Справа № 809/1186/16
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року № 876/8616/16
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участі секретаря судового засідання: Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій, -

встановив:

13.09.2016 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, у якому просив визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.04.2016 № Ф- по заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 25110,44 грн та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.04.2016 № .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем протиправно, в порушення положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Податкового кодексу України, необґрунтовано за результатами проведеної планової перевірки на підставі акту перевірки від 07.04.2016, прийнято оскаржувані вимогу про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій від 25.04.2016. Оскільки, акцизний податок, як і податок на додану вартість, є непрямим податком, який не повинен бути включений для цілей обрахування податку на прибуток. Вказує, що сума акцизного податку не може визнаватися доходом фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування, оскільки така сума не збільшує економічну вигоду для підприємця, тому не відповідає основному критерію поняття «дохід», зокрема з якого нараховується єдиний внесок для його платників.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.10.2016 позов задоволено.

Із цією постановою суду не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така не ґрунтується на фактичних обставинах справи, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що фізична-особа ОСОБА_1 формує доходи та витрати відповідно до ст. 177 Податкового кодексу України «Оподаткування доходів, отриманих фізичною-особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування».

Судом першої інстанції грубо порушено положення цієї норми, оскільки акцизний податок, як складова ціни товару, що сплачується під час його придбання покупцем є коштами, що надходять на адресу продавця, а тому включається до складу загального оподатковуваного доходу.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про його дату, час та місце. Позивач подав до суду заяву у якій просить справу розглядати у його відсутності.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, апеляційний розгляд справи проведено у відсутності сторін без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 21.02.2003 зареєстрований як фізична особа-підприємець та з 24.02.2003 взятий на податковий облік Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську, як платник податків.

Плановою перевіркою, яка проводилася з 18.03.3016 по 31.03.2016, щодо своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 - було встановлено заниження фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 оподатковуваних доходів в сумі 72364,59 грн. у зв'язку з невключення до них сум акцизного податку.

За результатами документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковим органом складено акт перевірки № 1179/09-15-13-04-09/ від 07.04.2016, згідно з висновками якого відповідачем встановлено: неналежне ведення обліку доходів та витрат в порушення пункту 6 статті 128 ГК України, пункту 176.1 статті 176, пункту177.10 статті 177 Податкового кодексу України; порушення пунктів 177.2, 177.10 статті 177 ПК України, внаслідок чого донараховано податку з доходів фізичних осіб в розмірі 10854,69 грн за 2015 рік; порушення пункту 2 частини 1 статті 7, частини 11 статті 8, 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», внаслідок чого донараховано єдиного внеску в сумі 25110,44 грн за 2015 рік; порушення пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого допущено факти несвоєчасної сплати єдиного соціального внеску; порушення пункту 200.1 статті 200, пунктів 201.1, 201.2, 201.4, 201.10 статті 201 ПК України, внаслідок чого донараховано податку на додану вартість в розмірі 168,00 грн, у тому числі за травень 2014 року 168,00 грн; порушення підпунктів 1.2, 1.6 пункту 16 примітки 1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України зі змінами та доповненням, внаслідок чого донараховано військовий збір за 2015 рік в сумі 1085,47 грн.

Керуючись статтею 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» відповідачем було надіслано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 25.04.2016 по заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 25110,44 грн та прийнято рішення про застосування штрафних санкцій № від 25.04.2016 за донарахування відповідними фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 2511,04 грн.

На підставі вказаного акта позапланової перевірки відповідачем також було прийнято податкові повідомлення-рішення форми Р: № від 25.04.2016 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 16282,03 грн, в тому числі 10854,69 грн основного платежу та 5427,34 грн штрафних (фінансових) санкцій; № від 25.04.2016 про збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору на 1356,84 грн, в тому числі 1085,47 грн основного платежу та 271,37 грн штрафних (фінансових) санкцій, які позивачем не оскаржувались.

17.05.2016 позивачем було подано скаргу до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області. Зокрема, за результатами розгляду вказаної скарги позивача в частині вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 25.04.2016 та рішення про застосування штрафних санкцій № від 25.04.2016 начальником Головного управління ДФС в Івано-Франківській області 16.06.2016 прийнято рішення про залишення скарги без задоволення.

