Справа № 2а-8014/12/1370
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року № 876/7884/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Львівського обласного клінічного діагностичного центру на постанову Львівського окружного адміністративного суду від від 13 вересня 2016 року у справі за позовом Львівського обласного клінічного діагностичного центру до Державної фінансової інспекції у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги в частині забезпечення максимального відшкодування завданих збитків шляхом проведення претензійно-позовної роботи перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівбудмакс" та недопуску в подальшому включення до кошторису не зумовлених потребою витрат,-

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2012 року позивач - Львівський обласний клінічний діагностичний центр (далі ЛОКДЦ) звернувся до суду із позовом до відповідача - Державної фінансової інспекції у Львівській області про скасування вимоги в частині забезпечення максимального відшкодування завданих збитків шляхом проведення претензійно-позовної роботи перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівбудмакс" та недопуску в подальшому включення до кошторису не зумовлених потребою витрат.

В обґрунтування вимог позовної заяви позивач зазначає, що умовами договору, укладеного між ЛОКДЦ та ТзОВ "Львівбудмакс" на придбання та обслуговування компютерного та магнітно-резонансного томографів, не передбачено обовязок продавця проводити обслуговування обладнання в післягарантійний період.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2013 року за клопотанням Державної фінансової інспекції у Львівській області зупинено провадження у справі в частині позовних вимог, а саме стосовно скасування вимоги Державної фінансової інспекції у Львівській області про максимальне відшкодування завданих збитків шляхом проведення претензійно-позовної роботи перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівбудмакс" та недопуску в подальшому включення до кошторису не зумовлених потребою витрат - до прийняття кінцевого рішення органом досудового розслідування за результатами розслідування кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000050 від 09.01.2013 за фактом розтрати службовими особами Львівського обласного клінічного діагностичного центру бюджетних коштів в особливо великих розмірах в сумі 1,19 млн. гривень за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2016 року за клопотанням Державної фінансової інспекції у Львівській області провадження в адміністративній справі за позовом Львівського обласного клінічного діагностичного центру до Державної фінансової інспекції у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги в частині вимоги Державної фінансової інспекції у Львівській області про максимальне відшкодування завданих збитків шляхом проведення претензійно-позовної роботи перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівбудмакс" та недопуску в подальшому включення до кошторису не зумовлених потребою витрат - поновлено. Ухвала мотивована відсутністю підстав, що стали причиною зупинення провадження у справі та відпали з винесенням Личаківським відділом поліції Головного Управління Національної поліції у Львівській області постанови від 30.05.2016 про закриття кримінального провадження в частині розтрати бюджетних коштів, виділених на утримання ЛОКДЦ, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000050, у звязку з відсутністю в діяннях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від від 13 вересня 2016 року у задоволенні адміністративного позову про визнання протиправною та скасування вимоги в частині забезпечення максимального відшкодування завданих збитків шляхом проведення претензійно-позовної роботи перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівбудмакс» та недопуску в подальшому включення до кошторису не зумовлених потребою витрат відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, Львівський обласний клінічний діагностичний центр оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить суд скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

В судове засідання сторони не зявились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддюдоповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Державною фінансовою інспекцією у Львівській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Львівського обласного клінічного діагностичного центру, за результатами якої складено акт ДФІ від 06.08.2012 № 04-21/24 про наслідки ревізії фінансово-господарської діяльності Львівського обласного клінічного діагностичного центру за період з 01.06.2010 по 30.06.2012.

Відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальним органами" від 20.04.2006 №550 в порядку реалізації ревізійних матеріалів до об'єкту контролю надіслано обов'язкові вимоги щодо усунення виявлених під час перевірки порушень у сфері фінансово-господарської діяльності (в.м. т. 1 а.с. 6-11).

Згідно з листом-вимогою вказані порушення полягають, зокрема, у завданні матеріальної шкоди центру внаслідок невиконання договору №14/01, укладеного 14.10.2008 між ЛОКДЦ та ТзОВ «Львівбудмакс» на придбання та обслуговування комп'ютерного та магнітно-резонансного томографів на суму 18570,00 тис. грн, в частині його обслуговування.

