Справа № 826/25529/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 грудня 2016 року № 826/25529/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»
доНаціональної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг
провизнання протиправним та скасування розпорядження від 22.10.2015р. №2566,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі по тексту - позивач) звернулось з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування розпорядження від 22.10.2015р. №2566 «Про застосування заходу впливу до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»».

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийняття оскаржуваного розпорядження.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, через канцелярію суду подав письмові заперечення.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України суд дійшов до переконання про можливість розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2015 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг прийнято Розпорядження №2566 «Про застосування заходу впливу до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»», яким зобов'язано ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Комісію про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін включно до 12.11.2015р.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суб'єкта владних повноважень, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи дану справу, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (далі - Закон про фінансові послуги) одним із завдань державного регулювання ринків фінансових послуг в Україні є забезпечення рівних можливостей для доступу до ринків фінансових послуг та захисту прав їх учасників.

Згідно з ст. 28 Закону про фінансові послуги Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції у разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу та накладає адміністративні стягнення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 40 Закону про фінансові послуги передбачено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення та/або вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушення.

Положенням частини першої статті ст. 39 Закону про фінансові послуги передбачено, що передумовою застосування заходів впливу є встановлення обставин, які свідчать про допущення учасником ринку порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг.

Згідно пункту 1 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року № 1070/2011 (далі по тексту - Положення), Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України.

У той же час Положення визначає порядок провадження у справах про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг (далі - справи про правопорушення), механізм прийняття рішень Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про застосування заходів впливу та їх оскарження.

У відповідності до приписів п 1.6 Положення Нацкомфінпослуг, уповноважені та посадові особи Нацкомфінпослуг в межах своїх повноважень зобов'язані в кожному випадку виявлення порушення законодавства про фінансові послуги вжити всіх необхідних заходів для документального закріплення факту такого порушення, всебічно, повно та об'єктивно дослідити обставини справи про правопорушення, а також своєчасно прийняти рішення за справою про правопорушення та застосувати передбачені законодавством заходи впливу.

Рішення у справі про правопорушення повинно бути законним та обґрунтованим.

Рішення повинно ґрунтуватися лише на тих доказах, які були досліджені під час розгляду справи про правопорушення.

Доказами в справі про правопорушення є будь-які фактичні дані, отримані в установленому законом порядку, що свідчать про наявність чи відсутність порушення законодавства про фінансові послуги, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (п.1.7 Положення).

Пункт 2.1.Положення передбачає, що Нацкомфінпослуг може застосовувати зокрема такий захід впливу, як зобов'язання порушника вжити заходів для усунення порушення.

Згідно пункту 2.2 Положення, рішення про зобов'язання порушника вжити заходів для усунення порушення оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг. Метою застосування даного заходу впливу є усунення особою у визначений у розпорядженні (приписі) строк виявлених порушень законодавства про фінансові послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 на адресу відповідача було подано скаргу (вх №Л-3783 від 04.09.2015 року) про невиконання позивачем зобов'язань за договором комплексного добровільного страхування від 05.11.2013 року, в частині виплати страхового відшкодування.

З метою належного розгляду питань, порушених у зверненні ОСОБА_2, Нацкомфінпослуг надіслано вимогу щодо отримання від позивача інформації та документів.

За результатами розгляду документів відповідачем було встановлено наступне.

05 листопада 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» укладено договір комплексного добровільного страхування майна та відповідальності його власників перед третіми особами FНС.026081.

Відповідно до п. 4 та 8 Договору, його предметом є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, 03700, зокрема, комп'ютер ноутбук «SAMSUNG».

Відповідно до свідоцтва про право власності від 10.10.2002, квартира за адресою страхування належить: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в рівних частках кожному.

07 липня 2014 року невідомими особами за адресою АДРЕСА_2 вчинено крадіжку речей, зокрема ноутбука «SAMSUNG», факт чого підтверджується довідкою, виданою слідчим СВ Вишгородського РВ ГУ МВС України у Київській області лейтенантом міліції ОСОБА_6 та витягом з кримінального провадження № 0001009.

08 липня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з заявою про настання збитку.

Представником ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», а саме аварійним комісаром ТОВ «СОС Сервіс Україна», здійснено виїзд на місце настання події, що має ознаки страхового випадку та складено Звіт про результати огляду майна.

12 серпня 2014 року ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» затверджено страховий акт № 140708.01, яким прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 970,00 грн., яку здійснено 13.08.2014р., що підтверджується платіжним дорученням від 13.08.2014 №3947.

26 березня 2015 року за вх. № 1374/31 ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» отримало скаргу ОСОБА_2 від 24.03.2015р. щодо невиплати страхового відшкодування за викрадений ноутбук «SAMSUNG».

Листом від 10.04.2015 № 2528-31 ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» повідомило ОСОБА_2 про те, що для здійснення виплати страхового відшкодування, відповідно до підпункту 9.1.4 пункту 9.1 розділу 9 частини Б Договору, необхідно надати документи, що підтверджують майновий інтерес отримувача страхового відшкодування (страхувальника, вигодонабувача) щодо застрахованого майна.

