний наказ. Пояснила, що 01.06.2016 р. громадянин ОСОБА_3 звернувся до Міністра юстиції України зі скаргою на те, що начальник Приморського ДВС та старший виконавець ОСОБА_4 вимагають у нього кошти за зняття арешту з рухомого та нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця від 25.02.2011 р. в рамках виконавчого провадження, внесеного до ЄДРВП за № 24738598, однак посадові особи вже тривалий час не працюють у Приморському ВДВС ОМУЮ. Так, 09.06.2016 р. до Відділу надійшла заява вказаного громадянина про скасування арешту, накладеного постановою № 24738598 від 25.02.2011 р., без зазначення місця проживання заявника чи адреси для листування або засобів телефонного та електронного звязку. 10.06.2016 р. начальником відділу ОСОБА_5 надано відповідь на вказану заяву, в якій зазначено, що виконавче провадження № 24738598 знаходилось на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС ГУ юстиції в Одеській області, у звязку із чим Приморським відділом ДВС ОМУЮ не може бути знято арешт. Однак 14.06.2016 р. громадянин ОСОБА_3 вдруге звернувся до Приморського відділу ДВС ОМУЮ із заявою про скасування арешту. При підготовці відповіді на вказану заяву уповноваженою посадовою особою були перевірені обставини, викладені у заяві, та встановлено, що згідно із даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавче провадження за № 24738598 знаходилося на виконанні в іншому відділі, а саме відділі примусового виконання судових рішень. Тому скасувати арешт в Приморському ВДВС м. Одеса ГТУ юстиції в Одеській області не представляється можливим, про що було повідомлено заявнику. Також ОСОБА_3 у відповіді розяснено, що, оскільки постановою державного виконавця виконавчий лист повернуто стягувачу, законом не передбачено заняття арешту з майна боржника. Таким чином посадовими особами вжито всіх заходів щодо надання повної інформації на заяви громадянина ОСОБА_3, як сторони виконавчого провадження, про скасування арешту майна боржника, не зважаючи на те, що ним не було достовірно викладено обставини, не вказано місце проживання чи адреси для листування та заяви про скасування арешту з майна належного боржнику були адресовані до органу не уповноваженому на розгляд або вирішення цих заяв. Також зазначила, що вимогами ОСОБА_6 України Про звернення громадян, встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, обєднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань, а статтями 12 та 60 ОСОБА_6 України Про виконавче провадження передбачені права та обвязки боржника й порядок скасування арешту, накладеного на майно боржника. Отже посадова особа, яка розглядала заяви громадянина ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження, при розгляді його заяв керувалася вимогами законодавства та нормативними актами, які регулюють правовідносини, що виникають в ході виконавчого провадження, а не нормами ОСОБА_6 України Про звернення громадян. Отже, Позивач при наданні відповіді на заяви громадянина ОСОБА_3, як сторони виконавчого провадження, мала право перевірити викладені відомості лише в межах її компетенції, а саме: перевірити за означеним номером виконавче провадження у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень та переглянути виконавчі дії проведені за ним. Однак виконавче провадження згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень значиться за відділом примусового виконання рішень ГТУЮ в Одеській області, тому у Позивача доступу до перегляду виконавчих дій за виконавчим провадженням не було, а тому у неї не було змоги отримати будь-які інші відомості стосовно накладення арешту, також це не входило до її компетенції. Саме тому вона не вбачає в своїх діях невиконання або неналежне виконання своїх посадових обовязків та порушень вимог ОСОБА_6 України Про державну службу. Крім того, наголосила, що з оскаржуваного наказу вбачається, що як такого службового розслідування в розумінні норм ОСОБА_6 України Про державну службу не проводилось, дисциплінарна комісія не вжила заходів для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та не зясувала чи був взагалі вчинений позивачем дисциплінарний проступок. Також зазначила, що оскаржуваний наказ не відповідає вимогам ОСОБА_6 України Про державну службу, оскільки в її діях не вбачається порушень зазначеного закону, а саме невиконання або неналежне виконання посадових обовязків. Крім того, у письмових пояснення зазначила, що ОСОБА_3 було надано розяснення щодо порядку скасування арешту з належного йому майна й посадовою особою відділу примусового виконання рішень ГТУЮ в Одеській області, а саме: що у звязку з тим, що постановою державного виконавця виконавчий лист повернуто стягувачу, законом не передбачено зняття арешту з майна боржника. Згідно з Порядком доступу державних виконавців до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 26.12.2012 р. за № 1964/5, перед здійсненням пошуку відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно, обєкт незавершеного будівництва та обтяження таких прав користувач вносить