Справа № 139/870/16-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 139/870/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Тучинська Н.В.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

07 грудня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника відповідача: Герасименко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 20 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Вінницької митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

постановою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 20 жовтня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до частини 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, 16 січня 2016 року позивачем ввезено на митну територію України через пункт пропуску "Могилів-Подільський - Отач" митного поста "Дністер" Вінницької митниці ДФС шляхом вибору смуги руху "зелений коридор" в митному режимі "транзит" транспортний засіб AUDI A4, кузов НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 (Естонська Республіка), з метою особистого користування.

16 березня 2016 року головним державним інспектором відділу протидії митним правопорушенням управління боротьби з митними правопорушеннями Вінницької митниці ДФС Дроздовським Сергієм Миколайовичем відносно позивача складено протокол про порушення митних правил.

На підставі вказаного протоколу та інших документів 13 травня 2016 року заступником начальника Вінницької митниці ДФС Криворучко Миколою Васильовичем винесено постанову, якою на ОСОБА_3 відповідно до частини 3 статті 470 МК України накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень.

Не погоджуючись з такою постановою позивач оскаржив її до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд І інстанції, виходив з того, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Згідно з частиною 1 статті 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до статті 92 МК України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України. У митний режим транзиту можуть бути поміщені товари, транспортні засоби комерційного призначення незалежно від їх митного статусу.

Статтею 95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Стаття 470 МК України передбачена відповідальність за порушення строків доставки товарів, транспортних засобів, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів.

Частиною 3 даної статті передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом І інстанції встановлено, що позивач перевищив встановлений МК України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на десять діб, що свідчить про склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 470 МК України.

Зазначену обставину не заперечує і сам позивач.

Щодо доводів позивача про порушення строку транзитного перевезення транспортного засобу внаслідок непереборної сили, колегія суддів зазначає наступне.

Позивач вважає, що він не міг забезпечити вчасного перетину автомобілем державного кордону з огляду на проведення тривалого ремонту транспортного засобу, що виключає адміністративну відповідальність.

На підтвердження своїх доводів позивач надав суду акт обстеження технічного стану автомобіля від 17 січня 2016 року (а.с.21) і довідку без номера та дати (а.с.20) ФОП ОСОБА_6 (а.с.22-23), з якої встановлено, що автомобіль марки AUDI A4, реєстраційний номер НОМЕР_3 знаходиться в ремонті з 17 січня 2016 року з пошкодженням колінчастого валу.

Разом з тим колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 460 МК України вчинення порушення митних правил, передбаченого статтею 470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №657 від 31 травня 2012 року, визначено особливості виконання митних формальностей при поміщенні товарів у митні режими, передбачені Митним кодексом України, та під час перебування товарів у відповідному митному режимі.

Так, у випадках, коли Кодексом або іншими актами законодавства України з питань державної митної справи передбачено надання митному органу документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили застосовуються положення VIII розділу зазначеного Порядку, відповідно до пункту 3 якого залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Згідно з пунктом 5 розділу VIII Порядку якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили, що має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що ремонт транспортного засобу не є аварією, дією обставин непереборної сили у розумінні частини 1 статті 460 МК України, що виключають підстави для притягнення до адміністративної відповідальності.

На момент виникнення подій, які на думку позивача перешкоджали своєчасному виконанню зобов'язання з вивезення транспортного засобу, ним не були надані документи, які б свідчили про знищення чи повне зіпсування транспортного засобу особистого користування.

Також встановлено, що позивач не повідомив митний орган про проведення такого ремонту.

Чинним законодавством чітко визначено умови можливості невключення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події тощо.

Однак, вказаних дій позивачем вчинено не було, тому суд І інстанції дійшов вірного висновку, що постанова №0159/401000001/16 від 13 травня 2016 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченої частиною 3 статті 470 МК України, є законною.

Посилання апелянта на те, що відповідачем порушено процедуру розгляду протоколу про порушення митних правих є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Відповідно до частини 8 статті 494 МК України протокол вважається врученим навіть у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею адресою або місце проживання чи фактичного перебування, назване нею, є недостовірним.

Частиною 2 статті 526 МК України передбачено, що про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Так, з матеріалів справи встановлено, що про час та місце розгляду справи про порушення митних правил позивач був повідомлений під час вручення його матері копії протоколу про порушення митних правил.

Вказані обставини підтверджуються наявністю у позивача поштового конверту з штрихкодовим ідентифікатором та протоколу про порушення митних правил (а.с.13-16, 25).

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 20 жовтня 2016 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 20 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 09 грудня 2016 року.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.