Справа № 812/248/16
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

28 листопада 2016 року СєвєродонецькСправа № 812/248/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шембелян В.С.

суддів: Борзаниці С.В., Чиркіна С.М.

при секретарі судового засідання Олійник О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання наказу про його звільнення незаконним та скасування, поновлення на роботі про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, зобовязання вчинити певні дії та клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в частині оскарження наказу МВС України від 06.11.2015 №2388 о/с-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про визнання частково протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі.

В подальшому позивач декілька разів уточнювала свої позовні вимоги. Відповідно до уточненого позову від 21.09.2016 ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними та скасувати накази:

- Міністерства внутрішніх справ України від 11.06.2015 №1102 о/с в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Сєвєродонецького міського відділу Головного управління МВС України у Луганській області;

- ГУ МВС України в Луганській області від 22.06.2015 №206 о/с в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Сєвєродонецького міського відділу Головного управління МВС України у Луганській області з 11.06.2015 на підставі п.75 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ;

- ГУ МВС України у Луганській області від 30.06.2015 №233 о/с в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Сєвєродонецького міського відділу Головного управління МВС України у Луганській області з 11.06.2015, переведенням до нового місця роботи з 22.06.2015;

- Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №2388 о/с в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 з ОВС за п.64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Сєвєродонецького міського відділу Головного управління МВС України у Луганській області або на аналогічній посаді з 11.06.2015;

- зобовязати ГУ МВС України у Луганській області внести виправлення до трудової книжки ОСОБА_1 щодо її звільнення.

В обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 зазначила, що вона перебувала на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Сєвєродонецького міського відділу ГУ МВС України у Луганській області.

Відповідно до витягу з наказу МВС України №1102 о/с від 11.06.2015 ОСОБА_1 було звільнено з посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Сєвєродонецького міського відділу ГУ МВС України у Луганській області та згідно з указом Президента України від 23.04.2015 №237/2015 та п.75 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ - прикомандировано до Луганської обласної військово-державної адміністрації із залишенням у кадрах МВС України. Але позивачу лише на початку березня 2016 року їй стало відомо про звільнення її з посади. З 06.11.2015 ОСОБА_1 було звільнено з ОВС за п.64 «г» (через скорочення штатів) Положення, на підстав наказу МВС України від 06.11.2015 №2388 о/с.

Позивач вважає, що відповідачем було порушено процедуру звільнення позивача з займаної посади, визначену КЗпП України, а також вважає, що звільненню має передувати процедура атестації працівника, як це передбачено п.47 Положення №114 та п.1 Інструкції про порядок проведення атестування особового складу ОВС України, затвердженої наказом МВС України від 22.03.2015 №181, з метою встановлення можливості подальшого використання на службі. Проте позивач вказала у позові, що її звільненню не передувало проведення атестації, жодної посади для подальшого проходження служби не було запропоновано.

В уточнюючому адміністративному позові (а.с.78-80) ОСОБА_1 зазначила, що про її звільнення з посади з 11.06.2015 стало відомо на початку березня 2016 року, копій наказів про звільнення вона не отримувала, з ними її не було ознайомлено, остаточного розрахунку не здійснено. Позивач просила поновити їй строк звернення до суду.

Позивач та її представник подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

10 листопада 2016 року від представника відповідача МВС України надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в частині оскарження наказу МВС України від 06.11.2015 №2388 о/с (а.с.145-146).

