Справа № 334/6520/16-а
Суддя: Добрєв М. В.
Дата ухвалення: 2016-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 25.11.2016
Справа № 334/6520/16-а
Провадження № 2-а/334/373/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2016 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Добрєва М.В.

при секретарі Матвієнко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Дніпровському районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання провести перерахунок пенсії

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Дніпровському районі м.Запоріжжя в якому вказала, що з 30.08.2010 року їй була призначена пенсія за вислугою років відповідно до ст..55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Оскільки після призначення пенсії за вислугу років вона продовжувала працювати на посаді заступника директора школи з виховної роботи, тому виплата пенсії їй була призупинена.

15.05.2016 року у зв'язку з досягненням пенсійного віку, позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя з особистою заявою з питання перерахунку пенсії з пенсії за вислугу років на пенсію за віком.

Позивач звернувся до Відповідача з заявою, в якій просила нарахувати та виплатити їй пенсію відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком;

Також, 05.09.2016 року, позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя з особистою заявою з питання виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, яка згідно із п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виплачується особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідач листом відмовив позивачу.

У звязку з чим позивач вимушена була звернутися до суду з відповідним позовом.

У судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, у якій просить справу розглядати за його відсутністю, позов підтримує у повному обсязі.

У судове засідання відповідач не зявилася, надала суду заперечення.

У позові позивач зазначила наступне, при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Тобто за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Позивач, звертаючись із заявою про призначення пенсії, не просив призначити пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Оскільки він не надавав згоду на врахування зарплати із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, тому у відповідача не було підстав застосовувати показник середньої заробітної плати, який було враховано при призначенні пенсії за вислугою років.

Більш того, представник позивача посилаючись на норми Закону доводив, що статтею 45 Закону встановлено, що перед переведенням пенсіонера з одно виду пенсії на іншій, пенсіонер повинен отримувати один із видів пенсії, проте йому виплата пенсії була припинена ще 30.08.2008 року.

Відповідачем- цей факт визнається щодо того, що їй була призначена пенсія за вислугою років на підставі особистої заяви від 30.08.2010 року та на підставі того, що вона почав працювати, з 30.08.2010 р. виплата пенсії їй була призупинена.

Позивач вважає, що безпідставним є винесення розпорядження відповідача, яким йому поновлено виплату пенсії за вислугою років, яке винесено на підставі того, що виплата пенсії за вислугу років на час роботи за спеціальністю припиняється, що зазначено у відповідно розпорядженні відповідача. Позивачем така заява про поновлення йому виплати пенсії за вислугою років не подавалася, а 15.05.2016 року подано заяву до відповідача про призначення (перерахунок) пенсії в зв'язку з досягненням пенсійного віку, тому положення ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині переведення з одного виду пенсії на інший до спірних правовідносин взагалі не підлягають застосуванню, а звідси розрахунок пенсії за віком повинно було зробити згідно ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, на думку позивача відповідач зобов'язаний провести нарахування йому пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

Крім того, пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 визначено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

На момент призначення позивачу пенсії за віком вона працювала на посаді заступника директора школи з виховної роботи, що давало їй право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», мав передбачений цим Законом страховий та педагогічний стаж (більше 40 років) та не отримував будь якого виду пенсії.

Тому, відмова Відповідача щодо нарахування та виплати йому грошової допомоги передбаченої Пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 є протиправною.

Позивач просить: Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні їй пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату їй пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком з 05.09.2016 року згідно ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та в подальшому у цьому розмірі до відповідних змін у законодавстві.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя нарахувати та виплатити мені грошову допомогу, передбачену пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти моїх місячних пенсій, обчислених із врахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1. була призначена пенсія за вислугу років з 30.08.2010 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику охорони здоровя. При первинному призначенні, була призначена пенсія за вислугу років як працівнику освіти 36 років 9 місяців 10 днів (станом на 27.08.2010 року) та заробітку 3042.35 гри, за період з 01.07.1995р. по 31.07.2010р.. який розраховано із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2009 рік. що передує року звернення за призначенням пенсії (1650,43 грн. * 1,84337 - коефіцієнт заробітку) у розмірі 872,16 грн..

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основною умовою призначення пенсії за вислугу років, є призначення її лише при залишенні роботи, що дає право на цей вид пенсії. Згідно п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення(перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязковедержавне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, у разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи. 24.09.2008 року позивачу була призначена пенсія за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику освіти. З 30.08.2010 року вона знову почала працювати заступником директора з виховної роботи, тому виплата пенсії їй була призупинена.

15.05.2016 року у зв'язку з досягненням пенсійного віку, позивачка звернувся до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя з особистою заявою з питання перерахунку пенсії з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, та з питання виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

При призначенні їй пенсії за віком відповідачем у справі був застосований показник середньої заробітної плати, який враховувався під час попереднього перерахунку попереднього виду пенсії (за вислугою років). В зв'язку з тим, що позивачу була призначена попередньою пенсія за вислугою років, тобто пенсія призначена до 2010 року, то відповідачем при визначенні розміру пенсії за віком був взятий за основу та застосований показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2009 рік, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

15.05.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про переведення їй з одного виду пенсії за вислугу років, на інший вид пенсію за віком, у звязку із досягненням ним (у встановленого абз. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне рахування». Зі змісту цієї заяви не вбачається, що позивачка просила призначити їй пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати (до ходу), який враховувався підчас призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. На підставі цієї заяви відповідачем був здійснений перехід на інший вид пенсії, а саме пенсію за віком з 15.05.2016 року, на теперішній час позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням та перебуває на обліку у відповідача.

