Справа № 636/3578/16-а
Суддя: Ковригін О. С.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 636 / 3578 / 16-а
Провадження № 2-а / 636 / 283 / 2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2016 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Ковригіна О.С.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання дій протиправними та стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, в якому просила суд визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови їй у наданні щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 15.03.2016 р. по 03.07.2016 р., та стягнути з відповідача на її користь 7984,52 грн. заборгованості з невиплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання та оплату житлово-комунальних послуг.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_2 зазначила, що у звязку з проведенням антитерористичної операції на Сході України вона з двома дітьми: донькою Кірою, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, були змушені переїхати з м. Кіровськ Луганської області до с. Мосьпанове, Чугуївського району Харківської області, де стали на облік та були зареєстровані як внутрішньо переміщені особи.

Позивач, як внутрішньо переміщена особа, 15.03.2016 року звернулася до відповідача з заявою про виплату їй та її дітям допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Однак, згідно листа Управління праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області від 07.06.2016 року № 05/2442 їй було відмовлено у призначенні вказаних виплат у звязку з відсутністю відмітки територіального органу державної міграційної служби України про реєстрацію місця проживання в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

В подальшому, вищевказана допомога була призначена позивачу з 04.07.2016 р. в розмірі 2210,00 грн., але в період часу з 15.03.2016 р. по 03.07.2016 р. вказана допомога позивачу не нараховувалась.

Посилаючись на вищевикладене, позивач вважала дії відповідача щодо відмови їй у виплаті щомісячної адресної допомоги на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг незаконними, необґрунтованими та такими, що суттєво порушують її конституційні права та права її малолітніх дітей дитини.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити.

Представник відповідача до зали судових засідань також не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, подав до суду письмові заперечення в яких, позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав та просив відмовити їй у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що призначення та проведення виплати ОСОБА_2 щомісячної адресної допомоги на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в період з 15.03.2016 р. по 03.07.2016 р. була не можлива в зв'язку з невідповідністю підзаконних нормативних актів, які передбачають порядок призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, а саме Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», якою було затверджено «Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 24.12.2015 р. №921-VIII, яким було внесено зміни, зокрема до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», та змінено термін дії довідки про взяття на облік осіб, які переміщуються.

У звязку з зазначеним, суд розглядає справу на підставі наявних в ній доказів в порядку письмового провадження, що відповідає положенням ч.6 ст.128 КАС України.

Згідно ст. 41 КАС України, суд, враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_2 , виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Згідно ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач ОСОБА_2 з з двома дітьми: донькою Кірою, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 15.09.2015 року взята на облік як внутрішньо переміщена особа в УПСЗН Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, що підтверджується довідкою № НОМЕР_1 (а.с. 8).

Позивач, як внутрішньо переміщена особа отримувала допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Вищевказана допомога була призначена позивачу з 04.07.2016 р. в розмірі 2210,00 грн. Однак в період часу з 15.03.2016 р. по 03.07.2016 р. вказана допомога позивачу не нараховувалась.

Не здійснення нарахувань та виплати позивачу в період з 15.03.2016 р. по 03.07.2016 р. адресної допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг УПСЗН Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області аргументувало відсутністю належним чином оформленої довідка про взяття на облік осіб, які переміщуються, строк дії якої продовжено на наступний період.

Ознайомившись з підставами відмови відповідача у нарахуванні позивачці щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 15.03.2016 р. по 03.07.2016 р. суд приходить до висновку, що вони не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи було вилучено з переліку документів, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, визначених Законом України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Пунктом 4 частини 2 розділу І Закону України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» доповнена частина 1 статті 4 Закону України від 20.10.2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», яка наголошує, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Отже, з часу набрання чинності цим Законом, а саме з 13.01.2016 року, проставляння територіальними підрозділами Державної міграційної служби України відмітки про реєстрацію місця проживання осіб, зазначених у довідці, не є необхідним, оскільки саме Міністерство соціальної політики визначено відповідальним за забезпечення формування та ведення, а на структурні підрозділи з питань соціального захисту населення покладено завдання щодо вирішення питання стосовно видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, реєстрації та постановки її на облік в Єдиній інформаційній базі.

Такий висновок також випливає з того, що вносячи зміни Законом України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», законодавець виключив п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», норма якого передбачала обов'язок внутрішньо переміщеної особи один раз на шість місяців з'являтися до відповідного структурного підрозділу уповноваженого органу міграційної політики.

Доказів на підтвердження наявності підстав для скасування дії довідки ОСОБА_2 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що передбачені ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» відповідачем не надано.

Пунктом 2 розділу ІІ Перехідних положень Закону України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено необхідність Кабінету Міністрів України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

На час відмови відповідача в наданні позивачу адресної грошової допомоги Кабінетом Міністрів України не було видано нормативно-правових актів, спрямованих на приведення їх у відповідність із внесеними до Закону змінами.

Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади, та п. 3 ч. 1 ст. 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України, яка є єдиним органом законодавчої влади.

Вища юридична сила закону також полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

З огляду на принцип законності, пріоритет закону над підзаконними актами, посилання відповідача як на підставу відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги на п. 7-1 Порядку через відсутність відмітки територіального підрозділу Державної міграційної служби на зворотному боці довідки про взяття на облік, є таким, що не відповідає діючому законодавству.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 15.03.2016 р. по 03.07.2016 р., є протиправними, а позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись: ст. ст. 11, 17, 18, 71, 160, 161, 162, 163, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання дій протиправними та стягнення грошових коштів - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, у наданні щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 15.03.2016 року по 03.07.2016 року.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 15.03.2016 року по 03.07.2016 року в сумі 7984 (сім тисяч девятсот вісімдесят чотири) грн. 52 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом десяти днів з дня її проголошення з надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя -