Справа № 553/3992/16-а
Суддя: Парахіна Є. В.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3992/16-а
Провадження № 2-а/553/148/2016
У Х В А Л А

Іменем України

12.12.2016 рокум. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Парахіна Є.В., вивчивши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 1 УПП в м. Полтаві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2, державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави ОСОБА_3, треті особи Управління патрульної поліції в м. Полтаві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Подільський відділ державної виконавчої служби м. Полтави про визнання неправомірною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 3 батальйону № 1 УПП в м. Полтаві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2, державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави ОСОБА_3, в якому просить визнати неправомірною постанову серії ПС2 № 873503 від 05.06.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., винесеної відповідачем, скасувати вказану постанову, а також скасувати постанову головного державного виконавця Подільського ВДВС м. Полтави ОСОБА_3 від 17.11.2016 року про відкриття провадження з примусового виконання постанови серії ПС2 № 873503 від 05.06.2016 року.

Ухвалою суду від 25.11.2016 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки вона оформлена без дотримання вимог ч. 3 ст. 106 КАС України.

Так, прохальна частина позову ОСОБА_1 містить три позовних вимоги немайнового характеру, крім вимог про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, які не підлягають оплаті удовим збором відповідно до ч. 4 ст. 288 КПпАП, згідно з якою особа, оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита, позивач просить визнати неправомірним рішення інспектора патрульної поліції, винесене у формі постанови, а також скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Як встановлено в ч. 3 ст. 6 Законом України "Про судовий збір" № 3674-УІ від 08.07.2011 року, у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, позовна заява оформлена з порушенням вимог ч. 3 ст. 106 КАС України, оскільки позивачем до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору з позовних вимог про визнання неправомірною постанови інспектора роти № 3 батальйону № 1 УПП в м. Полтаві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 серії ПС2 № 873503 від 05.06.2016 року та з вимог про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

09.12.2016 року до суду надійшли пояснення ОСОБА_1, в яких він висловлює свою незгоду з вимогами, викладеними в ухвалі судді від 25.11.2016 року, стверджуючи про те, що на підставі ч. 4 ст. 288 КУпАП звільнений від оплати судового збору як особа, що оскаржила винесену відносно неї постанову в справі про адміністративне правопорушення, крім того, зазначив, що оскільки перелік позовних заяв, наведений у п. 1, 4 ч. 2 ст. 4 Закону України "Прот судовий збір" за своїм змістом є вичерпним, отже справляння судового збору з інших позовних заяв (заяв, скарг), що подаються до суду, не зазначених у ч. 2 ст. 4 вказаного Закону, не передбачено, а відтак суд помилково вважав подану ним позовну заяву такою, не відповідає вмиогам процесуального законодавства.

В обгрунтування своїх тверджень посилається на роз'яснення, наведені у Довідці Вищого адміністративного суду України про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами Закону України "Про судовий збір".

Як вбачається зі змісту вказаної вище Довідки, питання справляння судового збору, крім Закону про судовий збір, регулюється іншим законодавством. Зокрема, відповідно до частини четвертої статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Статтею 87 КАС України визначено, що до судових витрат належать судовий збір та витрати, повязані з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Законом про судовий збір, який набрав чинності 1 листопада 2011 року, такі особи не віднесені до кола субєктів, які звільняються від сплати судового збору за подання адміністративного позову, а позови з таким предметом не належать до обєктів, за подання яких судовий збір не справляється. Разом із цим такий припис частини четвертої статті 288 КУпАП не вступає в колізію з положеннями статті 5 Закону № 3674-VI, якою визначено пільги щодо сплати судового збору, оскільки коло вимог і осіб, які мають такі пільги за цим Законом, не є вичерпним. Крім того, у цьому випадку необхідно виходити з того, що норми частини четвертої статті 288 КУпАП є спеціальними нормами порівняно з нормами Закону про судовий збір.

Отже, за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом про судовий збір.

Поряд з цим, Вищим адміністративним судом України зауважено на тому, що позивачі, звертаючись до суду з вимогами про оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, звертають увагу суду на те, що вони звільнені від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону про судовий збір. Такі випадки є свідченням неправильного розуміння предмета регулювання цього положення.

Застосовуючи положення пункту 13 частини другої статті 3 Закону про судовий збір адміністративні суди мають враховувати, що це законодавче положення поширюється лише на вимогу, яка визначена пунктом 4 частини четвертої статті 105 КАС України.

Пунктом 4 частини четвертої статті 105 КАС України передбачено, що адміністративний позов може містити вимогу про стягнення з відповідача субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю. Вимозі про відшкодування шкоди передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача. За такого правового врегулювання вимога про відшкодування шкоди не є обєктом, за який справляється судовий збір. Водночас за вимогу, яка їй передує, такий платіж сплачується.

Як приклад цього, у довідці наведено ухвалу Вищого адміністративного суду України від 9 квітня 2014 року (38184501), в якій суд зазначив, що положення пункту 13 частини другої статті 3 Закону про судовий збір не поширюється на позов з вимогами про визнання дій протиправними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та поновлення виконавчого провадження.

Визначений частиною другою статті 3 Закону № 3674-VI список обєктів, за які судовий збір не справляється, не є вичерпним. За загальним правилом судовий збір справляється лише у випадках, визначених законодавством.

В п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що ставки судового збору за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюються у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що позовні вимоги про визнання постанови інспектора патрульної поліції неправомірною, як і вимоги про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження підлягають оплаті судовим збором за ставками, встановленими в ст. 4 Закону України "Про судовий збір" як позовні вимоги немайнового характеру, з урахуванням положень ч. 3 ст. 6 вказаного Закону.

Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що позивачем ОСОБА_1 не надано суду доказів того, що він з підстав, передбачених чинним законодавством, звільнений від сплати судового збору з позовних вимог про визнання постанови інспектора патрульної поліції неправомірною та про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, суд приходить до висновку про те, що поданий ним позов оформлений з порушенням вимог ч. 3 ст. 106 КАС України, а відтак у звязку з не усуненням недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі суду від 25.11.2016 року, підлягає поверненню позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 108 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 1 УПП в м. Полтаві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2, державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави ОСОБА_3 про визнання неправомірною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження - визнати неподаним та повернути позивачу.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського адміністративного апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_4