Справа № 825/1862/16
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року Чернігів Справа № 825/1862/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Дякова В.І.,

суддів - Бородавкіної С.В., Житняк Л.О.,

за участю секретаря - Лазаренко В.Г.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» до Державної служби геології та надр України, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Азово-Чорноморський міжрегіональний відділ Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування припису та наказу,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» (далі - ПрАТ «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів») звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної служби геології та надр України (далі - Держгеонадр України, відповідач), за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Азово-Чорноморського міжрегіонального відділу Державної служби геології та надр України, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд: визнати протиправним та скасувати припис від 10.08.2016 та наказ Держгеонадр України від 25.10.2016 №373, в частині, що стосується зупинення спеціального дозволу на користування надрами №2410 від 26.03.2001 ПрАТ «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 16.08.2016 ПрАТ «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» отримало акт Східного міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України про недопущення до перевірки № 56/2410 від 10.08.2016 та припис від 10.08.2016. У подальшому, у звязку з невиконання вимог припису відповідачем було винесено наказ від 25.10.2016 №373 яким, в тому числі, зупинено спеціальний дозвіл на користування надрами №2410 від 26.03.2001 ПрАТ «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів».

Позивач вважає вказаний припис від 10.08.2016 та наказ від 25.10.2016 №373 щодо зупинення спеціального дозволу на користування надрами №2410 від 26.03.2001 протиправними та такими, що підлягають скасуванню. При цьому, позивач посилається на те, що в порушення ч. 4 ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підприємство не було повідомлено про перевірку за десять днів до дня її початку, а всього за чотири дні (два з яких були вихідними).

Також позивач вказує на відсутність визначених законом підстав для проведення перевірки, посилаючись при цьому на приписи пункту 3 Прикінцевих положень Закону від 28.12.2014 № 71-VІІІ, згідно з яким у 2015-2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України.

Позивач вказує, що оскільки дохід ПрАТ «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» за попередній календарний рік склав 1,4 млн. грн., тому на діяльність підприємства поширюється дія мораторію на здійснення заходів державного нагляду (контролю).

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись при цьому на обставини, що викладені у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, натомість подав письмові заперечення щодо позову від 04.11.2016 №04-2328 та письмові заперечення на заяву про збільшення позовних вимог від 06.12.2016 №04-2543 у яких, з посиланням на необґрунтованість заявлених вимог просив відмовити позивачу у задоволенні його позову. Також представник відповідача надіслав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник третьої особи в судове засідання також не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

За наведених вище обставин та враховуючи положення статті 128 КАС України, суд визнав за можливе здійснювати розгляд справи у відсутність представника відповідача та представника третьої особи, за наявними у справі доказами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ПрАТ «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» надано спеціальний дозвіл на користування надрами № 2410 від 26.03.2001 з метою видобування сировини, придатної для виробництва портландцементу, вапна будівельного та крейди меленої Новгород-Сіверського родовища, та, як додаток до спеціального дозволу укладено Угоду про умови користування надрами.

Наказом Держгеонадр України від 21.06.2016 № 193 було затверджено квартальний план проведення перевірок користувачів надр на III квартал 2016 року (т. 1, а.с.113).

Для проведення планової перевірки Держгеонадр України затверджено наказ від 23.06.2016 № 194 «Про проведення планових перевірок надрокористувачів у III кварталі 2016 року» ( т. 1, а.с.114).

Наказом Держгеонадр України від 20.07.2016 № 215 внесено зміни до наказів Держгеонадр від 21.06.2016 № 193 та від 23.06.2016 № 194, відповідно до якого до переліку надрокористувачів, щодо яких мав здійснюватися державний геологічний контроль у ІІІ кварталі 2016 року було включено і позивача (т.1, а.с. 115, 116, 117).

На адресу позивача ОСОБА_2 службою геології та надр України було направлено повідомлення від 22.07.2016 №12591/13/14-16, у якому зазначено, що у строк з 01 по 19 серпня 2016 року посадовими особами Держгеонадр України буде проведена планова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері надрокористування ПрАТ «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів», якому надано спеціальний дозвіл на користування надрами № 2410 від 26.03.2001 (т.1, а.с. 118).

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення позивач отримав вказане повідомлення 26.07.2016 (т.1, а.с. 119), про що також було зазначено ним у позові.

08.08.2016 спеціалістами Східного міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадр України здійснено виїзд за адресою позивача для проведення планової перевірки щодо дотримання позивачем вимог законодавства у сфері надрокористування.