до Державного реєстру прав та Реєстрів з обовязковим зазначенням реєстраційного номера відкритого виконавчого провадження в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень. Таким чином, окрім отриманих відомостей в рамках підготовки відомостей на заяву ОСОБА_3, позивач або підпорядковані їй особи не мали законних підстав та можливостей отримати будь-які інші відомості, оскільки це не входило до їх компетенції. На думку позивача, зазначена перевірка проведена із порушенням вимог ОСОБА_6 України Про державну службу та посадові особи, уповноважені на здійснення такої перевірки, не перевірили всі істотні обставини, не вчинили дій, направлених на встановлення помякшувальних обставин, чим порушені її права та інтереси, для захисту яких вона і звернулась за судовим захистом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги із викладених вище підстав підтримала у повному обсязі та просила задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити із підстав, викладених у запереченнях. Згідно наданих до суду письмових заперечень, 29.07.2016 р. до Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшла доповідна записка Заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальник Управління державної виконавчої служби з пропозицією розгляду звернення ОСОБА_3 від 01.06.2016 р. сектором з питань запобігання і виявлення корупції ГТУЮ в Одеській області. Вказана доповідна записка стала предметом службової перевірки. Наказом Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 17.08.2016 р. наказано здійснити дисциплінарне провадження стосовно заступника начальника Приморського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 та надати відповідне подання. Зазначив, що з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку Комісією витребувано інформацію на підтвердження вищевказаних фактів. Так, Дисциплінарною комісією отримано копії акту перевірки від 11.08.2016 р. та матеріалів розгляду звернень ОСОБА_3: інформаційну довідку від 29.08.2016 за підписом в.о. заступника начальника з питань державної виконавчої служби Начальника управління ОСОБА_2; лист управління кадрової роботи та державної служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 25.08.2016 р., в якому повідомлено, що заступник начальника Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області до дисциплінарної відповідальності не притягувалась, пояснення ОСОБА_1, інформацію по виконавчим провадженням, інформаційну довідку Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, пояснення ОСОБА_1 Також позивач запрошувалась та була присутня на засіданні Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарного провадження, також була ознайомлена з матеріалами дисциплінарної справи. Отже, відповідачем дотримано гарантії прав державного службовця під час застосування дисциплінарного стягнення, передбачені статтями 74, 75, 76 ОСОБА_6 України Про державну службу. За результатами розгляду матеріалів дисциплінарної справи позивача, Дисциплінарна комісія внесла подання щодо притягнення її до дисциплінарного стягнення у вигляді догани за скоєння дисциплінарного проступку, визначеного у пункті 5 частини другої статті 65 ОСОБА_6 України Про державну службу, а саме неналежне виконання посадових обовязків. Наголосила, що працівниками Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУ юстиції в Одеській області неодноразово надавались неповні відповіді на звернення ОСОБА_3 стосовно порядку зняття арешту з майна, яке належить боржнику, а це стало можливим внаслідок саме неналежного виконання посадових обовязків позивачем. Крім того, наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідає вимогам законодавства в повному обсязі, містить всі необхідні реквізити та оформлений належним чином. Крім того, позивач зобов'язана була забезпечити об'єктивний і вчасний розгляд скарги заявника, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а у разі визнання його необгрунтованим належним чином розяснити порядок оскарження прийнятого рішення, повідомити ОСОБА_3 про наслідки розгляду заяви, а повторна відповідь була просто повторенням неповної інформації першого листа. У звязку із тим, що скарга ОСОБА_3 була подана без додержання вимог, викладених у ч. 6 ст. 82 ОСОБА_6 України Про виконавче провадження, то начальник відділу повинен був її розглянути в порядку, встановленому ОСОБА_6 України Про звернення громадян, тобто в загальному порядку шляхом обєктивного та повного аналізу чинного законодавства з використанням всіх доступних джерел для отримання інформації. Також проведення службового розслідування в даному випадку не було обовязковим, а рішення щодо його проведення керівником органу не приймалось. Отже, приймаючи оскаржуваний наказ відповідач діяв у межах наданої йому компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства, а доводи позивача є необґрунтованими та безпідставними.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді заступника начальника Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ( далі Відділ).