За результатами тендерних процедур, проведених Центром з порушенням вимог пп. 61, 62 та 84 тимчасового положення про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2008 № 274, між ЛОКДЦ та ТОВ «Львівбудмакс» укладено Договір від 14.10.2008 №14/01 на придбання та обслуговування комп'ютерного та магнітно-резонансного томографів на суму 18 570 тис. грн. Зазначений договір товариством виконаний лише в частині поставки та не виконано в частині його обслуговування. В свою чергу, Центром оплату по договору проведено у повному обсязі.

Суд першої інстанції зазначив, що п. 1.2 предмету вищевказаного Договору передбачено гарантійне сервісне обслуговування придбаного медичного обладнання на термін не менше 10 років за власні кошти ТОВ «Львівбудмакс». Поряд з цим, в порушення вимог ст. 629 Цивільного кодексу України та п.п. 2, 3, 4 ст. 180 Господарського кодексу України, у розділах вказаного Договору «умови поставки і приймання передачі товару» та «відповідальність сторін» не обумовлено питання сервісного обслуговування та відповідальності у випадку його непроведення, чим звільнено ТОВ «Львівбудмакс» від виконання обов'язкових вимог тендерної документації та предмету договору. Водночас, на 2010-2012 роки Центром укладено договори по сервісному обслуговуванню вищезгаданого обладнання із ЗАТ «Укрмедтехніка» від 17.03.2015 №028/0310 на загальну суму 619, 5 тис. грн та з правонаступником ЗАТ «Укрмедтехніка» - приватним акціонерним товариством «Укрмедтехніка» на суму 720 тис. грн.

Таким чином, в розрахунки до кошторису по КЕКВ 1134 «Оплата послуг» на сервісне обслуговування томографів у 2010 році включено 720 тис. грн, у 2011 - 820 тис. грн та 2012 році - 108 тис. грн. Крім того, в обревізованому періоді за надані згідно з договорами послуги по сервісному обслуговуванню вищезгаданих томографів ЛОКДЦ оплачено 1 199, 5 тис. грн бюджетних коштів, внаслідок чого Центру на вказану суму завдано матеріальної шкоди (збитків).

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 8, п. 7 ст. 10, ч. 2 ст. 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", підп. 15 п. 6 та п. 7 Положення про державну фінансову інспекцію України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №310, п.п. 46, 49, 50, 52 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550, Інспекція вимагала усунути виявлене порушення законодавства в установленому законодавством порядку, а саме забезпечити максимальне відшкодування завданих збитків шляхом проведення претензійно-позовної роботи перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівбудмакс".

Не погоджуючись з вказаною вимогою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В обґрунтування правової позиції щодо протиправності вимоги ДФІ представник позивача подав рішення Господарського суду Львівської області від 11.03.2014 у справі №914/488/14 за позовом ТОВ Східбудмакс (змінене найменування ТОВ Львівбудмакс) до ЛОКДЦ, яким визнано частково недійсним п. 1.2 Договору, згідно з яким п. 1.2 Договору від 14.10.2008, укладеного між ТОВ Львівбудмакс та ЛОКДЦ в частині зобовязання постачальника здійснювати за власний рахунок сервісне обслуговування товару на термін не менше 10 років за місцем монтажу сертифікованим сервісним центром (в.м. т.1 а.с.218-222).

Відповідне рішення залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.10.2014 (в.м. т.1 а.с.211-217).

Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Також, позивачем надано суду постанову слідчого Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області від 30.05.2016 про закриття кримінального провадження в частині розтрати бюджетних коштів, виділених на утримання ЛОКДЦ, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000050, у звязку з відсутністю у діянні складу кримінальних порушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України (в.м. т.1 а.с.204-205).

У постанові, зокрема, зазначено, що у ході проведення досудового розслідування кримінального провадження №000313 від 17.04.2013 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, встановлено, що п. 1.2 договору №14/01 від 14.10.2008 між ЛОКДЦ та ТОВ Львівбудмакс, яким передбачалося в тому числі сервісне обслуговування магнітно-резонансного томографа на термін не менше 10 років, визнано рішенням Господарського суду Львівської області від 11.03.2014 недійсним та враховуючи ч. 1 ст. 236 ЦК України, згідно з якою вказаних пункт згаданого договору вважається недійсним з 14.10.2008, факти щодо зловживання посадовим становищем та розтрати бюджетних коштів службовими особами ЛОКДЦ в період 2008-2012 років, шляхом укладення договорів щодо надання сервісного обслуговування, не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Також колегія суддів враховує, що згідно з ч. 1 ст. 72 цього Кодексу обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні від 26.01.1993 № 2939-XII, головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобовязань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообовязкового державного соціального страхування, бюджетних установах і субєктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень і запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 35 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальним органами" від 20.04.2006 №550, визначено, що результати ревізії оформляються актом, який складається на паперовому носії державною мовою і повинен мати наскрізну нумерацію сторінок. На першому аркуші акта ревізії, який оформляється на бланку контролюючого органу, зазначається назва документа (акт), дата і номер, місце складення (назва міста, села чи селища).

