Справа № 2а-9519/11/1370
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2011-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2011 р. № 2а-9519/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

з участю секретаря судового засідання Кукси В.А.

перекладача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3;

представника позивача: ОСОБА_4;

розглянувши справу у відкритому судовому засіданні в м.Львові за позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_3 про затримання та видворення,-

ВСТАНОВИВ:

Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся з позовом в адміністративний суд про затримання та видворення громадянина громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_3 за межі території України.

Позивач вважає, що відповідач підлягає затриманню та видворенню за спробу незаконного перетину державного кордону України з ОСОБА_6.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з викладених підстав, просить останні задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам виходив з наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне затримання від 22.08.2011 року, громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_3 22.08.2011 року о 01 год. 00 хв. затриманий прикордонним нарядом «прикордонний патруль»від ВПС «Смільниця»Мостиського прикордонного загону на відстані 5000 метрів від лінії державного кордону на напрямку 388 прикордонного знаку за спробу незаконного перетину державного кордону з України до ОСОБА_6.

Згідно ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 04.02.1994 року за № 3929-ХІІ (з наступними змінами та доповненнями), іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність на загальних підставах.

Як передбачено ч.2 ст.32 згаданого Закону, іноземець та особа без громадянства можуть бути видворені за межі України за рішенням органів внутрішніх справ, органів охорони державного кордону (стосовно осіб, які затримані у межах контрольованих прикордонних районів при спробі або після незаконного перетинання державного кордону в Україну) або Служби безпеки України з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення, якщо дії іноземця та особи без громадянства грубо порушують законодавство про статус іноземців та осіб без громадянства, або суперечать інтересам забезпечення безпеки України чи охорони громадського порядку, або коли це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

З огляду на викладене, начальником Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України 23.08.2011 року було прийнято рішення про видворення відповідача в добровільному порядку за межі території України та зобовязано його покинути територію України до 30.08.2011 року.

Проте, відповідач вищенаведене рішення не виконав, а тому позивач звернувся до суду про примусове видворення останньої за межі території України.

Відповідно до положень ч.5 ст.32 даного Закону, орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду після прийняття рішення про видворення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

Таким чином, враховуючи те, що реалізуючи свої права та свободи, відповідач міг у встановленому порядку іммігрувати в Україну або іншу Європейську країну на постійне місце проживання, не завдавши шкоди національним інтересам України, знаючи про можливість легально в'їхати до Європейських країн, відповідач вибрав найбільш легкий та незаконний спосіб, грубо порушивши вимоги ст. 25 та ст. 28 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без і громадянства.

Беручи до уваги й те, що у громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_3 відсутні кошти та дійсні документи для повернення на Батьківщину, родинні звязки на території України, власне житло, постійні джерела для існування, у суду наявні обґрунтовані підстави вважати, що він буде ухилятися від виїзду з території України, а тому останнього слід затримати та примусово видворити до країни походження.

Таким чином, з врахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підставним, а тому підлягає до задоволення.

Окрім того, з власної ініціативи суд вважає за необхідне допустити негайне звернення постанови до виконання на підставі ст.256 КАС України.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, а саме частин 2 та 4, такі не належить стягувати з відповідача.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити.

2. Затримати та примусово видворити за межі території України громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

3. Постанову звернути до негайного виконання.

4. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

5. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 31 серпня 2011 року.

Суддя В.Я.Мартинюк