Справа № 2а-9745/09/2270/15
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-9745/09/2270/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі: представника відповідачаОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Пакт" м. Кам'янець-Подільський Хмельницької області до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення № /0 від 13.04.2009 року, № /1 від 04.06.2009 року, № /2 від 20.08.2009 року, № /3 від 29.10.2009 року, якими П П «Пакт» визначено суму податкового зобовязання за платежем з податку на додану вартість в сумі 256449 грн., (із врахуванням штрафних санкцій), № /0 від 13.04.2009 року, № /1 від 04.06.2009 року, № /2 від 20.08.2009 року, № /3 від 29.10.2009 року, якими П П «Пакт» визначено суму податкового зобовязання за платежем з податку на прибуток в сумі 180176 грн., (із врахуванням штрафних санкцій), № /3 від 29.10.2009 року яким П П «Пакт» донараховані штрафні санкції за платежем з податку на додану вартість в сумі 8044,50 грн.

Свій позов позивач мотивує тим, що відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення № /3 від 29.10.2009 року, яким визначив позивачу суму податкового зобовязання за платежем з податку на додану вартість в розмірі 256449 грн., в тому числі основного платежу в сумі 176329 грн., та штрафних санкцій в сумі 80120 грн., та № /3 від 29.10.2009 року, яким визначив позивачу суму податкового зобовязання за платежем з податку на прибуток в розмірі 180176 грн., в тому числі основного платежу в сумі 180176 грн., та штрафних санкцій в сумі 60322 грн.

Крім того відповідача прийняв податкове повідомлення-рішення № /3 від 29.10.2009 року яким донарахував позивачу штрафні санкції за платежем з податку на додану вартість в сумі 8044,50 грн.

Фактично своїми податковими повідомлення-рішення № /3 від 29.10.2009 року, та № /3 від 29.10.2009 року відповідач продублював прийняті за результатами перевірки податкові повідомлення-рішення № /0 від 13.04.2009 року, № /1 від 04.06.2009 року, № /2 від 20.08.2009 року, якими визначив позивачу суму податкового зобовязання за платежем з податку на додану вартість в сумі 256449 грн., та № /0 від 13.04.2009 року, № /1 від 04.06.2009 року, № /2 від 20.08.2009 року, якими визначив позивачу суму податкового зобовязання за платежем з податку на прибуток в сумі 180176 грн.

Позивач не погоджується з такими податковими повідомленнями-рішеннями та вважає їх протиправними в звязку з наступним.

Податкове повідомлення-рішення № /3 від 29.10.2009 року прийняте з порушенням шестимісячного строку після закінчення планової виїзної перевірки для застосування штрафних санкцій.

Висновок відповідача щодо порушення позивачем пункту 4.9 статті 4, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» 168/97-ВР від 03.04.1997 року про безпідставне включення до податкового кредиту в грудні 2007 року суми податку на додану вартість в розмірі 80445 грн., за господарською операцією по придбанню приміщення у ТОВ «Електротерм» на підставі податкової накладної № 63 від 13.12.2007 року є надуманим і таким, що не відповідає первинній документації наданої позивачем на перевірку.

Позивач не включав вказану суму до податкового кредиту, що підтверджується реєстром отриманих податкових накладних та змістом рахунків бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку.

Крім того відповідач в суму податкового зобовязання з податку на додану вартість включив суму в розмірі 95884 грн., за грудень 2007 року,

Таке зобовязання визначено внаслідок того, що позивач відобразив господарську операцію по придбанню від ТОВ «Белона ІК» кабельної продукції на суму 479417,55 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 95884 грн.

Період господарської діяльності позивача з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року вже був предметом перевірки контролюючим органом, що відображено в акті перевірки № 2137 від 25.03.2008 року тому вказане податкове зобовязання повинно було бути визначено лише внаслідок документальної невиїзної, або позапланової виїзної перевірки.

Також позивач не може нести відповідальність за будь-які дії посадових осіб інших юридичних осіб, зокрема ТОВ «Беллона ІК».

Реальність господарської операції з ТОВ «Беллона ІК» підтверджується податковою накладною та накладною на відпуск товару.

Податковий кредит звітного податкового періоду сформований на підставі податкової накладної отриманої від постачальника-ТОВ «Белона ІК», що відповідає вимогам підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Відповідач при визначенні позивачу в податковому повідомленні-рішенні суми податку на прибуток вказав на порушення позивачем підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4, пункту 5.1, підпунктів 5.2.1, 5.2.5 пункту 5.2, підпунктів 5.3.2, 5.3.9 пункту 5.3 статті 5, підпункту 7.3.3 пункту 7.3 статті 7, підпункту 8.1.4 пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Такий висновок акту перевірки є невірним так як позивач вартість кабельної продукції на суму 479417,55 грн., отриманої від ТОВ «Беллона ІК» не відніс до прибутку, що підлягає оподаткуванню з огляду на діючі вимоги Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та норм ЦК України.

Відповідач при проведенні перевірки не врахував, що вартість отриманого товару від ТОВ «Беллона ІК» в звязку із пропуском строку позовної давності необхідно віднести до безповоротної фінансової допомоги і така обставина виключає обовязок позивача віднести вартість товару до валового доходу.

На підставі викладеного позивач вважає податкові повідомлення-рішення відповідача протиправними, в звязку з чим їх необхідно скасувати.

Представник позивача в судове засідання не прибув хоча позивач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду та подав письмову заяву в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги, розгляд справи просить провести за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, пояснивши суду, що податкові повідомлення-рішення є правомірними, оскільки прийняті у повній відповідності до вимог Закону України «Про податок на додану вартість», Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», Податкового кодексу України, тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Письмові заперечення представника відповідача додані до матеріалів справи.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрований як юридична особа та відповідно до статті 15 Податкового кодексу України є платником податків.

Обовязки та права платників податків визначені статтями 16, 17 цього Кодексу.

Згідно пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів.

Однією із функцій органів державної податкової служби яку вони виконують згідно підпункту 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19 Податкового кодексу України є здійснення контролю своєчасності подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно пунктів 61.1, 61.2 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється також шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Порядок проведення перевірок встановлений главою 8 Податкового кодексу України.

Пунктом 75.1, підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Порядок проведення документальних планових перевірок встановлений статтею 77 Податкового кодексу України.

Посадовими особами Камянець-Подільської обєднаної державної податкової інспекції проведено документальну планову виїзну перевірку ПП «Пакт».

Згідно пункту 77.9 статті 77 Податкового кодексу України визначено, що порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

За результатами перевірки відповідач склав акт «Про результати планової виїзної перевірки ПП «Пакт», з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року» № 689/234/21332137 від 01.04.2009 року.

Перевіркою встановлено порушення пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток за 4 квартал 2007 року в сумі 119854 грн.

Крім того встановлено порушення, а саме:

-пункту 1.3 статті 1, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» в результаті чого занижено податок на додану вартість за грудень 2007 року в сумі 95884 грн.,

-пункту 4.9 статті 4 Закону України «Про податок на додану вартість» в результаті чого занижено податок на додану вартість за грудень 2008 року в сумі 80445 грн.

Так як при проведенні перевірки встановлено, що позивач порушив вимоги податкового законодавства, відповідач відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктів 58.1, 58.2 статті 58 Податкового кодексу України, в строки встановлені пунктом 86.8 статті 86 цього Кодексу прийняв податкові повідомлення-рішення якими самостійно визначив суму грошового зобов'язання позивачу як платнику податків за кожним окремим податком, та застосував штрафні (фінансові) санкції.

На підставі акту перевірки відповідач прийняв та надіслав позивачу такі податкові повідомлення-рішення:

-№ /0 від 13.04.2009 року, яким відповідач збільшив позивачу суму грошового зобовязання за платежем з податку додану вартість на загальну суму 256449 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 176329 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 80120 грн.,

-№ /0 від 13.04.2009 року, яким відповідач збільшив позивачу суму грошового зобовязання за платежем з податку на прибуток на загальну суму 180176 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 119854 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 60322 грн.

Внаслідок адміністративних оскаржень вказаних податкових повідомлень-рішень відповідач послідовно прийняв податкові повідомлення-рішення № /1 від 04.06.2009 року, № /2 від 20.08.2009 року, № /3 від 29.10.2009 року, якими відповідач збільшив позивачу суму грошового зобовязання за платежем з податку додану вартість на загальну суму 256449 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 176329 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 80120 грн., та податкові повідомлення-рішення № /1 від 04.06.2009 року, № /2 від 20.08.2009 року, № /3 від 29.10.2009 року, яким відповідач збільшив позивачу суму грошового зобовязання за платежем з податку на прибуток на загальну суму 180176 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 119854 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 60322 грн.

Також відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № /3 від 29.10.2009 року яким відповідач збільшив позивачу суму грошового зобовязання за платежем з податку додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 8044,50 грн.

Висновки акту перевірки та прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення № /0 від 13.04.2009 року, № /1 від 04.06.2009 року, № /2 від 20.08.2009 року, № /3 від 29.10.2009 року, № /3 від 29.10.2009 року та № /0 від 13.04.2009 року, № /1 від 04.06.2009 року, № /2 від 20.08.2009 року, № /3 від 29.10.2009 року, суд вважає такими, що відповідають вимогам Податкового кодексу України, Закону України «Про податок на додану вартість», Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», тобто є правомірними, враховуючи наступне.

Перевіркою повноти визначення податкових зобовязань з податку на додану вартість за грудень 2008 року встановлено їх заниження в сумі 80445 грн.

В грудні 2007 року позивач придбав у ТОВ «Електротерм» приміщення загальною вартістю 482670 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 80445 грн.

Сума податкового кредиту в розмірі 80445 грн., відображена на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємоповязаних рахунках бухгалтерського обліку:

Д-т бухгалтерського рахунку 6415 «ПДВ», К-т бухгалтерського рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» на суму податку на додану вартість в розмірі 80445 грн.

Витрати на придбання приміщення в сумі 402225 грн., позивач відніс до основних виробничих фондів 1 групи та відобразив на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису на взаємоповязаних рахунках бухгалтерського обліку:

Д-т бухгалтерського рахунку 103 «Будинки та споруди», К-т бухгалтерського рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» на суму придбаного приміщення в розмірі 402225 грн.

На запит відповідача № 1415/09/23-411 від 21.01.2009 року до міжрайонного бюро технічної інвентаризації і реєстрації прав власності на нерухоме майно Камянець-Подільської міської ради щодо надання інформації за період 2007-2008 роки ним отримано відповідь № 140 від 26.02.2009 року якою повідомлено, що приміщення по вул. Гагаріна у м. Камянець-Подільському за П П «Пакт» не зареєстровано.

За даними перевірки в грудні 2008 року у відомості «Розрахунок амортизації основних фондів» вартість основних фондів 1 групи зменшено на суму залишкової вартості приміщення по вул. Гагаріна у м. Камянець-Подільському в розмірі 370999,53 грн., та збільшено на цю суму вартість основних невиробничих фондів 1 групи.

Станом на 01.01.2009 року за даними регістрів обліку позивача приміщення по вул. Гагаріна у м. Камянець-Подільському включено до невиробничих основних фондів із залишковою вартістю в сумі 370999,53 грн.

До податкового кредиту податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2007 року № 79443 від 21.01.2008 року позивач включив суму податку на додану вартість в розмірі 80445 грн., на підставі податкової накладної № 63 від 13.12.2007 року наданої ТОВ «Електротерм».

Платники податку на додану вартість, об'єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету до 01 січня 2011 року визначались Законом України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.1997 року.

Відповідно до частини 1 пункту 4.9 статті 4 цього Закону якщо основні виробничі фонди або невиробничі фонди ліквідуються за самостійним рішенням платника податку чи безоплатно передаються особі, не зареєстрованій платником податку, а також у разі переведення основних фондів до складу невиробничих фондів така ліквідація, безоплатна передача чи переведення розглядаються для цілей оподаткування як поставка таких основних виробничих фондів або невиробничих фондів за звичайними цінами, що діють на момент такої поставки, а для основних фондів групи 1-за звичайними цінами, але не менше їх балансової вартості.

Згідно підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).

Оскільки позивач при придбанні приміщення у ТОВ «Електротерм» по вул. Гагаріна у м. Камянець-Подільському витрати на його придбання в сумі 402225 грн., відніс до основних виробничих фондів 1 групи та відобразив на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису на взаємоповязаних рахунках бухгалтерського обліку, а в послідуючому в грудні 2008 року перевів таке приміщення до складу невиробничих фондів, то він зобовязаний був з метою оподаткування вважати такі основні фонди проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження) та провести оподаткування, але всупереч вимогам частини 1 пункту 4.9 статті 4, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», цього не зробив.

Факт переведення позивачем приміщення придбаного у ТОВ «Електротерм» по вул. Гагаріна у м. Камянець-Подільському з основних виробничих фондів 1 групи до складу невиробничих фондів підтверджується матеріалами акту перевірки, поясненнями представника відповідача в судовому засіданні, матеріалами справи.