Так, до управління ДВС ГТУЮ в Одеській області з Департаменту ДВС Міністерства юстиції України надійшло звернення ОСОБА_3 від 01.06.2016 р. стосовно зловживання владою, службовим становищем та вимаганням грошових коштів посадовими особами Відділу. 29.07.2016 р. до Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшла доповідна записка Заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби Начальника Управління державної виконавчої служби ОСОБА_7 з пропозицією розгляду зазначеного звернення. Вказана доповідна записка стала предметом службової перевірки.

Актом перевірки від 11.08.2016 р. встановлено, що до Відділу та Головного територіального управління юстиції в Одеській області неодноразово надходили заяви та скарги від громадянина ОСОБА_3 щодо зняття арешту з майна, яке належить йому на праві власності.

Також перевіркою встановлено, що на адресу Відділу 09.06.2016 р. надійшла заява ОСОБА_3 від 06.06.2016 р. про зняття арешту з майна, який накладено постановою від 25.02.2011 р. № 24738598. На зазначену заяву за підписом начальника Відділу ОСОБА_5 надано відповідь (вих. № 11569 від 10.06.2016 р.), в якій йдеться про те, що згідно з даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавче провадження №2473598 знаходиться на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, у звязку із чим Відділом не може бути знято арешт.

До Відділу 13.06.2016 р. та 12.07.2016 р. повторно надходили заяви ОСОБА_3 про зняття арешту з майна, який накладено постановою від 25.02.2011 р. № 24738598, на які було надано аналогічні відповіді за підписами начальника Відділу ОСОБА_5 та в.о. начальника Відділу ОСОБА_1

В акті зазначено, що у провадженні другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції (на теперішній час - Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області) з 24.12.2012 р. по 05.05.2013 р. перебувало виконавче провадження ЄДРВП № 35798780, з примусового виконання наказу № 26-31-15/28-10-922 господарського суду Одеської області від 04.01.2011 р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ Вілсон грошових коштів у розмірі 161921,00 грн. В межах здійснення заходів примусового виконання рішення суду, постановою державного виконавця від 24.12.2012 накладено арешт на все майно належне ОСОБА_3 майно та оголошено заборону на його відчуження. Після надходження на депозитний рахунок відділу вищевказаних грошових коштів державним виконавцем 23.04.2013 р. винесено постанову про зняття арешту з всього рухомого та нерухомого майна, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 29.04.2013 р. (обтяження припинено) та витягом з державного реєстру рухомого майна від 29.04.2013 р. (обтяження припинено). Враховуючи викладене, 05.06.2013 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі приписів п. 8 ч. 1 ст. 49 ОСОБА_6 України Про виконавче провадження.

Згідно з інформаційною довідкою від 09.08.2016 р. № 65445520 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, арешт відповідно до постанови від 25.02.2011 № 24738598 накладений Відділом, відсутній.

Однак, відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого чайна від 09.08.2016 р. № 50099234 на запит органу державної влади, встановлено наявність арешту рухомого майна, який зареєстрований першою Одеською державною нотаріальною конторою, на підставі заяви про реєстрацію обтяження рухомого майна від 27.03.2012 р. виданої Приморським районним судом м. Одеси.

Наказом Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 17.08.2016 р. відповідно до ст. 68 ОСОБА_6 України Про державну службу наказано здійснити дисциплінарне провадження стосовно позивача та надати відповідне подання.

Дисциплінарною комісією для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку було витребувано і отримано ряд документів, а також пояснення позивача. Сама позивач запрошувалась та була присутня на засіданні Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарного провадження, також була ознайомлена з матеріалами дисциплінарної справи.