ОСОБА_2 надала ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» інформацію, що застрахований ноутбук «SAMSUNG» подарований їй родичами і будь-які підтверджуючі документи на нього відсутні, що, зокрема, підтверджується скаргою ОСОБА_2 від 24.03.2015 р.

Пунктом 10.4 розділу 10 частини Б Договору визначено, що страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування в протязі 10 (десяти робочих днів з дня отримання всіх необхідних документів. Рішення страховика оформляється страховим актом (страховим сертифікатом).

Згідно з підпунктами 7.3.1.6.1 та 7.3.1.6.3 пункту 7.3 розділу 3 частини Б Договору страховик має право відстрочити прийняття рішення про виплату страхового відшкодування у разі коли: не повністю з'ясовані обставини страхового випадку, розмір збитків, обставини, які підтверджують право страхувальника на одержання відшкодування - до з'ясування таких обставин, але не більш, ніж на 60 робочих днів, з дати отримання останнього, необхідного для з'ясування причин настання страхового випадку, документу; страхувальник не подав (відповідно до умов Договору) документи, які необхідні для прийняття рішення щодо сплати страхового відшкодування.

Отже, позивачем не виконано обов'язки за договором страхування щодо прийняття рішення, у строки передбачені договором, чим порушено вимоги законодавства про фінансові послуги, а саме:

частини другої статті 20 Закону України «Про страхування» щодо невиконання страховиком інших обов'язків передбачених умовами договору страхування;

пункту 2.15 розділу 2 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 № 40 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.09.2003 за № 805/8126 щодо недотримання обов'язків страховика, визначених статтею 20 Закону України «Про страхування».

За вказаних вище обставин відповідачем було складено акт про правопорушення на ринку фінансових послуг №720/13-15/13/6 від 06.10.2015 року, який листом №6558/13-8 від 07.10.2015 року було надіслано на адресу позивача, повідомлено останнього про початок провадження у справі про порушення законів інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг.

За наслідком розгляду справи, відповідачем було прийнято розпорядження від 22.10.2015р. №2566, яким зобов'язано позивача усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін включно до 12.11.2015 року.

Суд звертає увагу на ту обставину, що оскаржуване розпорядження видано відповідачем за порушення обов'язків за договором страхування щодо прийняття рішення позивачем, у строки передбачені договором, а не за рішення про відмову у виплаті с страхового відшкодування. Зокрема, як вбачається з описової частини розпорядження, воно стосується бездіяльності позивача щодо прийняття рішення про страхове відшкодування вартості застрахованого майна - ноутбука марки SAMSUNG.

Надаючи оцінку встановленим під час розгляду справи обставинам суд зазначає таке.

Як вбачається з вказаного вище договору, зокрема, підпунктом 7.3.1.6.3 пункту 7.3 розділу 3 частини Б позивачу надано право відстрочити прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, якщо страхувальник не подав (відповідно до умов Договору) документи, які необхідні для прийняття рішення щодо сплати страхового відшкодування.

При цьому, строків такого відстрочення у вказаному випадку не передбачено, як і форми прийняття відповідного рішення.

Відповідно до підпункту 9.1.4 пункту 9.1 розділу 9 частини Б Договору комплексного добровільного страхування майна та відповідальності його власників перед третіми особами FНС.026081, для прийняття рішення щодо здійснення виплати страхового відшкодування, Страховику мають бути надані такі документи, що підтверджують майновий інтерес отримувача страхового відшкодування (страхувальника, вигодонабувача) щодо застрахованого майна.

У той же час, ОСОБА_2 таких документів не надала через їх відсутність, що як встановлено відповідачем підтверджується скаргою останньої від 24.03.2015 р. та не заперечувалося позивачем.

Зі скарги ОСОБА_2 адресованої відповідачу, вбачається, що нею повідомлялося страховику про неможливість надання квитанції на викрадений ноутбук через те, що нею він не придбавався.

Отже, на переконання суду, позивач був обізнаний про вказані обставини на час надіслання листа №2528-31 від 10.04.2015 року ОСОБА_2 про надання документів, які підтверджують її майновий інтерес.

Відповідно до пункту 11.2.10 розділу 11 частини Б Договору відсутність (часткова або повна) документів, необхідних для прийняття рішення щодо здійснення виплати страхового відшкодування є підставою для відмови страховика у такій виплаті.

Одночасно суд звертає увагу на ту обставину, що на час прийняття оскаржуваного розпорядження (22.10.2015 року) таке рішення позивачем було прийнято, про що свідчить копія листа №6509-31 від 16.10.2015 року, що виключало можливість прийняття рішення про виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування в частині вартості ноутбука.

У відповідності до ч.3, ч.4 ст.26 Закону України "Про страхування" рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

Отже, вказані обставини свідчать про відсутність у позивача правових підстав для виплати страхового відшкодування.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг протиправно прийнято розпорядження від 22.10.2015р. №2566 «Про застосування заходу впливу до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»», у зв'язку із чим воно підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218,00грн. з бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 22.12.2015р. №2566 «Про застосування заходу впливу до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»».

Присудити з бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218,00грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень).

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко