Справа № 607/9365/16-а
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року Справа № 876/8402/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Керод Х.І.,

та за участі осіб:

від апелянта ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокуратури Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Спілка підприємців» до Тернопільської міської ради, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Тернопільської міської ради, комунальне підприємство «Підприємство матеріально-технічного забезпечення» про визнання нечинним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Спілка підприємців» звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільської міської ради, в якому просив визнати нечинним та скасувати рішення сесії Тернопільської міської ради від 19 серпня 2016 року «Про скасування рішення виконавчого комітету від 29.06.2016 року № 562 та вжиття заходів щодо розірвання/визнання недійсним інвестиційного договору від 05.07.2016 року № 33».

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2016 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка підприємців " до Тернопільської міської ради, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Виконавчий комітет Тернопільської міської ради , Комунальне підприємство "Підприємство матеріально-технічного забезпечення " про визнання нечинним та скасування рішення задоволено. Визнано нечинним та скасовано рішення від 19 серпня 2016 року за № 7/11/23 одинадцятої сесії сьомого скликання Тернопільської міської ради "Про скасування рішення виконавчого комітету від 29 червня 2016 року № 562 та вжиття заходів щодо розірвання/визнання недійсним інвестиційного договору від 05 липня 2016 року № 33 ".

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржила прокуратура Тернопільської області, яка в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наявним у справі доказам, просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що у разі прийняття міською радою рішення про скасування рішення виконавчого комітету щодо затвердження протоколу засідання комісії з вибору інвестора подальше оспорювання правомірності визначення переможця конкурсу з будівництва та облаштування торгових приміщень на земельній ділянці по вул. Живова в місті Тернополі має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 липня 2016 року між Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради (Сторона 1), товариством з обмеженою відповідальністю "Спілка підприємців" «Сторона 2) та комунальним підприємством "Підприємство матеріально-технічного забезпечення " (Сторона 3) укладено інвестиційний договір №33 на будівництво та облаштування торгово-офісних приміщень за адресою вул. Живова (надалі - Договір). Земельна ділянка площею 0,1260 га, згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №297576, що знаходяться по вулиці Живова, перебуває у постійному користуванні Сторони 3 (п.1.2.).

Предметом цього Договору є проведення Сторонами будівництва та облаштування торгових приміщень за адресою: м. Тернопіль, вул. Живова на умовах і в порядку, передбачених цим Договором (п.2.1.).

Відповідно до п.2.2. Договору, Сторона 2 на підставі рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №562 від 29 червня 2016 року "Про затвердження результатів конкурсу та/або про будівництво, реконструкцію, реставрацію обєкта тощо, обєктів незавершеного будівництва та інженерно-транспортної інфраструктури", за сприянням Сторони 1 та Сторони З, зобовязується власними та/або залученими силами та засобами виконати будівництво та облаштування торгових приміщень на земельній ділянці, що визначена у п.1.2. Договору. Строки виконання робіт за цим Договором встановлюються з 01 вересня 2016 року по 31 грудня 2018 року.

За розпорядженням міського голови м. Тернополя №230 від 05 серпня 2016 року «Про скликання одинадцятої сесії міської ради", одинадцяту сесію міської ради скликано на 19 серпня 2016 року о 09:00 в залі засідань міської ради та запропоновано раді розглянути на пленарному засіданні питання, згідно вказаного в розпорядженні переліку.

19 серпня 2016 року Тернопільською міською радою прийнято рішення №7/11/23 "Про скасування рішення виконавчого комітету від 29 червня 2016 року №562 та вжиття заходів щодо розірвання/визнання недійсним інвестиційного договору від 05 липня 2016 року за №33", а саме відповідачем вирішено скасувати рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 29 червня 2016 року №562 про затвердження результатів конкурсу з вибору інвестора для будівництва та облаштування торгових приміщень на земельній ділянці за адресою: вул.Живова у м.Тернополі та визнання переможцем конкурсу ТОВ "Спілка підприємців"; зобовязано Виконавчий комітет Тернопільської міської ради розірвати інвестиційний договір за №33 на будівництво та облаштування торгово-офісних приміщень за адресою вул.Живова м.Тернопіль, укладеного 05 липня 2016 року між Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, товариством з обмеженою відповідальністю "Спілка підприємців" та комунальним підприємством "Підприємство матеріально-технічного забезпечення" , або звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним.

В силу дії норми ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, відтак адміністративний суд апеляційної інстанції переглядає оскаржувану постанову суду першої інстанції лише в частині покликань апелянта на те, що заявлені позовні вимоги повинні вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Для вирішення питання за правилами якого судочинства слід розглядати певний спір, і чи володіє він ознаками справи адміністративної юрисдикції, яка повинна розглядатися за правилами передбаченими Кодексом адміністративного судочинства України, слід виходити із субєктного складу та предмету заявленого позову.

Вимога адміністративного позову в частині визнання нечинними рішень субєктів владних повноважень ґрунтується на публічно правових відносинах, які виникають у звязку із здійсненням відповідачем владних управлінських функцій на основі законодавства.

Так, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (ч. 3 ст.140, ч. 1 ст.144 Конституції України). Акти органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч. 10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до ч.1 ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування вирішують, крім передбачених в Конституції України, й інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Перелік таких питань визначено у Конституції України та Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно Рішення Конституційного суду України № 10-рп/2010 від 01.04.2010 року системний аналіз положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (ч.1 ст.10, ст.ст.16, 17, 18, 25, 26 та інших) свідчить, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є субєктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. За Конституцією і законами України публічно-правові спори в Україні розглядають і вирішують Конституційний Суд України, суди загальної юрисдикції в порядку кримінального та адміністративного судочинства (ст.ст. 13,15 Закону України «Про Конституційний Суд України», ст. 17 КАС України). Конституційний Суд України прийшов до висновку, що вирішення спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів, крім публічно-правових спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (ч.2 ст.4, ч.3 ст.17 КАС України).

Аналізуючи зміст заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані рішення прийняті відповідачем згідно положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 104 КАС України встановлено, що до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, колегія суддів переконана, що судом першої інстанції, при вирішенні питання щодо належності даного спору до юрисдикції адміністративних судів, вірно трактовано положення Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 2, п. 1, 7 ч. 1 ст. 3, ст. 17, 104 КАС України, відкрито провадження та прийнято рішення по суті заявлених позовних вимог в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, колегія суддів вважає, що в даному випадку мова йде про оскарження позивачем рішення органу місцевого самоврядування, що випливає з наданих йому владних управлінських функцій, а не про спір повязаний із захистом права власності або користування, а тому його належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Зважаючи на викладене та керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокуратури Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2016 року у справі № 607/9365/16-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська

повний текст ухвали виготовлений 09.12.2016