За результатами розгляду дисциплінарної справи, 14.09.2016 р. начальнику Головного територіального управління юстиції в Одеській області надано подання Голови дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_8 № 21306/04-24 щодо дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 - заступника начальника Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області - щодо притягнення позивача до дисциплінарного стягнення у вигляді догани за скоєння дисциплінарного проступку, визначеного у п. 5 ч. 2 ст. 65 ОСОБА_6 України Про державну службу, а саме неналежне виконання посадових обовязків.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ОСОБА_6 України Про державну службу перед накладенням дисциплінарного стягнення субєкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. До Головного територіального управління юстиції в Одеській області 16.09.2016 р. надано письмові пояснення ОСОБА_1

Положеннями частини першої статті 77 зазначеного ОСОБА_6 закріплено, що рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає субєкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом субєкта призначення. Так, 19.09.2016 р. начальником Головного територіального управління юстиції в Одеській області було постановлено наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, яким за неналежне виконання посадових обовязків ОСОБА_1 оголошено догану.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає наказ про притягнення позивача за неналежне виконання посадових обовязків до дисциплінарної відповідальності необґрунтованим, а позовні вимоги підлягаючими до задоволення у звязку з наступним.

З огляду на матеріали справи, підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани стало неналежне виконання останньою свої посадових обовязків.

Так, виходячи зі змісту наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності № 70-дв від 19.09.2016 р., неналежне виконання свої посадових обовязків полягало у тому, що працівниками Відділу неодноразово надавались неповні відповіді на звернення ОСОБА_3 стосовно порядку зняття арешту з майна, яке належить боржнику, а також за систематичне порушення такими працівниками норм статті 15 ОСОБА_6 України Про звернення громадян, що стосується обовязку обєктивно та вчасно розглядати заяви, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду їх заяв (клопотань). При цьому, в судовому засіданні представник відповідача пояснив, що єдиною підставою для притягнення ОСОБА_1 за неналежне виконання посадових обовязків до дисциплінарної відповідальності був неналежний розгляд звернення ОСОБА_3 від 12.07.2016 р.

Відповідно до норм ст. 64 ОСОБА_6 України Про державну службу за невиконання або неналежне виконання посадових обовязків, визначених цим ОСОБА_6 та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим ОСОБА_6. Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Згідно ч.1 ст. 65 того ж ОСОБА_6 підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обовязків та інших вимог, встановлених цим ОСОБА_6 та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідь № 11569 від 10.06.2016 р. на заяву ОСОБА_3 від 06.06.2016 р., а також відповідь № 12747 від 17.06.2016 р. на заяву від 13.06.2016 р. надано за підписом начальника Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_9

Крім того, відповідь на аналогічну заяву від 13.06.2016 р., подану до відділу примусового виконання рішень, надавалась за підписом заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_10

12.07.2016 р. від ОСОБА_3 до Відділу надійшла ще одна заява аналогічного попереднім заявам змісту, на яку і надавалась відповідь № 16627 від 22.07.2016 р. за підписом позивача як виконуючого обовязки начальника Відділу.

Слід зауважити, що зі змісту листів № 11569 від 10.06.2016 р., № 12747 від 17.06.2016 р., № 16627 від 22.07.2016 р. вбачається, що виконавцем цих відповідей був головний державний виконавець Відділу Стоянов Ю.Д.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_11 також було здійснено дисциплінарне провадження, в ході якого розглядалось і питання щодо зазначених вище листів. За результатами розгляду дисциплінарної справи ОСОБА_11 та його особистих пояснень, Дисциплінарна комісія на засіданні, що відбулось 10.11.2016 р., вирішила надати пропозицію щодо закриття дисциплінарного провадження стосовно нього у звязку з відсутністю у його діях складу дисциплінарного проступку, визначеного у частині другій статті 65 Про державну службу.

Суд зазначає, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за надання аналогічних за своїм змістом відповідей на звернення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності притягнуто не було, що підтвердив представник відповідача у судовому засіданні.

З огляду на викладене убачається, що відповідач самостійно визначив, що у наданні відповідей на звернення ОСОБА_3 від 06.06.2016 р., 13.06.2016 р., 13.06.2016 р. в діях відповідальних посадових осіб не вбачається складу дисциплінарного проступку, оскільки вони діяли в межах своїх посадових обовязків та керувались чинним законодавством. Таким чином, за одних і тих же обставин та умов, за надання відповідей аналогічного змісту, рівно як і за їх підготовку, серед декількох посадових осіб притягнуто до дисциплінарної відповідальності лише позивача, що викликає у суду сумнів у неупередженості відповідача.