08-10.08.2016 начальником Східного міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадр України складено акт №56/2410 про недопущення до перевірки, яким зафіксовано факт відмови ПрАТ «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» у проведенні перевірки на підставі того, що Держгеонадра не дотримано строків повідомлення підприємства про проведення перевірки, періодичності та умов щодо планування заходів державного нагляду (контролю), а також те, що на підприємство поширюється дія мораторію на проведення перевірок (т.1, а.с. 121-123).

В акті перевірки зазначено, що позивачем допущено такі порушення:

- недопущення посадових осіб Держгеонадр України до здійснення заходів державного нагляду (контролю), чим порушено вимоги статей 10-11 Закону України «Про основні засади нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»;

- позивач не дотримався вимоги Угоди про умови користування надрами від 07.02.2012 №2410 в частині обовязку допускати представників Держгеонадр України для здійснення державного геологічного контролю, чим порушено вимоги п.п.5 абз.2 ст. 24 Кодексу України про надра, п.п.1, п.22 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615, Угоди про умови користування надрами від 07.02.2012 №2410.

На підставі відображених в акті №56/2410 порушень, посадовими особами відповідача було винесено припис від 10.08.2016 про їх усунення шляхом надання у строк до 19.08.2016 до Східного міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадр України документів та матеріалів, що підтверджують дотримання ПрАТ «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» вимог законодавства про надрокористування за наведеним переліком, а також надання в письмовій формі матеріалів, які підтверджують факт усунення порушень (т. 1, а.с. 124-126).

У звязку з невиконанням у встановлений строк вказаного припису, наказом Держгеонадр України від 25.10.2016 №373 зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами №2410 від 26.03.2001 ПрАТ «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» та надано позивачу 30 календарних днів для надання інформації щодо усунення порушень, які були виявлені у ході перевірки (т.1, а.с. 207, 209).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

ОСОБА_2 служба геології та надр України є центральним органом виконавчої влади, забезпечує реалізацію державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр та діє відповідно до Положення про ОСОБА_2 службу геології та надр України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1174 (далі Положення).

Відповідно до п. 9, 10 Положення Держгеонадр України відповідно до покладених на неї завдань видає в установленому порядку спеціальні дозволи на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), зупиняє та анулює в установленому порядку дію спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), поновлює їх дію у разі зупинення.

Згідно з підпунктом 12 пункту 4 Положення, Держгеонадра України відповідно до покладених завдань здійснює державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним їх використанням.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) передбачені Законом України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Проте сам механізм проведення державного геологічного контролю з метою виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр визначений Порядком здійснення державного геологічного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2011 №1294 (далі Порядок №1294).

Відповідно до п. 2 Порядку №1294 державний геологічний контроль здійснюється Держгеонадрами та її територіальними органами (далі - органи державного геологічного контролю).

Основним завданням органів державного геологічного контролю є забезпечення дотримання надрокористувачами встановленого порядку, норм і правил проведення геологозйомочних, пошукових, розвідувальних, гідрогеологічних, геохімічних, інженерно-геологічних, геофізичних та інших робіт, пов'язаних з геологічним вивченням та використанням надр, комплексного вивчення родовищ корисних копалин, включаючи континентальний шельф України і виключну (морську) економічну зону (п. 3 Порядку №1294).

Відповідно до п. 4 Порядку №1294 органи державного геологічного контролю відповідно до покладених на них завдань здійснюють державний геологічний контроль за своєчасністю і правильністю державної реєстрації робіт з геологічного вивчення та використання надр, наявністю спеціальних дозволів на користування надрами і виконання передбачених ними умов.

У відповідності до пунктів 5, 6, 8 Порядку №1294 державний геологічний контроль здійснюється шляхом проведення органами державного геологічного контролю планових і позапланових перевірок надрокористувачів.

Планові перевірки надрокористувачів проводяться відповідно до квартального плану проведення перевірок, який затверджується Держгеонадрами до 25 числа останнього місяця кварталу, що передує плановому.

Інформування надрокористувача про планову перевірку здійснюється не пізніше ніж за 10 днів до дати її проведення шляхом надсилання в установленому порядку повідомлення за формою, затвердженою Держгеонадрами.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб'єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Так, в судовому засідання встановлено, що ПрАТ «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» було повідомлено рекомендованим листом від 22.07.2016 №12591/13/14-16 про проведення планової перевірки відповідно до п. 8 Порядку № 1294.

Вказане повідомлення позивач отримав 26.07.2016 (т.1, а.с. 119).

Оскільки повідомлення про проведення перевірки було отримано ПрАТ «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» 26.07.2016, планова перевірка розпочалася 08.08.2016, що підтверджується актом про недопущення до перевірки №56/2410 та приписом від 10.08.2016 (т.1, а.с. 121-123, 124-126).

