Справа № 814/682/16
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/682/16

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області та Державної судової адміністрації України на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, за участю третьої особи - Державної судової адміністрації України, про визнання дій неправомірними, зобов'язати вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (далі - ТУ ДСА) про визнання протиправними дії та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату заробітної плати в повному обсязі з урахуванням премій, встановлених щомісячно відповідними наказами Казанківського районного суду Миколаївської області, та усіх надбавок, що нараховуються залежно від розміру посадового окладу:

- за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про прокуратуру");

- за період з 29.03.2015 по 08.09.2015 відповідно до абзацу другого частини першої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд");

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що з жовтня 2014 по вересень 2015 року порушено право позивача на отримання посадового окладу відповідно до діючого законодавства, що полягає в протиправній бездіяльності відповідача.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, суд визнав протиправними дії ТУ ДСА щодо не нарахування та не виплати позивачу заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року в розмірі, передбаченому Законом України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції Закону України "Про прокуратуру"), та за період з 29.03.2015 року по 09.09.2015 року відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"). Також, суд зобов'язав відповідача здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 в повному обсязі з урахуванням премій та усіх надбавок, що нараховуються залежно від розміру посадового окладу за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про прокуратуру"); та за період з 29.03.2015 по 09.09.2015 включно відповідно до абзацу другого частини першої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд").

Не погоджуючись з постановою суду, представником ТУ ДСА України в Миколаївській області та ДСА України подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 18 травня 2007 року працює в Ленінському районному суді м. Миколаєва на посаді секретаря судових засідань, що відповідає шостій категорії посад державних службовців. Посадовий оклад позивача, секретаря судових засідань у період з 26 жовтня 2014 року по 08 вересня 2015 року складав 1218 грн., виходячи з якого позивачу у спірний період нараховувалась заробітна плата, до складу якої також входили: доплата за ранг, надбавки за вислугу років та за високі досягнення у праці, премії (у разі встановлення).

Спір між сторонами стосується саме правомірності нарахування посадового окладу та інших складових заробітної плати, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного штатним розписом суду, без врахування положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції законів України "Про прокуратуру" та "Забезпечення права на справедливий суд".

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014р., яким внесено зміни до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VІ від 07.07.2010р., зокрема, передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Абзацом 2 підпункту 1, та абзацом 3 підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону України "Про прокуратуру" Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

З 28 березня 2015 року Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII від 12.02.2015р. затверджено нову редакцію Закону України "Про судоустрій і статус суддів", статтею 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, ДСА, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень ЗаконуУкраїни "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Наведене узгоджується із положеннями частин 7, 8 статті 33 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993року №3723-ХІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено також частиною 2 статті 8 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року №108/95-ВР в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону України "Про оплату праці").

За правилами статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", в редакції до 28 березня 2015року, фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (стаття 143 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналогічні правила закріплені у статтях 145, 146 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції з 28 березня 2015року.

З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28 грудня 2014 року №80-VIII визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015року установлено, що норми і положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена Постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006року №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", зокрема, Додаток 47, якої залишався незмінним до 9 вересня 2015року.

Таким чином, з урахуванням наведеного, встановлено, що Кабінетом Міністрів України, покладені на нього абзацом 2 підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону України "Про прокуратуру", та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень ЗаконуУкраїни "Про забезпечення права на справедливий суд" обов'язки щодо приведення нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк, не виконано.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції не було взято до уваги, що оскільки з 26 жовтня 2014 року по 9 вересня 2015року Кабінетом Міністрів України зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", не внесено, а Законами України від 16 січня 2014 року №719-VII "Про Державний бюджет України на 2014рік" та №80-VIII "Про Державний бюджет України на 2015 рік" видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", частини 1 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції з 28 березня 2015 року), не передбачено, відповідно Територіальне управління Державної судової адміністрації в Миколаївській області як головний розпорядник бюджетних коштів не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у Постановах від 13.07.2016р. по справі 21-1488а16, від 12.07.2016р. по справі №21-1726а16, від 13.07.2016р. по справі №21-1888а16.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З урахуванням вищевикладеного, колегією судді встановлено, що ТУ ДСА під час нарахування, та виплати позивачу заробітної плати діяло у межах повноважень, та у спосіб, що передбаченні чинним законодавством України.

Тому, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити певні дії належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними у справі матеріалами та задоволенню не підлягають.

З огляду на все вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи, судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, тому колегія суддів, відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.202 КАС України, вважає необхідним скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області та Державної судової адміністрації України - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року - скасувати, та прийняти по справі нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.М.Милосердний

Судді: А.І.Бітов

І.Г.Ступакова