Суд погоджується з правовою позицією відповідача щодо неправомірності дій позивача відносно зменшення залишкової вартості приміщення по вул. Гагаріна у м. Камянець-Подільському із вартості в сумі 402225 грн., до вартості в сумі 370999,53 грн., та збільшення на цю суму вартості основних невиробничих фондів 1 групи, оскільки позивач неправомірно проводив розрахунок амортизації основних фондів, а саме вищевказаного приміщення так як помилково облікував його в розділі основних виробничих фондів 1 групи.

Вказане також підтверджуються матеріалами акту перевірки, поясненнями представника відповідача в судовому засіданні, матеріалами справи, в тому числі і відомістю «Розрахунок амортизації основних фондів» за грудень 2008 року.

Суд, вирішуючи спір в цій частині позову не бере до уваги пояснення позивача, викладені в позовній заяві, враховуючи таке:

-відповідач не зменшив податковий кредит позивача за грудень 2007 року в сумі 80445 грн., задекларований позивачем у податковій декларації з податку на додану вартість № 79443 від 21.01.2008 року в звязку із придбанням у ТОВ «Електротерм» приміщення по вул. Гагаріна у м. Камянець-Подільському, на підставі отриманої податкової накладної № 63 від 13.12.2007 року, а збільшив податкове зобовязання позивача з податку на додану вартість за правилами частини 1 пункту 4.9 статті 4 Закону України «Про податок на додану вартість»;

-позивач помилково вважає, що відповідач саме зменшив його податковий кредит з податку на додану вартість за грудень 2007 року в сумі 80445 грн., та не надав до суду жодних доказів протиправності нарахування податкового зобовязання за цей же податковий (звітний) період.

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача якими він визначив позивачу суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 80445 грн.

Також проведеною перевіркою встановлено завищення позивачем податкового кредиту у грудні 2007 року в сумі 95884 грн., по господарській операції з ТОВ «Беллона ІК» по придбанню кабелю згідно податкової накладної № 12/12-2 від 12.12.2007 року на загальну суму 575301,06 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 95884 грн.

Позивач у грудні 2007 року включив до складу податкового кредиту податок на додану вартість в сумі 95884 грн., на підставі податкової накладної № 12/12-2 від 12.12.2007 року, отриманої від ТОВ «Беллона ІК».

Відповідач за результатами проведеної перевірки зробив висновок про те, що податкова накладна і накладна не мають юридичної сили і доказовості тому що:

-здійснити зустрічну перевірку ТОВ «Беллона ІК» неможливо в звязку з тим, що керівник підприємства знаходиться в розшуку;

-ТОВ «Беллона ІК» не надає податкову звітність до контролюючого органу за місцем реєстрації, починаючи з грудня 2007 року;

-обовязкові реквізити заповнення податкової накладної не відповідають дійсності;

-з письмових пояснень особи, зазначеної в податкових документах ТОВ «Беллона ІК» встановлено, що така особа не була учасником та будь-якою посадовою особою товариства, податкову звітність не здавала, бухгалтерських та податкових документів від імені ТОВ «Беллона ІК» не виписувала;

-з письмових пояснень особи, зазначеної в реєстраційних документах ТОВ «Беллона ІК» встановлено, що така особа не була учасником та будь-якою посадовою особою товариства, податкову звітність не здавала, бухгалтерських та податкових документів від імені ТОВ «Беллона ІК» не виписувала.

ТОВ «Беллона ІК» зареєстровано виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області 02.04.2007 року.

Згідно письмового пояснення ОСОБА_4, наданого працівникам відділу податкової міліції Комінтернівського району м. Харкова він був засновником та директором ТОВ «Беллона ІК». В послідуючому 14 листопада 2007 року ОСОБА_4, склав заяву про виведення його із складу учасників ТОВ «Беллона ІК» яка посвідчена нотаріально та передав належну йому частину статутного капіталу, документи фінансової звітності, податкового та бухгалтерського обліку ОСОБА_5, тобто починаючи з 14 листопада 2007 року ОСОБА_4, не мав жодного відношення до ТОВ «Беллона ІК», а саме: не являвся його засновником, учасником, не перебував у трудових відносинах на будь-якій посаді.

