Справа № 826/11680/15
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" листопада 2016 р. м. Київ К/800/49450/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Швеця В.В.,
Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й.,

при секретарі Борілло Ю.В.,
за участю:
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Грома А.М.,

провівши в відкритому судовому засіданні касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_1 до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України про зобов`язання вчинити певні дії,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зобов`язати відповідача видати речове майно, згідно з переліком зазначеним в довідці від 31 березня 2011 року № 32.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Зобов`язано відповідача вчинити дії щодо видачі ОСОБА_1 речового майна, зазначеного в довідці від 31 березня 2011 року № 32.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим ставить питання про скасування прийнятої ним постанови та залишення в силі постанови суду першої інстанції, яка ухвалена відповідно до закону та скасована помилково.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України та наказом Міністра оборони України від 24 березня 2011 року № 287 (по особовому складу) звільнено з військової служби в запас на підставі пункту «б» (за станом здоров`я) частини шостої статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу, а наказом від 31 березня 2011 року - виключено зі списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Солом`янського районного військового комісаріату.

Позивач при проходженні військової служби у визначені строки не отримав в повному обсязі речове майно, відповідно до довідки Адміністративно-господарчого управління Генерального штабу Збройних Сил України № 32 від 31 березня 2011 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що положення статті 9-1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) на позивача не розповсюджуються, оскільки регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовця, які військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі і не можуть бути застосовані до військовослужбовців, звільнених з військової служби, а пункт 27 Положення про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444, не підлягає застосуванню, оскільки суперечить положенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та, ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд, виходив з наявності у позивача відповідно до положень чинного законодавства права на одержання речового майна, яке не було ним реалізовано в період проходження військової служби.

Втім, колегія суддів не може повною мірою погодитися з такими висновками, оскільки суди дійшли їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (частина друга), обґрунтованим - рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частина третя).

Відповідно до частини першої статті 99 КАС України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї ж статті встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

За перевіркою матеріалів справи, позивач з приводу видачі йому належного речового майна, відповідно до його розмірів, та переліку зазначеному у довідці від 31 березня 2011 року № 32 звернувся до суду лише у червні 2015 року, тобто з порушенням встановленого частиною другою статті 99 КАС України шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду. Між тим, звертаючись з вказаним позовом до суду просив визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними.

Однак, зазначене питання свого вирішення ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не знайшло.

З урахуванням наведеного судові рішення не можна визнати законними й обґрунтованими, вони постановлені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому відповідно до вимог частини першої статті 227 КАС України підлягають скасуванню, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 221, 227, 231 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України задовольнити частково.

Постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2015 року Київського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

М.М. Олексієнко

Ю.Й. Рецебуринський