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність порушень відповідача вимог ч. 4 ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та п. 8 Порядку №1294 щодо своєчасності повідомлення ПрАТ «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» про проведення перевірки.

Що стосується посилань позивача на те, що відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону від 28.12.2014 № 71-VІІІ, згідно з яким у 2015-2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, то суд зазначає наступне.

Так, Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VІІІ направлений на врегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів та передбачає внесення змін до податкового законодавства.

Отже, за своєю метою та змістом цей Закон покликаний врегулювати саме податкові, а не будь-які інші правовідносини, зокрема ті, які виникають у сфері нарокористування, державного геологічного контролю.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що відповідно до п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Вказаним Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності тих контролюючих органів, про які йдеться у пункті 41.1 статті 41 цього Кодексу. Такими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Відтак, беручи до уваги завдання Державної служби геології та надр України що реалізації державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, можна дійти висновку, що ОСОБА_2 служба геології та надр України не є контролюючим органом доходів і зборів в розумінні вимог пункту 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України.

Тому приписи пункту 3 Прикінцевих положень Закону від 28.12.2014 № 71-VІІІ не можуть поширюватись на Держгеонадра України.

Крім того, суд зауважує, що 28.12.2014 законодавцем було прийнято два нормативно-правових акти, якими встановлено мораторії на проведення перевірок суб'єктів господарювання, а саме:

- Закон України «Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів щодо податкової реформи» №71-VIII (п. 3 Прикінцевих положень), яким мораторій на перевірки за колом суб'єктів поширено на контролюючі органи в розумінні положень п. 41.1 ст. 41 ПК України в період 2015-2016 роки;

- Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII (п. 8 Прикінцевих положень), яким мораторій на перевірки за колом суб'єктів поширено на усі контролюючі органи на період з січня по червень 2015 року, крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України.

Вказане засвідчує, що правовідносини, пов'язані з встановленням обмеження на проведення перевірок ОСОБА_2 службою геології та надр України регулювались саме пунктом 8 Прикінцевих положень Закону № 76-VIII від 28.12.2014, а не Законом №71-VIII і в часовому вираженні тривали протягом січня-червня 2015 року.

Натомість перевірка позивача була проведена у ІІІ кварталі 2016 року, тобто не порушує обмеження на перевірки, встановлені Законом № 76-VIII від 28.12.2014.

Законодавчого акту, який би встановлював мораторій на перевірки надрокористувачів ОСОБА_2 службою геології та надр України не прийнято. До Порядку здійснення державного геологічного контролю зміни не вносилися. Мораторій на здійснення перевірок субєктів господарювання на період із січня по червень 2015 року встановлювався Законом Украйні «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII. Обмеження на проведення перевірок підприємств, установ і організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами, запроваджені згаданим вище Законом, наразі не діють у зв'язку із закінченням установленого періоду.

Згідно з пунктом 8 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VІІІ установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Отже на даний час мораторій встановлений вищезазначеним законом на проведення контролюючими органами перевірок підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців закінчився 01 липня 2015 року.

Таким чином, обмеження на проведення перевірок підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами встановлений Законом № 71-VШ стосується лише контролюючих органів визначених у підпункті 41.1 статті 41 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що норми Закону №76-VІІІ, зокрема щодо обмежень у проведенні перевірок, є загальними та стосуються всіх контролюючих органів, тоді як норми Закону №71-VІІІ є спеціальними та стосуються контролюючих органів, що забезпечують формування єдиної державної податкової, державної митної політики щодо адміністрування податків, зборів та митних платежів, оскільки критеріями визначення переліку підприємств, на які такі обмеження не поширюються, зокрема, є обсяг доходу за попередній календарний рік, а також певний вид діяльності таких підприємств (виробництво чи імпорт підакцизних товарів).

Саме такі положення вказаних вище нормативних актів робить послідовною позицію законодавчого органу, яким в один день прийнято різні за змістом норми щодо одних і тих самих правовідносин, зокрема, обмеженим повноважень контролюючих органів у проведенні перевірок суб'єктів господарювання.

Крім того, листом від 04.12.2015 №2112/14157-0-4-15/8.1 щодо мораторію на проведення перевірок підприємств, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами Міністерство Юстиції України зазначило, що Закон від 28.12.2014 №71-VIII, направлений на врегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів (т.1, а.с. 130-131).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обмеження, встановлені пунктом 3 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», розповсюджується тільки на здійснення перевірок підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців у відносинах, що виникають у сфері справляння податків і зборів та здійснюються ОСОБА_2 фіскальною службою та її територіальними органами.