Згідно пояснень ОСОБА_5, встановлено, що в серпні 2006 року вона втратила паспорт, станом на 15.02.2008 року новий паспорт не отримала, крім того вона не була учасником та будь-якою посадовою особою ТОВ «Беллона ІК», жодних документів від імені товариства не підписувала.

Крім того виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області 26.11.2007 року зареєстрував нову редакцію статуту ТОВ «Беллона ІК» в якому зазначено, що єдиним учасником товариства є ОСОБА_5

Також замінено свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії АОО № 682569 на нове свідоцтво серії АОО № 682958 від 07.12.2007 року в звязку із зміною місцезнаходження юридичної особи.

Хоча ОСОБА_4, починаючи з 14 листопада 2007 року не мав права на підпис будь-яких документів від імені ТОВ «Беллона ІК», але податкова накладна № 12/12-2 від 12.12.2007 року на підставі якої позивач сформував податковий кредит в сумі 95884 грн., підписана саме ним.

Відповідно до підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до пункту 18 «Порядку заповнення податкової накладної», затвердженого наказом Державної податкової адміністрації № 165 від 30.05.1997 року, який був чинним на дату здійснення господарської операції та дату складання податкової накладної, всі складені примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати поставку товарів (послуг), та скріплюються печаткою такого платника податку-продавця. Податкова накладна не підписується покупцем товарів (послуг) і не скріплюється його печаткою.

Також цим наказом затверджено форму податкової накладної.

Дослідження змісту пункту 18 Порядку № 165 та форми податкової накладної дає суду підстави зробити висновок про те, що податкова накладна повинна бути підписана особою, уповноваженою платником податку здійснювати поставку товарів (послуг), та скріплюються печаткою такого платника податку-продавця.

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень представника відповідача податкова накладна № 12/12-2 від 12.12.2007 року підписана від імені ТОВ «Беллона ІК» саме ОСОБА_4, який з 14 листопада 2007 року не мав права на підпис будь-яких документів від імені ТОВ «Беллона ІК», оскільки був виключений із числа засновників товариства і не перебував з ним у трудових відносинах будь-якого характеру.

Позивач при отриманні податкової накладної не впевнився в тому, що саме ОСОБА_4, уповноважений здійснювати поставку товарів (послуг), та підписувати податкову накладну, враховуючи те, що з 14 листопада 2007 року ОСОБА_4, був виключений із числа засновників ТОВ «Беллона ІК» і не перебував з ним у трудових відносинах.

Крім того у податковій накладній вказана юридична адреса ТОВ «Беллона ІК» яка не відповідає змісту Статуту товариства в редакції від 26.11.2007 року та новому Свідоцтву про державну реєстрацію юридичної особи, яке було виготовлено в звязку із зміною юридичної адреси ТОВ «Беллона ІК».

Підсумовуючи викладене суд вважає, що вказана податкова накладна не може бути підставою для віднесення вказаної у ній суми податку на додану вартість до податкового кредиту відповідного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача якими він визначив позивачу суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 95884 грн., по взаємовідносинах з ТОВ «Беллона ІК».

Відповідно до частини 2 підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» у разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

В звязку з тим, що відповідач правомірно збільшив позивачу суму грошового зобовязання за платежем з податку додану вартість на загальну суму в розмірі 256449 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 176329 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 80120 грн., у суду відсутні правові підстави для того щоб визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № /0 від 13.04.2009 року, № /1 від 04.06.2009 року, № /2 від 20.08.2009 року, № /3 від 29.10.2009 року, та № /3 від 29.10.2009 року яким дораховані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем з податку на додану вартість в сумі 8044,50 грн.

Перевіркою встановлено, що станом на 01.01.2009 року по бухгалтерському рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» рахується кредиторська заборгованість позивача по розрахунках з ТОВ «Беллона ІК» в сумі 575301,06 грн., яка виникла внаслідок відображення в бухгалтерському обліку господарської операції на підставі накладної № 12/12-2 від 12.12.2007 року, виписаної від імені продавця-ТОВ «Беллона ІК», м. Кременчуг Полтавської області.

Позивач в 4 кварталі 2007 року до складу валових витрат включив вартість кабельної продукції на суму 479418 грн., на підставі накладної № 12/12-2 від 12.12.2007 року, податкової накладної № 12/12-2 від 12.12.2007 року, які отримав від ТОВ «Беллона ІК».