Своє клопотання представник відповідача МВС України обґрунтовує тим, що 25.11.2015 начальником відділу комплектування Управління кадрового забезпечення був здійснений телефонний дзвінок ОСОБА_1 про необхідність прибути до УКЗ для ознайомлення з наказом МВС України від 06.11.2015 №2388 о/с. В цей же день за вих.№6/2-5 л.к. на адресу ОСОБА_1 було надіслано листа з повідомленням про її звільнення та необхідність прибути для отримання трудової книжки. Однак, остання до УКЗ до сьогодні не прибула. Крім того, у січні 2016 року на запит адвоката було повідомлено про звільнення ОСОБА_1 та можливість отримання витягу з наказу. Наприкінці грудня 2015 року до МВС України звернувся голова Луганської обласної цивільної адміністрації з проханням поновити на службі співробітників, зазначених у листі, у тому числі ОСОБА_1О, із зазначенням номеру та дати наказу МВС України, яким її було звільнено. Таким чином, представник відповідача МВС України вважає, що позивач ОСОБА_1 була обізнана про своє звільнення ще у листопаді 2015 року. Також представник відповідача МВС України зазначив, що з вимогою про скасування наказу МВС України від 06.11.2015 №2388 о/с позивач звернулась до суду лише 21.09.2016 під час надання уточненого позову, поважних причин для поновлення строку не зазначила.

Суд розглядає справу в порядку ст.41 КАС України та керується наступними вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст.99 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною 2 статті 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вирішуючи питання щодо наявності підстав для поновлення строку звернення до суду чи залишення позовних вимог без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду, суд встановив такі обставини.

27 травня 2015 року старший оперуповноважений сектору кримінальної міліції у справах дітей Сєвєродонецького МВ ГУМВС України у Луганській області капітан міліції ОСОБА_1 подала рапорт на імя міністра МВС України ОСОБА_2 та просила прикомандирувати її до Луганської обласної військово-цивільної адміністрації із залишенням у кадрах Міністерства внутрішніх справ (а.с.42).

27 травня 2015 року на адресу начальника ГУ МВС України у Луганської області ОСОБА_3 надійшов лист від 27.05.2015 №1/13-1623 від Луганської обласної військово-цивільної адміністрації, яким просили відрядити для заміщення у встановленому порядку посади головного спеціаліста відділу взаємодій з правоохоронними органами та оборонної роботи апарату облдержадміністрації ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Сєвєродонецького МВ ГУМВС України у Луганській області, із залишенням на службі в правоохоронному органі буз виключення із списків особового складу (а.с.44).

02 червня 2015 року ГУ МВС України у Луганській області на імя міністра внутрішніх справ ОСОБА_2 направлено подання про прикомандирування капітана міліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Сєвєродонецького МВ ГУ МВС України у Луганській області до Луганської обласної військово-цивільної адміністрації із залишенням у кадрах Міністерства внутрішніх справ (а.с.40, 41).

Наказом МВС України від 11.06.2015 №1102 о/с відповідно до Указу Президента України від 23 квітня 2015 року №237/2015 та п.75 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ прикомандировано до Луганської обласної військово-цивільної адміністрації із залишенням у кадрах МВС України капітана міліції ОСОБА_1 зі звільненням її з посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Сєвєродонецького МВ ГУ МВС України у Луганській області (а.с.46).

На виконання даного наказу ГУ МВС України у Луганській області видало наказ від 22.06.2015 №206 о/с, відповідно до якого капітана міліції ОСОБА_1 прикомандировано до Луганської обласної військово-цивільної адміністрації із залишенням у кадрах МВС України та звільнено її з посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Сєвєродонецького МВ ГУ МВС України у Луганській області, з 11.06.2015 (а.с.47).

Наказом від 30.06.2015 №223 о/с Головним управлінням МВС України у Луганській області внесено часткову заміну в пункт наказу ГУМВСУ від 22.06.2015 №206 о/с, а саме: змінено дату переведення капітана міліції ОСОБА_1 до нового місця роботи з 22.06.2015 (а.с.48).

Лист голови Луганської обласної військово-цивільної адміністрації на імя міністра внутрішніх справ ОСОБА_2 від 02.12.2015 № 1/10-4601 свідчить про те, що ОСОБА_1 фактично виконувала свої посадові обовязки як прикомандирований співробітник Луганської обласної військово-цивільної адміністрації та протягом цього періоду не займала певних посад в ГУМВС України в Луганській області. Позивачу як виконавцю цього запиту були відомі ці обставини (а.с.151 зворотній бік).

