Справа № 2а-2270/13917/11
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" листопада 2016 р. м. Київ К/9991/41222/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого судді: Бившевої Л.І.,

суддів: Олендера І.Я., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Шевчук П.О.,

за участю представника позивача Ткача В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Летичів Агро"

на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2012 року

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2012 року

у справі № 2270/13917/11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Летичів Агро" (далі - ТОВ "Летичів Агро")

до Летичівської міжрайонної державної податкової інспекції у Хмельницькій області (далі - МДПІ)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2011 року ТОВ "Летичів Агро" звернулося до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення МДПІ від 18 жовтня 2011 року № , яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) за основним платежем на 30550,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції - 1,00 грн.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2012 року, в позові ТОВ "Летичів Агро" відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ "Летичів Агро", посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного встановлення обставин у справі та вирішення спору, просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Заперечуючи проти касаційної скарги, МДПІ просить залишити скаргу без задоволення як безпідставну.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для збільшення у податковому обліку позивача грошового зобов'язання із ПДВ та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з податковим повідомленням -рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 30 вересня 2011 року № 654//23/34978673 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Летичів Агро" з питань дотримання вимог правильності визначення податкових зобов'язань з ПДВ за період з 01.01.2010 по 31.03.2011 за рахунок взаємовідносин із ТОВ "Техніка і Технології", ТОВ "Лановецький елеватор", ТОВ "Імпульс плюс 2010", ТОВ "Тредікроун". Згідно з висновками цього акту ТОВ "Летичів Агро" порушено норми пп. 7.2.6 п. 7.2, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 № 168/97-ВР (втратив чинність з 01.01.2011 у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України; далі - Закон № 168/97-ВР), пунктів 198.1, 198.6 ст. 198, пп. 200.1 ст. 200 Податкового Кодексу України (далі - ПК), внаслідок чого занижено податкове зобов'язання з ПДВ на суму 30550,00 грн., зокрема, за листопад 2010 року на 3962,00 грн., за грудень 2010 року - 3962,00 грн., за березень 2011 року - 22626,00 грн. Висновки податкового органу щодо порушення позивачем зазначених норм вмотивовані посиланням на безпідставне формування ТОВ "Летичів Агро" податкового кредиту за податковими накладними, виписаними ТОВ "Техніка і Технології", ТОВ "Лановецький елеватор", ТОВ "Імпульс плюс 2010", ТОВ "Тредікроун". Зокрема, операція з купівлі - продажу сільськогосподарської техніки (трактор колісний "Case- 310, 2007 року випуску, заводський №RZ06015) у ТОВ "Техніка і Технології" була вчинена з метою отримання податкової вигоди та мінімізації податкових зобов'язань, оскільки вказаний трактор використовувався ТОВ "Летичів Агро" на підставі договору оренди із ТОВ "Лановецький елеватор" від 18 червня 2008 року, який розірвано 31 грудня 2010 року у зв'язку реалізацією останнім сільськогосподарської техніки ТОВ "Техніка і Технології", яке, в свою чергу, реалізувало її ТОВ "Летичів Агро"; операції з розірвання договору оренди сільськогосподарської техніки між ТОВ "Летичів Агро" та ТОВ "Лановецький елеватор", реалізації цієї техніки ТОВ "Лановецький елеватор" на користь ТОВ "Техніка і Технології" із наступним її продажем останнім на користь ТОВ "Летичів Агро" документально оформленні майже одночасно, а оплату по цих операціях здійснено у зворотньому напрямку; не зважаючи на те, що трактор не транспортувався, акт приймання - передачі техніки та договір купівлі - продажу підписувався одночасно 31 січня 2011 року тими самими посадовими особами, але в різних місцях, що вказує на неможливість реального здійснення зазначених операцій з урахуванням часу та місця здійснення дій; вказані операції здійсненні пов'язаними особами (взаємозалежність на організаційно-управлінських відносинах - одна юрособа здійснює контроль за іншою та обидві особи перебувають під контролем третьої сторони).