Акт ревізії містить:

вступну частину, в якій зазначаються підстава для проведення ревізії, тема ревізії, повна назва об'єкта контролю, його місцезнаходження, відомості про організаційно-правову форму та форму власності, дати початку і закінчення ревізії, період, який підлягав ревізії, перелік посадових осіб контролюючого органу та залучених спеціалістів, що проводили ревізію, перелік посадових осіб, які відповідали за фінансово-господарську діяльність об'єкта контролю у період, що підлягав ревізії;

констатуючу частину, в якій наведено інформацію про результати ревізії в розрізі кожного питання програми із зазначенням, за який період, яким способом (вибірковим, суцільним) та за якими документами перевірено ці питання, висновок про наявність або відсутність порушень законодавства, а також у разі наявності визначений в установленому законодавством порядку розмір збитків, завданих державі чи обєкту контролю внаслідок таких порушень.

Виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції контролюючого органу, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Відповідно до п. 46 Порядку, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом служби у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно із п. 49 Порядку, у разі коли діями чи бездіяльністю працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, орган служби ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб.

Пунктом 50 Порядку встановлено, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011 (далі - Положення) Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з вимогами пункту 7 статті 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 15.04.2014 (справа № 21-40а14), а відповідно до ч.1 ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Аналізуючи головні завдання Державної фінансової інспекції, визначені у статті 2, і обсяг прав, встановлений статтею 10 Закону № 2939-ХІІ слід зазначити, що відповідач, здійснюючи державний фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, ефективним використанням коштів і майна реалізує такі через механізм вилучення в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, стягнення у дохід держави коштів, одержаних підконтрольними установами, за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства, звернення до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечене виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також порушення перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства, накладати у випадках, передбачених законодавчими актами, на керівників та інших службових осі підконтрольних установ адміністративні стягнення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що приписи зазначених норм матеріального права не наділяють суб'єкта владних повноважень правами щодо спонукання господарюючого суб'єкта на проведення претензійно-позовної роботи та зобов'язання звернення до суду про відшкодування завданих збитків з іншого господарюючого суб'єкту.

При цьому згідно з вимогою від 04.09.2012 № 05-15м/6809 відповідачем зазначено альтернативні вказівки на усунення порушених вимог закону, а саме забезпечити максимальне відшкодування завданих збитків шляхом проведення претензійно-позовної роботи перед ТзОВ «Львівбудмакс».

Крім того, колегія суддів вважає, у цьому випадку для досягнення поставленої мети - усунення порушень вимог законодавства щодо повернення коштів, фінансова інспекція не повинна ставити вимогу про проведення претензійно-позовної роботи, оскільки її результат непередбачуваний заздалегідь. Як наслідок, оскаржуваний пункт вимоги не узгоджується з приписами законодавства України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що Державна фінансова інспекція у Львівській області, зобов'язуючи Львівський обласний клінічний діагностичний центр забезпечити максимальне відшкодування завданих збитків шляхом проведення претензійно-позовної роботи перед ТзОВ «Львівбудмакс» та недопуску в подальшому включення до кошторису не зумовлених потребою витрат, вийшла за межі наданих владних повноважень, що має наслідком скасування цієї вимоги та є підставою для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення повинні бути законними і обґрунтованими.

Встановивши обставини справи та надавши правову оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівського обласного клінічного діагностичного центру задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від від 13 вересня 2016 року у справі № 2а-8014/12/1370 скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Львівського обласного клінічного діагностичного центру задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної фінансової інспекції у Львівській області від 04.09.2012 №04-15м/6809 в частині забезпечення максимального відшкодування завданих збитків шляхом проведення претензійно-позовної роботи перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівбудмакс" та недопуску в подальшому включення до кошторису не зумовлених потребою витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя І. В. Глушко

Судді О.О. Большакова

ОСОБА_1

Постанова складена в повному обсязі 13.12.2016.