Вказана правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 10.11.2016 у справі К/800/15608/16, від 17.11.2016 у справі К/800/20405/16.

Крім того, суд зазначає, що хибними є посилання позивача на положення постанови Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 №408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами», якою встановлено, що надання дозволу Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців державними інспекціями та іншими контролюючими органами за переліком згідно з додатком здійснюється шляхом прийняття відповідного розпорядження.

Зокрема, вказаний нормативно-правовий акт прийнятий у зв'язку із запровадженням статті 31 Закону України «Про ОСОБА_2 бюджет України на 2014 рік» обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами, однак, враховуючи те, що закон про ОСОБА_2 бюджет України діє з 01 січня по 31 грудня календарного року, то станом на 01 січня 2015 року постанова Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2014 року №408 вичерпала свою дію.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідача були передбачені законом підстави для проведення планової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері надрокористування ПрАТ «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів»

Згідно з абзацом другим статті 11 Закону України «Про основні засади нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» субєкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобовязаний допускати посадових осіб державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом.

У даному випадку, оскільки повідомлення про проведення перевірки від 22.07.2016 отримано субєктом господарювання 26.07.2016, а планова перевірка розпочалась 08.08.2016, тобто умова щодо одержання повідомлення у строк понад 10 днів до початку проведення перевірки відповідачем дотримана. Жодних інших підстав для недопущення позивачем посадових осіб Держгеонадр України до проведення планової перевірки, які встановлені абз. 7 ч. 4 ст. 5, абз. 3 ч. 5 ст. 7 та ст. 10 Закону України «Про основні засади нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», судом не виявлено.

Відповідно до п. 12 Порядку № 1294 у разі недопущення посадових осіб органів державного геологічного контролю до проведення перевірки за наявності підстав, визначених законом для її проведення, посадовими особами органу державного геологічного контролю складається акт про недопущення до перевірки за формою, затвердженою Держгеонадра.

За результатами проведення планової або позапланової перевірки надрокористувача посадовими особами органу державного геологічного контролю складається акт перевірки за формою, затвердженою Держгеонадрами. Посадова особа органу державного геологічного контролю зазначає в акті стан виконання вимог законодавства у сфері геологічного вивчення та використання надр, а в разі невиконання зазначених вимог - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідне положення акта законодавства (п.15 Порядку).

Відповідно до п.16 Порядку №1294 у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр на підставі акта перевірки протягом п'яти робочих днів з дати її завершення складається припис або розпорядження за формою, затвердженою Держгеонадра.

Припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Тобто, винесення припису не може порушувати права чи інтереси особи, щодо якої його винесено.

Відповідно до п. 22 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615, дія дозволу може бути зупинена органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері здійснення державного гірничого нагляду, епідеміологічного нагляду (спостереження), державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, органів місцевого самоврядування, органів ДФС у разі, зокрема, невиконання в установлений строк приписів уповноважених органів щодо усунення порушень законодавства у сфері надрокористування або охорони навколишнього природного середовища.

Як уже було встановлено судом вище, позивачем не допущено посадових осіб Держгеонадр України до проведення планової перевірки, про що складено відповідний акт №56/2410 про недопущення до перевірки, у якому відображено порушення ПрАТ «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» вимог статей 10, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», статті 24 Кодексу України «Про надра» та п.п.1, п. 22 постанови Кабінету Міністрів України №615 від 30.05.2011 «Про затвердження Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами».

На підставі даного акта перевірки, відповідачем 10.08.2016 винесено припис про усунення виявлених порушень у спосіб, який зазначений у самому приписі.

А відтак, оскільки у Держгеонадр України існували законні підстави для проведення планової перевірки, суд приходить до висновку про законність винесення відповідачем припису із вимогами усунення встановлених у акті перевірки порушень.

Наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на те, що підстав для визнання протиправним та скасування припису від 10.08.2016 немає, а тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Що стосується позовної вимоги про скасування наказу Держгеонадр України від 25.10.2016 №373 в частині зупинення спеціального дозволу на користування надрами №2410 від 26.03.2001 ПрАТ «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів», то суд також відмовляє в її задоволенні, оскільки вказаний наказ винесений на підставі припису від 10.08.2016, що визнаний судом законним та позивачем не надано доказів його виконання.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як субєкт владних повноважень, довів правомірність своїх дій та винесених рішень.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

З урахуванням вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів» відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя В.І. Д'яков

Судді С.В. Бородавкіна

ОСОБА_3