04.07.2016 позивач оскаржив вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій № від 25.04.2016 до Державної фіскальної служби України. 04.08.2016 Державною фіскальною службою України було прийнято рішення про залишення скарги без розгляду скарги позивача, у зв'язку з пропуском такого, встановленого для подання повторної скарги.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов слід задовольнити, оскільки при формуванні доходу позивач як фізична особа-підприємець, яка перебуває на загальній системі оподаткування, повинен враховувати положення пункту 6.1 П(С)БО 15 «Дохід», відповідно до якого не визнаються доходами суми акцизу. Зважаючи на це, суд вважає безпідставними твердження контролюючого органу про заниження позивачем суми загального оподатковуваного доходу на суму акцизного податку, отже оскаржувані рішення та вимога є протиправними та підлягають скасуванню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

З 1 січня 2015 року Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» запроваджено акцизний податок з роздрібного продажу підакцизних товарів (пиво, алкогольні напої, тютюнові вироби, нафтопродукти та інше паливо) та одночасно скасовано збір на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства.

Порядок обчислення акцизного податку регулюється розділом VI Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до п.п.14.1.4 п. 14.1 ст. 14 ПК України акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Підакцизні товари (продукція) - товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які ПКУ встановлено ставки акцизного податку (п.п. 14.1.145 п.14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно із п. 177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Перелік витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, визначено пунктом 177.4 ст. 177 ПКУ.

Так, в силу п.177.4 до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Однак, вказаний перелік не містить акцизного збору, включеного до вартості товару та сплаченого під час його придбання.

Отже, ототожнення позивачем акцизного податку на додану вартість у цьому випадку не є правильним.

Як встановлено документальною перевіркою, дохід ФОП ОСОБА_1 за 2015 рік занижено на суму акцизного податку в розмірі 72364,59 грн, що підтверджується актом перевірки від 07.04.2016 № 1179/09-15-13-04-09/ (а. с. 18).

Перевіркою достовірності відображення у звітності за 2014-2015 роки сум доходів, отриманих від здійснення діяльності, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб та на які нараховується єдиний внесок, внаслідок неналежного ведення обліку та порушень нарахування єдиного внеску в т.ч. вказаних в п.п. 2.12 п. 2.1 розділу ІІ акту перевірки встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7 відсотків з урахуванням даних звітів ФОП ОСОБА_1, на який нараховувався єдиний внесок за 2015 рік на суму 72364,59 грн.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимоги абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». За порушення ФОП ОСОБА_1 норм п. 1 ч. 2 ст. 6, абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 вищезазначеного закону, донараховано єдиний внесок за 2015 рік в сумі 25110,44 грн, застосовано штрафні санкції згідно з п. 123.1 ст. 123 ПК України та винесено податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.04.2016 відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі картки особового рахунку платника, акта перевірки від 07.04.2016.

Слід зазначити, що форму та порядок ведення Книги обліку доходів і витрат (далі - Порядок № 481) затверджено наказом Міндоходів від 19.09.2013 № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення».

Порядком передбачено зазначення суми отриманих доходів без податку на додану вартість. Суми акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів не виключаються із сум отриманого доходу.

Сума акцизного збору, у разі її включення до вартості проданих товарів, зазначається фізичною особою - підприємцем на загальній системі оподаткування у графі 2 «Сума доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності» Книги обліку доходів і витрат, однак не відображається в графах 5-8 «Витрати, пов'язані із господарською діяльністю».

Таким чином, фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування не має право включити до витрат суму сплаченого акцизного збору, включеного до вартості товару, який нею придбавається з метою подальшої реалізації.

Так, відповідно до п.163.1 ст.163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з п. 164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Отже, в силу приписів п.164.1 ст.164, п.177.2 ст.177 ПК України та п. 2 ч. 6 Порядку № 481 акцизний податок як складова ціни товару, що сплачується під час його придбання покупцем є коштами, що надходять на адресу продавця (виручкою у грошовій або негрошовій формі), а тому включається до складу загального оподатковуваного доходу.

З наведеного вище, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки вимога про сплату боргу (недоїмки) від 25.04.2016 № Ф- винесена правомірно, а донарахування єдиного внеску позивачу контролюючим органом та застосування штрафних санкцій проведено згідно вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 41, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області задовольнити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року у справі № 809/1186/16 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Постанова у повному обсязі складена та підписана 12.12.2016.