Справа № 826/15919/15
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" листопада 2016 р. м. Київ К/800/9679/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Цвіркуна Ю.І.,

при секретарі Бруй О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство «АІТІ»

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2016 року

у справі №826/15919/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство «АІТІ» (надалі - ТОВ «РА «АІТІ»)

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

ТОВ «РА «АІТІ» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 31.12.2014 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.11.2015 року позовні вимоги задоволено з огляду на спростування позивачем доводів контролюючого органу щодо завищення ним суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2014 року в розмірі 2043433,00 грн.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове - про відмову в задоволенні позову.

У прийнятті цієї постанови суд апеляційної інстанції виходив з того, що допущення платником будь-яких неточностей (помилок, описок тощо) при формуванні показників податкової звітності, зокрема при заповненні додатків до податкової декларації, позбавляє його права на отримання податкової вигоди.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ТОВ «РА «АІТІ» звернулось із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2016 року та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.11.2015 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку даних, задекларованих позивачем у податковій звітності з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, наслідки якої оформлено актом від 19.12.2014 року №586/26-59-15-02-39.

За результатами здійсненої перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення ТОВ «РА «АІТІ» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України у зв'язку із завищенням суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2014 року в розмірі 2043433,00 грн.

Обґрунтовуючи виявлене порушення, відповідач наголошував на відсутності в графі 4 додатка 2 до декларації з податку на додану вартість, поданої позивачем за жовтень 2014 року, даних щодо частини залишку від'ємного значення, фактично сплаченого отримувачем товарів/послуг постачальникам товарів/послуг, а в графі 3 додатка 3 до названої декларації - даних щодо частини залишку від'ємного значення, фактично сплаченого отримувачем товарів/послуг постачальникам товарів/послуг, та суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

На підставі зазначеного акту перевірки ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.12.2014 року №, згідно з яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 2043433,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1021717,00 грн.

Надаючи оцінку обставинам у справі, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України).

За правилами п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Наведені законодавчі норми не дають підстави для висновку про те, що помилки при формуванні платником даних податкової звітності з податку на додану вартість, які не призвели до викривлення стану його розрахунків з бюджетом, є підставою для позбавлення такого платника права на повернення з бюджету від'ємного значення з податку на додану вартість, обчисленого за правилами ст. 200 Податкового кодексу України.

Так, за об'єктивної наявності у платника непогашеного (неповернутого) залишку від'ємного значення з податку на додану вартість виключення органом державної фіскальної служби з податкової звітності платника цього від'ємного значення лише з причини некоректного заповнення додатків до поданої декларації є проявом надмірного формалізму з боку суб'єкта владних повноважень.

Отже, відмова ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві в реалізації права позивача на бюджетне відшкодування лише на підставі некоректного заповнення ним додатків 2 та 3 до спірної декларації при наявності в ТОВ «РА «АІТІ» непогашеного (неповернутого) залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за січень, березень, вересень 2014 року в загальному розмірі 2043433,00 грн., що фактично не заперечується відповідачем та підтверджується актом від 20.07.2015 року №333/26-59-22-12/30019424 про результати документальної планової перевірки позивача, не може бути визнана правомірною.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві правових підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Згідно зі ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Оскільки суд апеляційної інстанції не звернув уваги на зазначені обставини і без достатніх підстав скасував обґрунтовану та законну постанову суду першої інстанції, то постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2016 року підлягає скасуванню із залишенням у силі постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.11.2015 року.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство «АІТІ» -задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2016 року - скасувати.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року - залишити в силі.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ Ю.І. Цвіркун