Тобто, за встановлених судом обставин, позивач була обізнана про наявність наказів від 11.06.2015 №1102 о/с, від 22.06.2015 №206 о/с та від 30.06.2015 №223 о/с, оскільки вони приймалися на підставі її власного рапорту та на задоволення висловленого нею бажання бути прикомандированою до Луганської обласної військово-цивільної адміністрації із залишенням у кадрах Міністерства внутрішніх справ України. Як виконавцю зазначеного вище листа їй 02.12.2015 вже точно було відомо про те, що вона як прикомандирована особа не проходить службу в ГУМВС України в Луганській області та не займає в цьому органі штатних посад. До суду позивач звернулася 24.03.2016, тобто з пропуском місячного строку, що передбачений ч.3 ст.99 КАС України.

Доводи позивача, що нею не пропущено строк звернення до суду щодо оскарження вказаних наказів, оскільки їй не було вручено їх копій та відповідачами не надано їй трудової книжки та не проведено остаточного розрахунку, є необгрунтованими, оскільки за вказаними наказами її звільнено зі служби не було, вона була звільнена лише з посади, що займала в штаті ГУМВС України в Луганській області, однак, залишена в кадрах МВС України та служба її продовжувалася відповідно до п.п. 75-82 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою КМ УРСР від 29.11.1991 №114 (далі Положення №114). Тобто фактично ці накази повязані зі зміною місця служби позивача, та не є наказами про її звільнення зі служби.

Встановлені судом обставини спростовують доводи позивача, що їй не було відомо про наявність вищезазначених наказів, оскільки, як встановлено судом, вона на підставі зазначених вище наказів фактично приступила до виконання своїх обовязків в Луганській обласній військово-цивільній адміністрації та не виконувала їх за попереднім місцем служби, що не заперечується сторонами.

Отже, підстав для задоволення клопотання позивача про поновлення їй строку звернення до суду з позовними вимогами в частині оскарження наказів: МВСУ України від 11.06.2015 №1102 о/с; ГУ МВС України в Луганській області від 22.06.2015 №206 о/с та від 30.06.2015 №233 о/с - судом не встановлено, тому вказані вимоги позивача підлягають залишенню без розгляду на підставі ч.1 ст.100 КАС України у звязку з порушенням позивачем строку звернення до суду, що передбачений ч. 3 ст. 99 КАС України.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 155 КАС України залишення позовних вимог без розгляду не позбавляють позивача його права повторного звернення до суду з аналогічним позовом після усунення недоліків, що вказані в ухвалі про залишення його попереднього позову без розгляду.

Розглядаючи клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви в частині оскарження наказу МВС України від 06.11.2015 №2388 о/с, суд встановив такі обставини справи.

Згідно з витягом з наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №2388 о/с «По особовому складу» капітана міліції ОСОБА_1, прикомандировану до Луганської обласної військово-цивільної адміністрації, згідно з п.п. 10, 11 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено з 06.11.2015 в запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) (а.с.134).

Тобто позивача за цим наказом звільнено з публічної служби за скороченням штату в запас Збройних Сил.

При вирішенні питання, чи пропущено позивачем строк звернення до суду з вимогами про оскарження наказу про її звільнення зі служби, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч.1ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.3 ст.99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду в справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частина 1 статті 233 КЗпП України передбачає, що в справах про звільнення працівник може звернутися до суду із заявою в місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

В пункті 13 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" адміністративним судам надані роз'яснення щодо застосування положень частини другої статті 99 КАС України. Зокрема, при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити із строків звернення до суду, визначених частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України. Тому громадянин може звернутися із заявою про вирішення спору в тримісячний строк із дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення з публічної служби - у місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

ОСОБА_4 України Про міліцію від 20.12.1990 № 565-XII не містить спеціальних норм щодо строків звернення до суду з вимогами про оскарження наказів про звільнення працівників зі служби в органах внутрішніх справ, до спірних правовідносин, на думку суду, мають застосовуватися загальні норми КЗпП України щодо перебігу строків звернення до суду з вимогами про оскарження наказів про звільнення.