Висновок податкового органу про відсутність реального здійснення господарських операцій (оренда легкового та вантажних автомобілів, сільськогосподарської техніки, ремонт сільськогосподарської техніки) із ТОВ "Лановецький елеватор", ТОВ "Імпульс плюс 2010", ТОВ "Тредікроун" вмотивований посиланням на податкову інформацію, отриману під час здійснення заходів податкового контролю (використані результати перевірок), згідно з якими поставка по господарським операціям та укладання угод з метою настання реальних наслідків не встановлена та/або вказані підприємства за фактичною/юридичною адресою не знаходяться, не мають матеріально-технічних, виробничих та трудових ресурсів, об'єктивно необхідних для здійснення підприємницької діяльності, як-то, виробничих потужностей, складських приміщень, транспортних засобів тощо.

Відмова в задоволенні позову суду першої інстанції, з позицією якого погодився апеляційний суд, обґрунтована посиланням на встановлені у ході податкової перевірки обставини щодо непідтвердження податкового кредиту, задекларованого позивачем по операціях з поставки товарів (послуг) ТОВ "Техніка і Технології", ТОВ "Лановецький елеватор", ТОВ "Імпульс плюс 2010", ТОВ "Тредікроун".

Колегія суддів вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до положень підпункту 7.4.1 пункту 7.4 ст.7 Закону № 168/97-ВР платник податку (покупець) має право включити сплачені ним у ціні придбаних товарів (послуг) суми податку до податкового кредиту за умови використання отриманих товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

Згідно з підпунктом 7.4.5 цієї ж статті не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Аналогічні положення закріплені у статтях 198, 201 Податкового кодексу України.

Водночас, документи мають юридичну силу лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції суду належить з'ясовувати, зокрема: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання послуг, понесенням інших витрат із господарською діяльністю платника податку.

Суд повинен мати на увазі, що чинне податкове законодавство не ставить у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової та/або господарської дисципліни його контрагентом, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового та/або законодавства не може бути підставою для висновку про порушення платником податку вимог закону щодо формування податкового кредиту; платник податку (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Питання податкової дисципліни поширюється на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом інших платників податків.

Для з'ясування зазначених обставин судам належить ретельно перевіряти доводи податкових органів, викладені в акті перевірки або підтверджені іншими доказами. При цьому згідно з ч. 5 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Висновок суду про реальність господарських операцій для цілей податкового обліку, тобто про відповідність даних, зазначених у первинних документах, об'єктивним обставинам вчинення господарської операції, повинен бути результатом належної оцінки зібраних у справі доказів, яка повинна відповідати нормам ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 ст. 69 цього Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ч. 2 цієї статті).

У ході розгляду справи обставини щодо використання придбаних позивачем товарів (послуг) у господарській діяльності, зміна у складі активів та/або зобов'язань ТОВ "Летичів Агро" під час здійснення спірних операцій, наявність ділової мети, яка передбачає обов'язкову спрямованість будь - якої операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту у результаті господарської діяльності, як і заперечення ТОВ "Летичів Агро" проти наданих податковим органом доказів, що спростовують достовірність даних податкового обліку платника податків, щодо наявності у товариства шляхових листів вантажних автомобілів та тракторів на підтвердження, що орендована техніка протягом всього строку оренди використовувалась у господарській діяльності позивача, як такі, що підлягають оцінці у сукупності з іншими доказам, що свідчать про нереальність господарської операції або відсутність її економічному змісту, та які відповідно до ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України входять до предмету доказування при розгляді цього адміністративного позову, судом не встановлені та не перевірені.

Невстановлення та ненадання правової оцінки обставинам, які мають суттєве значення у справі, судами попередніх інстанцій виключає можливість висновку суду касаційної інстанції щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права при вирішенні даного спору.

Вище наведені порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а отже відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити судове рішення відповідно до вимог ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 160, 167, 210, 220, 221, 223, 227, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Летичів Агро" задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2012 року у справі № 2270/13917/11 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Л.І. Бившева

Судді: І.Я. Олендер

Т.М. Шипуліна