Справа № 758/11933/16-а
Суддя: Васильченко О. В.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В.,

при секретарі - Лупінос Я. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві Іваненка Віктора Івановича про визнання незаконною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві Іваненка В.І. про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 301780.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що постановою серія АР № 301780 від 14.09.2016р., позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП на накладено штраф в розмірі 510 грн. 00 коп.

Позивач вважає, що зазначена постанова не відповідає чинному законодавству України та підлягає скасуванню, оскільки постанова складена з порушенням вимог КУпАП.

До початку судового засідання позивач подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги з викладених у позові підстав, просив їх задовольнити та проводити розгляд справи без його участі (а.с. 34).

Відповідач свого права на участь у судовому засіданні не використав, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 25, 27). Подав до суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких зауважив про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог (а.с. 17-20).

Суд, на підставі ч. 4 ст. 128 КАС України, вважав за можливе розглянути дану справу за його відсутності на підставі поданих доказів.

Суд, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

14.09.2016р. інспектором 3 роти 3 батальйону УПП в м. Києві Іваненко В.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 301780, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с. 4)

Згідно даних, що містяться у вказаній постанові ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом здійснив зупинку на регульованому пішохідному переході, що значно перешкодило руху, чим порушив п. 15.9 (г) Правил дорожнього руху, та відповідно скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

В позовній заяві позивач стверджує, що право керування автомобілем НОМЕР_1 має також його син - ОСОБА_3 Вказану обставину підтверджує Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, в якому дійсно міститься відповідна відмітка (а.с. 9).

Крім того, як вказує у позовній заяві позивач та як було з'ясовано у судовому засіданні, позивач 14.09.2016р. не керував транспортним засобом Nisan Qashqai НОМЕР_1, оскільки перебував в ТОВ «Київводоканал», за адресою м. Київ, вул. Електриків 16.

Вказану обставину підтверджує розписка позивача на примірнику договору, який він отримав у ТОВ «Київводоканал», а саме «договір отримав 14.09.2016р. ОСОБА_1» (а.с. 16)

Позивач стверджує, що отримав ключі від автомобіля від сина лише після того, як залишив будівлю ТОВ «Київводоканал». Прибувши до автомобіля, відповідач почав складати протокол про накладення адміністративного стягнення за порушення правил паркування, при чому порушив процедуру, що полягала в роз'ясненні прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, очевидним на думку позивача, є факт протиправності самого протоколу, адже він був складений не на ту особу, яка здійснила стоянку автомобіля з порушенням ПДР.

Крім того, позивач стверджує, що працівником патрульної поліції було порушено вимоги ст. 265-2 КУпАП згідно положень якої у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, зокрема, ч. 3 ст. 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху) цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Позивач також посилається на порушення ст. 225 КУпАП якою передбачено, що працівниками, зокрема, патрульної поліції складається протокол про правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 3 ст. 122 КУпАП, а не постанова, як було здійснено в даному конкретному випадку.

З пояснення сторін та відомостей, що містяться в запереченнях відповідача встановлено, що особа на автомобілі НОМЕР_1 здійснила стоянку, а не зупинку, як вказано в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суб'єктом владних повноважень в порушення зазначених вище вимог Закону щодо обов'язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення не надано суду жодних доказів.

Сам факт складання постанови про адміністративне правопорушення, складеної відповідачем не може оцінюватися судом в розумінні ст. 70 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази які б її обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є недоведеним.

З огляду на викладене, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП не відповідає вимогам КУпАП, а тому є незаконною.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

У позовній заяві позивач також вказав, що інспектор не роз'яснив йому права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КпАП України.

З огляду на викладене, суд вбачає в діях інспектора ознаки протиправності.

Беручи до уваги вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє доведення в судовому засіданні, ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, ч. 1 ст. 122, ст.ст. 251, 256, 283 Кодексу України про адміністративне правопорушення та керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 17, 71, 72, 104, 105, 158, 161- 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Інспектора 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві Іваненка Віктора Івановича про визнання незаконною та скасування постанови, задовольнити.

Визнати дії інспектора 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві Іваненка Віктора Івановичащодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень, протиправними.

Скасувати постанову серія АР № 301780 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О. В. Васильченко