Справа № 2а-117/4661/12
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" листопада 2016 р. м. Київ К/800/8219/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Пасічник С.С.,

Стародуба О.П.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в місті Саках та Сакському районі Автономної Республіки Крим про призначення пенсії на пільгових умовах,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в місті Саках та Сакському районі Автономної Республіки Крим на постанову Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 31 липня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Саках та Сакському районі Автономної Республіки Крим (далі - відповідач, УПФУ) про визнання неправомірною відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов'язання призначити і виплатити пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 31 липня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2012 року, позов задоволено, а саме: зобов'язано УПФУ призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з включенням до стажу роботи періоди: з 16 жовтня 1982 року по 20 березня 1984 року в об'єднанні «Кримгеологія» Євпаторійської нафтогазорозвідувальної експедиції глибокого буріння на посаді помічника бурильника, бурильника бурового майстра; з 5 квітня 1984 року по 11 листопада 1987 року в експедиції глибокого буріння Хрестищенського управління бурових робіт ВО «Укрбургаз» на посаді помічника бурильника, бурильника, бурового майстра; з 12 листопада 1987 року по 1 лютого 1995 року в експедиції глибокого буріння Хрестищенського управління бурових робіт ВО «Укрбургаз» на посаді оператора-бурильника; з 9 березня 1995 року по 10 грудня 1996 року в Чорноморському управлінні розвідувального буріння ВО «Чорноморнафтоназ» на посаді бурильника.

В обґрунтування касаційної скарги, відповідач посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування ухвалених ними рішень та прийняття нового - про відмову у задоволені позову.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами загальний трудовий стаж позивача складає більше 37 років.

У періоди з 16 жовтня 1982 року по 20 березня 1984 року позивач працював в об'єднанні «Кригеологія» Євпаторійської нафтогазорозвідувальної експедиції глибокого буріння на посаді помічника бурильника, бурильника, бурового майстра; з 5 квітня 1984 року по 11 листопада 1987 року працював в експедиції глибокого буріння Хрестищенського управління бурових робіт ВО «Укрбургаз» на посаді помічника бурильника, бурильника, бурового майстра; з 12 листопада 1987 року по 1 лютого 1995 року працював в експедиції глибокого буріння Хрестищенського управління бурових робіт ВО «Укрбургаз» на посаді оператора-бурильника; з 9 березня 1995 року по 10 грудня 1996 року працював в Чорноморському управлінні розвідувального буріння ВО «Чорноморнафтогаз» на посаді бурильника, що підтверджується записами в трудовій книжці та довідкою Євпаторійської комплексної нафтогазорозвідувальної експедиції ДП НАК «Надра України «Кримгеологія» від 7 квітня 2009 року № 01-241 та довідкою ТОВ Бурова компанія ВАТ «Газпром» філія «Тюменьбургаз» від 27 червня 2006 року № 20/9268.

Рішенням УПФУ в місті Саках та Сакському районі АРК за протоколом № 815 від 26 квітня 2012 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з підстав відсутності необхідного пільгового стажу та у зв'язку з відсутністю у списку № 2 посад помічника бурильника, бурового майстра, оператора-бурильника, що не дає права на пільгову пенсію за віком.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що в даному випадку, УПФУ було безпідставно не зараховано до пільгового стажу спірні періоди роботи позивача, оскільки матеріалами справи підтверджено факт роботи позивача повний робочий день на посадах, що віднесені до Списку№2.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій не було досліджено та не надано належної оцінки факту щодо атестації робочого місця, на якому працював позивач у період з 9 березня 1995 року по 10 грудня 1996 року.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМ України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію; рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року №21-519а14.

Враховуючи наведене, та, відповідно до змісту вказаних положень чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасних висновків про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 за період його роботи з 9 березня 1995 року по 10 грудня 1996 року.

Водночас, судами попередніх інстанцій не було встановлено коли вперше, після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, була здійснена атестація на підприємстві де працював позивач.

Колегія суддів зазначає, що вказаним обставинам суди попередніх інстанцій належної правової оцінки не надали, а тому ухвалені ними судові рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Ухвалені у даній справі судові рішення названим вимогам процесуального закону не відповідають.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

З урахуванням викладеного, судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді судам слід врахувати наведене, всебічно і повно встановити всі фактичні обставини справи на підставі об'єктивної оцінки наявних у ній доказів, з'ясувати дійсні права та обов'язки сторін, надати належну правову оцінку доводам, викладеним в запереченнях відповідача, і залежно від встановленого, правильно застосувати норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 222, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Саках та Сакському районі Автономної Республіки Крим задовольнити частково.

Постанову Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 31 липня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2012 року - скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: В.В.Швець

С.С.Пасічник

О.П.Стародуб