Судом встановлено, що позивачу при переведенні з одного виду пенсії на інший, був врахований заробіток за періоди страхового стажу зазначеного в ч.1 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався підчас призначення попереднього виду пенсії. Отже, при переході на пенсію за віком, позивачу пенсія обчислювалась при страховому стажу роботи 41 рік 5 місяців 13 днів (станом на 30.04.2015) та заробітку 3146.87 грн. за період з 01.07.2000р. по 30.04.2015р., який розраховано із застосуванням середньої заробітної плати за 2009 рік (1650,43 грн. * 1.90670 - коефіцієнт заробітку) склав 2008,24 грн;

Разом з тим, розпорядженням відповідача позивачу було поновлено виплату пенсії за вислугу років, незважаючи на те, що відповідної заяви про це позивач не подавав і такий вид пенсії міг би поновитися з дня, що слідує за днем звільнення його з роботи, відповідно до п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Аналіз зазначеного правового припису вказує на те, що у випадку припинення пенсії за вислугу років, її поновлення можливе лише в разі звільнення з роботи. Оскільки позивач з роботи не звільнявся, у відповідача не було законних підстав для прийняття такого розпорядження щодо поновлення його виплати пенсії за вислугу років, у звязку з чим дії відповідача в цій частині є протиправними та це розпорядження слід скасувати.

15.05.2016 року позивач з метою отримання перерахунку пенсії звернулась до УПФУ в Дніпровському районі м. Запоріжжя з проведення йому перерахунку та виплати пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії та виплатити недоплачену пенсію з урахуванням виплачених сум за цей період. На цю заяву позивач отримав відповідь, відповідно якої йому було відмовлено в проведенні перерахунку.

Положеннями ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату(дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати(доходу), який враховувався підчас призначення(попереднього перерахунку)попереднього виду пенсії. Аналіз наведених норм свідчить, що лише за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч.3 ст. і Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався підчас призначення(попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Але, судом встановлено, що позивач не надавав згоду на врахування зарплати із застосуванням показника середньоїзаробітної плати, який враховувався підчас призначення попереднього виду пенсії, а тому у відповідача не було підстав застосовувати такий показник середньої заробітної плати.

Крім того, в ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мова йде про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії, які передбачені ст. 9 цього Закону (за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника), в той час як у спірних правовідносинах має місце перехід на інший вид пенсії за іншим Законом (призначення пенсії за віком відповідно до Закону України № 1058, яким пенсія за вислугу років не передбачена), тому положення ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині переведення з одного виду пенсії на інший до спірних правовідносин взагалі не підлягають застосуванню. В даному випадку пенсія призначається із застосуванням показника середньої заробітної плати(доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Аналогічні правові позиції висловлені Вищим адміністративним судом України у постановах від 01.12.2013р. у справі № К/800/38624/13, від 02.04.2014р. у справі № К/800/45035/13, від 16.01.2014р. у справі К/800/1384/13. Таким чином, відповідач зобовязаний провести нарахування позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо вінзаперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що в процесі судового розгляду відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів належним чином правомірність своїх дій.

Згідно із ч.4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених ч.1 ст.35, ч.2 ст. 38, ч.3 ст. 42 і ч.5 ст. 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Враховуючи, що з заявою про перерахунок пенсії ОСОБА_1 звернувся 15.05.2016 року, тому позов підлягає задоволенню, починаючи з 01.05.2016 року, саме з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії.

Окрім цього, 05.09.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату грошової допомоги, у розмірі 10 місячних пенсій за віком.

Листом від 09.09.2016 року № 255/Т-1, відповідачем, йому в цьому було відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, з 30 серпня 2010 року позивачу була призначена пенсія за вислугу років як працівнику освіти.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію. У разі влаштування на роботу за посадою, яка дає право на пенсію за вислугу років, виплата пенсії припиняється на весь період роботи на цій посаді, у тому числі у випадках, коли робота на цих посадах має місце після досягнення пенсійного віку.

Оскільки позивач з 30 серпня 2010 року почав працювати за спеціальністю заступник директора з виховної роботи, виплата зазначеної пенсії управлінням Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя їй була припинена.

Згідно з п. «е» ч. ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення.» працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального трудового стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом міністрів України, незалежно від віку, мають право на пенсію за вислугу років.

Пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого сі.26 цього Кодексу, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення; виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України; порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на признання грошової допомоги, та її виплатити, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «є» і «ж» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право п і пенсію за вислугу років».

Пунктом же 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право па призначення пенсії за вислугу років відповідно до п."е" - "ж" ст..55 Закону України "Про пенсійне забезпечення, і мають, страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для ж нок - 50 років) на таких посадам, а також якщо вони дот цього не отримували будь-яку пенсію.

З матеріалів справи вбачається, що управлінням Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжі ОСОБА_1, у звязку з досягненням пенсійного віку, та заявою про переведення пенсії з виду на вид, 15 травня 2016 року було переведено з пенсії за вислугою років на пенсію за віком.

Загальний стаж роботи позивача на посаді заступника директора з виховної роботи складає 41 рік 5 місяців 13 днів.

Проте з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов'язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 30 до 35 років) роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виході на пенсію за віком в відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Оскільки позивачу 30 серпня 2010 року вже була призначена пенсія за вислугу років, та враховуючи те, що обовязковою умовою для отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, є неотримання такою особою до моменту виходу па пенсію за віком будь-якого іншого виді пенсії, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для виплати такої допомоги позивачу.

На підставі вищевикладеного, та керуючись статтями 2-15,17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99,104-107,110, 122-143,151-154,158,162,163,167,185-186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у Дніпровському районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком з 01.05.2016 року згідно ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Добрєв М. В.