Справа № 334/6248/16-а
Суддя: Добрєв М. В.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 23.11.2016
Справа № 334/6248/16-а
Провадження № 2-а/334/361/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Добрєва М.В.,

при секретарі Матвієнко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя про зобовязання вчинити певні дії. В позові зазначила, що постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2015 р. по справі №334/1698/15-а було відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання неправомірною бездіяльність та зобовязання провести поновлення виплати раніше призначеної пенсії.

Однак, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2015 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2015 р. - скасовано та прийнято рішення зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя поновити виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 починаючи з 07.10.2009 року з урахуванням ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

На сьогоднішній день УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя вищевказане судове рішення було виконано в повному обсязі дише в травні 2016 року, а саме ОСОБА_1 поновлено виплату раніше призначеної пенсії, відповідно до норм чинного законодавства України, однак не виплачена компенсація в звязку з тратою частини доходів за минулий час не отриманих з вини УПФУ.

12.07.2016 року представник Позивача звернувся до Відповідача з письмовою заявою з проханням виплатити компенсацію ОСОБА_1, відповідно до норм чинного законодавства України, в звязку з порушенням строків виплати пенсійних коштів на які Позивач мала право, однак не отримувала з вини УПФУ.

У відповідь на вказану заяву, 06.08.2016 року на адресу представника Позивача надійшов лист з УПФУ від 29.07.2016 року №197/Ф-1, в якому було зазначено, що: «Нарахування сум компенсації на доходи, виплачені за рішенням суду, цим нормативно-правовим актом не передбачено».

Позивачка просить суд зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя виплатити ОСОБА_1 компенсацію передбачену Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у звязку з порушенням строків їх виплати» з жовтня 2009 року по березень 2016 р. та стягнути судовий збір.

Представник позивачка в судове засіданні не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя позов не визнала, надала письмові заперечення на адміністративний позов.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши письмові докази по справі, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

При вирішенні цієї справи суд керується принципом верховенства права (ст. 8 КАС України) відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було припинено виплату пенсії в управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Запоріжжя з 01.05.2004 року у звязку з виїздом на постійне місце проживання за кордон та виплачено пенсію за шість місяців наперед за травень-жовтень 2004 року.

16.01.2015 року до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі надійшла заява ОСОБА_1 від 30.12.2014 року про поновлення виплати пенсії.

Листом від 27.01.2015 року за №951/12 управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя розяснило порядок поновлення виплати пенсії.

Не погоджуючись з зазначеними діями, ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2015 року по справі №334/1698/15-а (2а/334/70/2015) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та поновлення виплати пенсії відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2015 року по справі №334/1698/15-а (2а/334/70/2015) апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2015 року по справі №334/1698/15-а (2а/334/70/2015) скасовано, прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя поновити виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1, починаючи з 07 жовтня 2009 року з урахуванням ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

09.02.1016 року, не погоджуючись з Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2015 року по справі №334/1698/15-а (2а/334/70/2015), управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя подана касаційна скарга.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.03.2016 року по справі №К/800/3613/16 касаційну скаргу управління повернуто скаржнику.

Розпорядженням від 11.03.2016 року №654321 на виконання Ухвали Вищого адміністративного суду України від 10.03.2016 року по справі №К/800/3613/16 та постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2015 року по справі №334/1698/15-а 2а/334/70/2015) управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя поновлено виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1, починаючи з 07 жовтня 2009 року.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАСУ, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

12.07.2016 року представник Позивача звернувся до Відповідача з письмовою заявою з проханням виплатити компенсацію ОСОБА_1, відповідно до норм чинного законодавства України, в звязку з порушенням строків виплати пенсійних коштів на які Позивач мала право, однак не отримувала з вини УПФУ.

У відповідь на вказану заяву, 06.08.2016 року на адресу представника Позивача надійшов лист з УПФУ від 29.07.2016 року №197/Ф-1, в якому було зазначено, що: «Нарахування сум компенсації на доходи, виплачені за рішенням суду, цим нормативно-правовим актом не передбачено».

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу. що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у звязку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Компенсація втрати частини пенсії у звязку з порушенням строків її виплати здійснюється згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» та відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушеннями термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159.

Відповідно до статей 1, 2 Закону «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» підприємства, станови і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», статтею 2 Закону «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 18 листопада 2014 року у справі №21-518а14.

Частиною 1 ст. 244-2 КАС України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та для всіх судів України.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, проаналізувавши вищевикладені норми діючого законодавства, суд вважає, що відповідач, відмовивши позивачу в нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів через несвоєчасне поновлення виплати пенсії, порушив право позивача на таку компенсацію.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжявиконати розрахунок і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати пенсії в період з 07 жовтня 2009 року по березень 2016 року.

Згідно із частинами 1, 3 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі ст. 94 КАС України, суд вирішує стягнути з ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя суму судового збору у розмірі 551,20 грн. на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 8, 19 Конституції України, ст. ст. 6, 9, 17-18, 60, 69-71, 94, 158-163, 167, 244-2, 255-257 КАС України, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», Порядком проведення компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою КМУ № 159 від 21.02.2001, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя про зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжявиконати розрахунок і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати пенсії в період із пенсією з 07 жовтня 2009 року по березень 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжяна користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна гривна 20 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Добрєв М. В.