Справа № 804/3822/16
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2016 р. Справа № 804/3822/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
позивача представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування наказу та зобов'язання вчинити дії
ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача-1 Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, до відповідача-2 Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати незаконним та скасувати частково наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області «Про звільнення працівників податкової міліції» від 18.04.2016 року № 217-о у частині звільнення з податкової міліції в запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення підполковника податкової міліції ОСОБА_3 (М-093406), старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, 26 квітня 2016 року;
- зобовязати Головне управління ДФС у Дніпропетровській області поновити, підполковника податкової міліції ОСОБА_3, на службі в податковій міліції на посаді старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області з 26 квітня 2016 року;
- зобовязати Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області виплатити позивачу грошове забезпечення за час вимушеного прогулу (з часу звільнення 26.04.2016 року по час поновлення на службі в податковій міліції).
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач вважає наказ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 18.04.2016 року № 217-о в частині звільнення з податкової міліції незаконним, оскільки, про наступне вивільнення позивача попереджено не було.
Крім того, відповідачами проігноровано ряд обставин при прийнятті відповідного рішення: статус «багатодітного батька», статус «єдиного годувальника в сімї», статус «сімейного з двома або більше утриманцями», проходження курсів «підвищення кваліфікацій», 19-річна служба в органах внутрішніх справ України та податкової міліції, відсутність за час служби дисциплінарних стягнень.
В наданих до суду запереченнях відповідачем-1 зазначено, що на виконання наказів ДФС України від 25.12.2015 року № 996 «Про затвердження чисельності працівників податкових органів ДФС», 11.01.2016 року № 17 «Про введення в дію Структур територіальних органів ДФС та затвердження методичних рекомендацій щодо їх побудови», наказу ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС від 28.01.2016 року № 73 «Про введення в дію штатного розпису» працівниками податкової міліції ДПІ 10.02.2016 року підписані попередження про наступне вивільнення. У звязку з відмовою позивача підписувати попередження складено акт про відмову ОСОБА_3 від підпису попередження від 26.02.2016 року та в подальшому за відсутності вакантних посад в підрозділах податкової міліції ГУ ДФС у Дніпропетровській області позивача звільнено 26.04.2016 року На підставі вищенаведеного, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 12.05.2015 року наказом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №247-о призначено старшим слідчим слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до попередження про наступне вивільнення старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3 адміністрацією ГУ ДФС у Дніпропетровській області попереджено про звільнення із займаної посади та податкової міліції з 26.04.2016 року згідно п. 64 «г» (через скорочення штатів), з яким позивач не ознайомлений, оскільки відмовився від підписання і отримання «Попередження про наступне вивільнення», про що складено акт від 26.02.2016 року, який наявний в матеріалах справи.
На підставі вищезазначеного, наказом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 18.04.2016 року № 217-о звільнено з податкової міліції в запас Збройних сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів) підполковника податкової міліції ОСОБА_3 (М-093406) старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області 26.04.2016 року.
Відповідно до доповідної записки Начальника управління по роботі з персоналом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, 26.04.2016 року о 12-00 год. підполковника податкової міліції ОСОБА_3 повідомлено про прибуття до кінця робочого дня до ГУ ДФС у Дніпропетровській області для здачі службового посвідчення та отримання трудової книжки, у звязку зі звільненням із займаної посади та податкової міліції 26.04.2016 року.
Згідно пояснень позивача в Наказі від 18.04.2016 року № 217-о зазначено, що позивач з наказом ознайомлений 06.06.2016 року після виходу з лікарняного, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до частини третьої статті 36 КЗпП у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
За правилами статей 42, 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, яке при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації надається, зокрема, працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
При цьому, як встановлено правилами частини другої статті 49-2 КЗпП, звільнення із зазначених підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
В пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями.
Відповідно до п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року № 114 (далі Положення) особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), зокрема, через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.
Крім того, слід зазначити, що посилаючись при звільненні позивача на п. 64 «г» Положення, відповідач за правилами частини першої статті 42 цього мав перевірити чи наявне у ОСОБА_3 переважне право на залишення на роботі, яке надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, при цьому переваги в залишенні на роботі надаються особам, наведеним у частині другій статті 42 КЗпП України, при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.
Так, при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - у разі наявності двох і більше утриманців; 2) особам, у сім'ї яких немає інших працівників із самостійним заробітком; 3) працівникам із тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам із числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам із числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.
Однак, відповідачем в порушення норм ст.42 КЗпП України при звільнені позивача не було враховано те, що ОСОБА_3 має переважне право на залишення на роботі, оскільки позивач працював в органах, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства 19 років, має вищу освіту та перебуває на заочному навчанні для отримання другої вищої освіти, має статус багатодітний батько, єдиний годувальник сімї, сімейний з двома або більше утриманцями, проходив курси «підвищення кваліфікацій» в квітні 2008 року та листопаді 2010 року, тобто останні пять років, що підтверджується матеріалами справи.
Суд критично ставиться до посилань відповідача щодо ознайомлення позивача з попередженням про наступне вивільнення відповідно до акту від 26.02.2016 року, оскільки, 26.02.2016 року позивач проводив слідчі дії, а саме: надання підозрюваному доступу до матеріалів досудового розслідування, яке підтверджується протоколом про надання доступу до матеріалів справи (додаткових матеріалів) досудового розслідування, копія якого наявна в матеріалах справи.
Так, відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
З огляду на означене, суд приходить до висновку про протиправність наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області «Про звільнення працівників податкової міліції» від 18.04.2016 року № 217-о у частині звільнення з податкової міліції в запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення підполковника податкової міліції ОСОБА_3 (М-093406), старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, 26 квітня 2016 року та відповідно поновлення позивача на посаді старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області з 26.04.2016 року з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Відповідно до п.2, п.3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про:
2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць;
3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Отже, постанова суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Таким чином, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області Про звільнення працівників податкової міліції від 18.04.2016р. № 217-о в частині звільнення з податкової міліції в запас Збройних Сил за п. 64 г (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР підполковника податкової міліції з 26 квітня 2016 року ОСОБА_3 (М-093406), старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Зобовязати Головне управління ДФС у Дніпропетровській області поновити підполковника податкової міліції ОСОБА_3 на службі в податковій міліції на посаді старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області з 26 квітня 2016 року.
Зобовязати Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 26.04.2016р. по час поновлення на службі в податковій міліції.
Допустити до негайного виконання постанову в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2016 року

Суддя ОСОБА_1