Справа № 815/5703/16
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 815/5703/16

Головуючий у 1-й інстанції: Корой С.М.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

08 грудня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до судді Одеського апеляційного адміністративного суду Кравець Олександра Олександровича про визнання незаконними дії,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з адміністративним позовом до судді Одеського апеляційного адміністративного суду Кравець Олександра Олександровича про визнання незаконними дії судді Кравця О.О. в частині: відмови у наданні інформації, що стосується позивачів по їх заявам від 17.08.2016 року, від 26.08.2016 року, від 24.10.2016 року і відмови у наданні письмових відповідей на ці заяви; відмови у ознайомленні позивачів з судовими справами на які суддя Кравець О.О. посилається в своєму листі-заяві від 27.07.2016 року; відмови надати інформацію про судові справи, на які суддя Кравець О.О. посилається у своєму листі-заяві від 27.07.2016 року; відмові видати копію рішень судів на підставі яких було складено лист-заяву судді Кравця О.О.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі у звязку із неналежністю розгляду заяви в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Позивачі в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився. Проте, 05 грудня 2016 року через канцелярію Вінницького апеляційного адміністративного суду за вхідним №14940 подав заперечення на апеляційну скаргу в прохальній частині якого просив розглянути справу за його відсутності.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Визначення поняття «справа адміністративної юрисдикції» наведено у статті 3 КАС України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Відповідно до ст. 6 Конституції України встановлено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову, а ст. 124 - передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом. Судову владу реалізовують професійні судді та, у визначених законом випадках, народні засідателі і присяжні шляхом здійснення правосуддя в рамках відповідних судових процедур.

Так, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, єдиною владною функцією органів судової влади є здійснення правосуддя, метою якого є вирішення спорів, а не управління поведінкою суб'єктів. Інших владних функцій, окрім здійснення правосуддя, суди не здійснюють.

Під час здійснення правосуддя суди та учасники судового розгляду зобов'язані керуватися процесуальним законодавством, і суддя Кравець О.О. у відносинах із позивачами не здійснює щодо останніх владних управлінських функцій, оскільки суд, здійснюючи правосуддя, не має повноважень щодо владного управління (керування) поведінкою та діями позивача, а тому не є суб'єктом, що здійснює владні управлінські функції в розумінні КАС України, по відношенню до позивачів.

Тому, виходячи із заявлених позовних вимог, та з урахуванням приписів статтей 3, 17 КАС України, у відносинах з позивачами відповідач законодавче не уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб'єкта (позивачів), тобто відповідач не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, а отже, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи (бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (ч. 2 ст. 4 КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із статтею 13 КАС України особам, які беруть участь у справі, а також особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, забезпечується право на апеляційне та касаційне оскарження рішень адміністративного суду.

Враховуючи вищенаведене, позивачі наділені правом оскаржити прийнятті відносно них рішення суддею Кравцем О.О. в апеляційному та касаційному порядку та до Верховного суду України.

Більше того, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди здійснюють правосуддя самостійно. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю, а намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду, що забороняється законом.

Аналогічна позиція викладена у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», в якому визначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядку у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Крім того, у п. 22 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №8 Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів зазначено:

Відповідно до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №6 Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів, у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 КАС України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Тобто дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для відкриття провадження у даній справі.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5