Таким чином, рішення Головного територіального управління юстиції в Одеській області, яким притягнуто до дисциплінарної відповідальності саме ОСОБА_1, не відповідає приписам, визначеним у ч.3 ст. 2 КАС України, оскільки притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача за аналогічні дії вчиненим іншими посадовими особами, яких до такої відповідальності не притягнуто, не відповідає критеріям розсудливості, неупередженості та пропорційності, зокрема дотриманню необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Крім того, слід зауважити, що як із подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного територіального управління юстиції в Одеській області, так із оскаржуваного наказу, не вбачається в чому саме полягає неповнота наданих ОСОБА_3 відповідей, оскільки не зазначено що саме та у якому вигляді повинно було додатково міститись у такому листі.

Відповідно до ст. 12 ОСОБА_6 України Про звернення громадян дія цього ОСОБА_6 не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно- процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України Про судоустрій і статус суддів та Про доступ до судових рішень, Кодексом адміністративного судочинства України, законами України Про засади запобігання і протидії корупції, Про виконавче провадження.

Так, відповідно до ст. 82 ОСОБА_6 України Про виконавче провадження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Скарга у виконавчому провадженні подається у письмовій формі та має містити:

- найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається;

- повне найменування (ім'я) стягувана та боржника, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;

- реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);

- зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та норму закону, яку порушено;

- викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

- підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Скарга, подана без додержання вимог, викладених у частині шостій цієї статті, розглядається начальником відділу в порядку, встановленому ОСОБА_6 України Про звернення громадян.

З системного аналізу наведених норм випливає, що невідповідність поданої скарги хоча б однієї з наведених вимог, передбачає розгляд цієї скарги в загальному порядку згідно ОСОБА_6 України Про звернення громадян.

Так, відповідач у своїх запереченнях на адміністративний позов також акцентує увагу, що відповідь на звернення ОСОБА_3 з наведених вище підстав повинна була розглядатись в порядку, встановленому ОСОБА_6 України Про звернення громадян, тобто в загальному порядку шляхом обєктивного та повного аналізу чинного законодавства з використанням всіх доступних джерел для отримання інформації.

При цьому, суд зауважує, що позивачем надавалась відповідь від 22.07.2016 р. лише на звернення від 12.07.2016 р., тобто після неодноразового надання відповідей іншими посадовими особами на аналогічні заяви ОСОБА_3 ( від 06.06.2016 р. та 13.06.2016 р.). Така відповідь продублювала попередні та була аналогічною останнім за змістом.

Згідно положень ст. 1 ОСОБА_6 України Про звернення громадян громадяни мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Як встановлено сттатею 15 ОСОБА_6 України Про звернення громадян органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Разом із тим, відповідно до положень статті 8 ОСОБА_6 України Про звернення громадян не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього ОСОБА_6, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

З наведеної норми вбачається, що заява ОСОБА_3 від 12.07.2016 р. підпадає під критерії, зазначені в цій статті ОСОБА_6, оскільки подана до одного і того ж органу, тим же громадянином з одного і того ж питання, яке вже було вирішено по суті аналогічними відповідями від 10.06.2016 р., 17.06.2016 р., а також 12.07.2016 р.

Таким чином, можна зробити висновок, що надання відповіді на повторне та аналогічне попереднім звернення від 12.07.2016 р. громадянину ОСОБА_3 було правом ОСОБА_1, а не її обовязком.

Враховуючи наведене, суд не може приймати до уваги доводи відповідача, що позивач зобов'язана була забезпечити об'єктивний і вчасний розгляд скарги заявника, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а у разі визнання його необгрунтованим належним чином розяснити порядок оскарження прийнятого рішення, повідомити ОСОБА_3 про наслідки розгляду заяви, а також повинна була надати відповідь шляхом обєктивного та повного аналізу чинного законодавства з використанням всіх доступних джерел для отримання інформації, у звязку із тим, що вона взагалі мала право прийняти рішення про припинення розгляду такого звернення та повідомити заявника лише про те, що всі його звернення із зазначеного питання розглянуті відповідно до чинного законодавства України і в подальшому звернення з цього питання розглядатись не будуть.