У мотивувальній частині позову вище уже вказано, що податкова накладна № 12/12-2 від 12.12.2007 року не може бути підставою для віднесення зазначеної у ній суми податку на додану вартість до податкового кредиту відповідного звітного (податкового) періоду.

За таких же обставин і накладна № 12/12-2 від 12.12.2007 року, і податкова накладна № 12/12-2 від 12.12.2007 року отримані позивачем від ТОВ «Беллона ІК» не можуть бути підставою для віднесення вказаних у них сум податку на прибуток підприємств до валових витрат товариства.

Відповідно до пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» № 334/94-ВР від 28.12.1994 року (в редакції Закону України N 283/97-ВР від 22.05.97 року), до складу валових витрат включаються валові витрати виробництва та обігу, а саме: сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Із змісту вказаної норми Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» вбачається, що основними умовами включення витрат до складу валових витрат підприємства є отримання послуг від контрагентів які будуть використанні в подальшому у власній господарській діяльності підприємства за переліком витрат, які включаються до валових витрат, визначених пунктом 5.2 статті 5 цього Закону, та переліком витрат які не включаються до складу валових витрат, визначених пунктом 5.3 статті 5 цього Закону.

Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Суд при вирішенні спору не бере до уваги пояснення позивача викладені у позові щодо податку на прибуток підприємств, тому що для визнання вартості кабельної продукції безповоротною фінансовою допомогою, оскільки позивач не перерахував кошти продавцю-ТОВ «Беллона ІК» за вказаний товар, позивачу необхідно було провести відповідні записи у своєму бухгалтерському обліку, тобто віднести вказану суму до прибутку товариства за відповідний звітний (податковий) період. Як встановлено в судовому засіданні сума вартості кабельної продукції станом на 01.01.2009 року була проведена по бухгалтерському рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», а саме: у позивача облікована кредиторська заборгованість по розрахунках з ТОВ «Беллона ІК» в сумі 575301,06 грн., яка виникла внаслідок відображення в бухгалтерському обліку господарської операції на підставі накладної № 12/12-2 від 12.12.2007 року, та податкової накладної № 12/12-2 від 12.12.2007 року, виписаних від імені продавця-ТОВ «Беллона ІК» м. Кременчуг Полтавської області, а не прибуток товариства в звязку із закінченням строку позовної давності на стягнення суми заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою.

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача якими він визначив позивачу суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 180176 грн.

В звязку з тим, що відповідач правомірно збільшив позивачу суму грошового зобовязання за платежем з податку на прибуток підприємств на загальну суму в розмірі 180176 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 119854 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 60322 грн., у суду відсутні правові підстави для того щоб визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № /0 від 13.04.2009 року, № /1 від 04.06.2009 року, № /2 від 20.08.2009 року, № /3 від 29.10.2009 року якими відповідач збільшив позивачу суму грошового зобовязання за платежем з податку на прибуток на загальну суму 180176 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 119854 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 60322 грн.

Так як бухгалтерський та податковий облік позивача базується на документах які не мають юридичної сили, оплата товару, а саме: кабельної продукції яка вказана у накладній № 12/12-2 від 12.12.2007 року, і податковій накладній № 12/12-2 від 12.12.2007 року, позивачем не проведена, суд вважає, що позивач безпідставно відніс до валових витрат вартість кабельної продукції яка зазначена у первинних документах.

Суд при вирішенні спору враховує правову позицію Верховного суду України згідно якої податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум податку на додану вартість до податкового кредиту є безпідставним.

Підсумовуючи викладене суд робить висновок про те, що позивачем не доведено протиправність податкових повідомлень-рішень № /0 від 13.04.2009 року, № /1 від 04.06.2009 року, № /2 від 20.08.2009 року, № /3 від 29.10.2009 року, якими відповідач збільшив позивачу суму грошового зобовязання за платежем з податку на прибуток на загальну суму 180176 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 119854 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 60322 грн., тому відсутні правові підстави для його скасування.

Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позов необґрунтований та недоведений у судовому засіданні дослідженими доказами, тому у його задоволені необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1, 19, 20, 41, 54, 58, 62, 75, 77, 86 ПК України, ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», ст. ст. 4, 7 Закону України «Про податок на додану вартість», Порядком заповнення податкової накладної, ст.ст. 9, 11, 72, 86, 157, 159 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

В повному обсязі постанова суду буде виготовлена 09.12.2016 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 09 грудня 2016 року

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1