Таким чином, законодавець та судова практика чітко визначили, що перебіг строку звернення до суду позивача з цим позовом пов'язано з датою вручення копії наказу про звільнення або видачі трудової книжки.

Частиною 2 статті 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, відповідно до цієї норми, положення інших законів щодо строків звернення до суду мають пріоритет над приписами ст.99 КАС України. Це положення не суперечить роз'ясненням, які надані в п.13 зазначеної постанови Пленуму ВАСУ.

Таким чином, законодавець та судова практика чітко визначили, що перебіг строку звернення до суду позивача з цим позовом пов'язано з датою вручення копії наказу про звільнення зі служби або видачі трудової книжки. Довести наявність вказаних обставини, а саме факту вручення позивачу копії цього наказу та трудової книжки відповідачем при звільненні в силу вимог ч.2 ст.71 КАС України має сторона відповідача.

На підставі наданих стороною відповідача доказів судом встановлено.

Дійсно, в рапорті від 25.11.2015 начальник відділу ВКПС УКЗ ГУ МВС України в Луганській області майор поліції ОСОБА_5 зазначив, що ним на телефонний номер ОСОБА_1 був здійснений телефонний дзвінок та повідомлено її про необхідність прибути до УКЗ для ознайомлення з наказом МВС України від 06.11.2015 №2388 о/с про звільнення (а.с.147).

На адресу ОСОБА_1 було складено лист №6/2-5 від 25.11.2015 з повідомленням про її звільнення з ОВС відповідно до наказу МВС України, однак, доказів отримання позивачем вказаного листа відповідач не надав (а.с.148).

ГУ МВС України у Луганській області на запит адвоката ОСОБА_6 від 25.11.2015 №118 повідомило листом від 15.01.2016 75/111/19-2016, що наказом МВС України від 06.11.2015 №2388о/с капітан міліції ОСОБА_1 звільнена з 06 листопада 2015 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 «з» (через скорочення штатів). Також у відповіді зазначено, що ГУ МВС України в Луганській області не є розпорядником інформації МВС України, надати витяг з наказу МВС України від 06.11.2015 №2388 о/с щодо звільнення ОСОБА_1 не надається можливим (а.с.159).

Отже, відповідачі не надали жодних доказів на підтвердження тих обставин, що позивачу при звільненні зі служби була вручена копія наказу про звільнення чи трудова книжка, тому строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Таким чином, відповідачі не довели суду наявності підстав для залишення без розгляду вимог позивача в частині оскарження наказу МВС України від 06.11.2015 №2388 о/с. А відтак, в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду частини позовних вимог слід відмовити за необгрунтованістю.

Тому є наявними підстави для висновку, що строк для звернення до суду з вимогами про оскарження наказу від 06.11.2015 №2388о/с, поновлення на службі та зобовязання внести зміни в трудову книжку - позивачем не пропущено, в тому числі, оскільки дві останні вимоги є похідними від вимоги щодо оскарження наказу про звільнення зі служби.

Керуючись ст.ст.99, 100, 155, 160, 165 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі та зобовязання вчинити певні дії залишити без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів: Міністерства внутрішніх справ України від 11.06.2015 №1102 о/с; Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області від 22.06.2015 №206 о/с та від 30.06.2015 №233 о/с.

Розяснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в загальному порядку.

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про поновлення їй строку звернення до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання наказу про його звільнення незаконним та скасування, поновлення на службі та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

В задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, Міністерства внутрішніх справ України в частині оскарження наказу МВС України від 06.11.2015 №2388 о/с відмовити.

Ухвала в частині залишення позовних вимог без розгляду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала в іншій частині оскарженню не підлягає.

Заперечення на дану ухвалу можуть бути викладені в апеляційній скарзі на постанову суду першої інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 05 грудня 2016 року.

Головуючий суддя ОСОБА_7
Суддя Суддя ОСОБА_8 ОСОБА_9