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи обґрунтованість спірного наказу, суд виходить із того, що відповідний висновок має прийматися на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, які були досліджені під час розгляду дисциплінарної справи та які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.

При цьому належність доказу означає встановлення інформації (фактичних даних), які визначають предмет доказування. Зміст фактичних даних повинен відповідати їх формі, а саме документально підтверджувати певні обставини, на які посилається сторона, тобто мати ознаку допустимості, що виключає суперечливість поєднання змісту та форми доказу. Останній критерій є обов'язковою ознакою для правової придатності доказу та його достовірності, що, в свою чергу, визначає якісну оцінку вже наявного доказу як належного та допустимого, тобто дозволяє перевірити його правдоподібність та відповідність реальній дійсності у співвідношенні з іншими засобами доказування.

Відповідне дисциплінарне провадження апріорі повинно бути здатним призвести до встановлення фактів справи та до встановлення і покарання винних осіб, за результаттами якого і прийнято наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Отже, розгляд питання повинен бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з'ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні або необґрунтовані висновки. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події. Будь-який недолік розслідування, що стає на заваді встановленню причин порушення, є загрозою недотримання цього стандарту.

Спірним наказом фактично констатовано порушення позивачем ОСОБА_6 України "Про державну службу" та Про звернення громадян, в основу чого покладено неправомірне, як встановлено судом вище, твердження про неодноразове надання працівниками відділу неповних відповідей на звернення та порушення статті 15 ОСОБА_6 України Про звернення громадян без вдавання до будь-якого адекватного аналізу чи оцінювання вихідних даних для таких висновків, і без відповідного обґрунтування, яке повинно базуватись хоч на якихось фактах та обставинах та із застосуванням чітких та зрозумілих критеріїв. Також не вказано, з яких мотивів комісією відкинуті пояснення позивача, чи спростовані ці пояснення тощо, а лише зазначено, що в них поважних причин неналежного виконання свої посадових обовязків не вбачається.

Як зазначено в рішенні по справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Крім того, суд враховує, що принцип презумпції невинуватості перш за все є гарантією процесуального характеру по кримінальних справах, але за висновками ЄСПЛ його сфера застосування є значно ширшою: він є обов'язковим не тільки для кримінального суду, який приймає рішення щодо обґрунтованості обвинувачення, але й для віх інших державних органів. Так, на думку ЄСПЛ, замах на презумпцію невинуватості може виходити не тільки від суду чи судді, але й від інших публічних влад.

Вирішуючи спір, суд зважає, що в силу вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, що з огляду на запроваджений ст.8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає абсолютний і безумовний обов'язок кожної особи, яка бере участь в адміністративній справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене суд враховує, що Головним територіальнм управлінням юстиції в Одеській області, яке заперечує проти задоволення адміністративного позову, не надало суду доказів, які б підтвердили ті обставини, які зазначено у спірному наказі.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб'єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст. 7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст. 3 Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (п. 4.1 Рішення КС України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004).

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що Головне територіальне управління юстиції в Одеській області при прийнятті оскаржуваного наказу від 19 вересня 2016 року № 70-дв про притягнення ОСОБА_1, заступника начальника Приморського відділу виконавчої служби міста ОСОБА_2 ГТУЮ в Одеській області, за неналежне виконання посадових обовязків до дисциплінарної відповідальності діяло без врахування фактичних обставин, які підлягали встановленню в ході призначеного дисциплінарного провадження, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Отже суд приходить до висновку про те, що заявлені в даному адміністративному позові вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі положень ч.2 ст.162 КАС України суд вважає за необхідне винести постанову, яка б гарантувала дотримання та захист прав, свобод, інтересів особи, яка звернулась за судовим захистом.

Керуючись ст. 19, 55 Конституції України, ст.ст. 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 19 вересня 2016 року № 70-дв про притягнення ОСОБА_1, заступника начальника Приморського відділу виконавчої служби міста ОСОБА_2 ГТУЮ в Одеській області, за неналежне виконання посадових обовязків до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2016 року.

Суддя _______________ І.В. Завальнюк

.