Справа № 127/23541/16-а
Суддя: Луценко Л. В.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/864/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Луценко Л.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними, скасування рішення щодо відмови в призначенні соціальних виплат та зобов'язання призначити виплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними, скасування рішення щодо відмови в призначенні соціальних виплат та зобов'язання призначити виплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що позивач ОСОБА_1 уродженка та жителька м. Горлівка Донецької області влітку 2014 року у зв'язку з активізацією бойових дій. повсюдних проявів насильства та порушень прав людини в зазначеному регіоні була змушена разом зі своїм чоловіком та малолітнім сином покинути постійне місце проживання та виїхати на територію, що підконтрольна владі України.

Згідно Наказу Антитеростичного центру при СБУ України №33/6/а від 07.04.2014року Донецька та Луганські області визначені в якості районів проведення атитеростичноїоперації з 07.04.2014року.

Прибувши для подальшого проживання до м. Вінниця, позивач звернулась до Управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради для взяття на облік як осіб, які перемістились з районів проведення антитеростичної операції, позивача ОСОБА_1 та членів її сім'ї - чоловіка ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4

Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №509 від 01.10.2014 року «Про облік внутрішньо переміщених осіб» відповідачем було видано позивачеві довідку №509620029 від 17.10.2014 року та її чоловіку довідку №509620134 від 21.10.2014 року про взяття на облік осіб, переміщених з району проведення антитерористичної операції.

Згідно п.п.2, 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 (надалі - Порядок) позивачеві та її родині відповідачем було призначено вказану допомогу з 17.10.2014 року у розмірі 1 768,00 грн.

Відповідно до п.7 Порядку якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу,є особи працездатного віку, які не працевлаштувались протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Таким чином, відповідачем була призначена допомога позивачу від загальної суми такої допомоги на сім'ю: з 17.10.2014 року по 16.12.2014 року - 1 768,00 грн.; з 17.12.2014 року по 16.02.2015 року - 1 547,00 грн.; з 17.02.2015 року по 16.04.2015 року - 1 326,00 грн.; з 24.04.2015 року по 23.10.2015 року - 1 326,00 грн.; з 20.05.2015 року розмір допомоги було перераховано після подання чоловіком позивача довідки про працевлаштування та призначено допомогу на сім'ю в розмірі 1 768,00 грн.

До моменту досягнення дитиною трьохрічного віку позивач відносилась до категорії осіб, яким допомога не припинялась у разі не працевлаштування. 13.11.2015 року сину позивача виповнилось три роки, з цього часу у позивача припинилась відпустка по догляду за дитиною до трьохрічного віку та позивач перейшла у категорію осіб, які є працездатними, не працюючими та на думку позивача вона мала право на отримання адресної допомоги з моменту зміни категорії перші два місяці у розмірі 442,00 грн., наступні два місці у розмірі 211,00грн., а у разі не працевлаштування з 5 місяця виплата допомоги припиняється.

У листопаді 2015 року шестимісячний строк, на який було призначено адресну допомогу на сім'ю, закінчився.

22.12.2015 року позивач звернулась із заявою до відповідача за призначенням адресної допомоги на наступний шестимісячний термін: з 22.12.2015 року по 21.06.2016 року. Проте, допомогу було призначено у розмірі 1 326,00 грн. тільки на двох осіб, а саме: на чоловіка ОСОБА_3 та на дитину ОСОБА_4 В той час, як позивачеві в такій допомозі з 22.12.2015 року по 21.06.2016 року було відмовлено, оскільки позивачем в заяві на призначення соціальних виплат не було вказано її місце роботи та не була надана підтверджуюча довідка про її працевлаштування.

Проте, позивач вважає дії відповідача протиправними та такими, що не відповідають вимогам закону, оскільки позивач надавала відповідачу копію договору про тимчасове працевлаштування, який він не взяв до уваги. Також, позивач з моменту виповнення дитині трьох років мала право отримувати адресну допомогу ще 4 місці, навіть будучи не працевлаштованою, що свідчить про позбавлення відповідачем позивача права на отримання адресної допомоги під час пошуку роботи.

А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила поновити їй строк звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав; визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні виплат ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання у період з 22.12.2015 року по 21.06.2016 року та з 22.06.2016 року по 21.12.2016 року; скасувати рішення відповідача щодо відмови у призначенні виплат ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання у період з 22.12.2015 року по 21.06.2016 року та з 22.06.2016 року по 21.12.2016 року; зобов'язати відповідача до нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання з 22.06.2016 року; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 невиплачену адресну допомогу за період з 22.12.2015 року по 21.06.2016 року у сумі 2 652,00 грн.

В силу п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України, 11.11.2016 року відкрито скорочене провадження у даній справі.

На виконання ухвали суду про відкриття скороченого провадження на адресу суду надійшли письмові заперечення представника відповідача з проханням відмовити у задоволенні позову позивачу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суддя, вивчивши та об'єктивно оцінивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абз.1 п.2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 (надалі - Порядок), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Згідно абз.7 п.3 Порядку для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період.

Грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї); для інвалідів - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї).

Якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією компетентного органу (п.3 Порядку).

Згідно п.7 Порядку якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами І групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами І чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов'язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних. (абз.2 п.7 Порядку).

Як вбачається з матеріалів справи 17.10.2014 року позивач, як уповноважений представник сім'ї, звернулась до відповідача із заявою про призначення грошової допомоги.

Рішенням про призначення допомог переміщеним особам на проживання від 23.10.2014 року сім'ї позивача була призначена допомога з 17.10.2014 року по 16.04.2015 року в сумі 1 768,00 грн. (884,00 грн. на дитину, 442,00 грн. на чоловіка, 442,00 грн. на позивача).

Оскільки, чоловік позивача на момент звернення не працював і не був працевлаштований протягом періоду отримання допомоги, відповідно п.7 Порядку розмір допомоги щодо нього було зменшено на наступні два місяці на 50 відсотків, а на останні два місяці припинено. Щодо позивача був враховано, що на неї розповсюджується п.7 Порядку, в частині того, що вона є особою працездатного віку, проте не працевлаштована, оскільки доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Рішенням про призначення допомог переміщеним особам на проживання від 03.12.2014 року позивачу та її сім'ї перераховано подальший розмір допомоги: з 17.12.2014 року по 16.02.2015 року - 1 547,00 грн. (884 грн. на дитину; 221 грн. на чоловіка; 442 грн. на позивача); з 17.02.2015 р. по 16.04.2015р. - 1 326 грн. (884 грн. на дитину; 442 грн. на позивача).

Повторно позивач звернулась із заявою 14.05.2015 року. Рішенням про призначення допомог переміщеним особам на проживання від 03.06.2015 року сім'ї позивача була призначена грошова допомога з 24.04.2015 року по 23.10.2015 року в сумі 1 326 грн. (884 грн. на дитину; 442 грн. на позивача).

Відповідно до довідки ТОВ «Вінтал-плюс» від 21.05.2015 р. №5, яка свідчила про працевлаштування чоловіка позивача ОСОБА_3, був зроблений перерахунок допомоги з 20.05.2015 року по 23.10.2015 року на суму 1 768 грн. (884 грн. на дитину; 442 грн. на чоловіка; 442 грн. на позивача).

Повторно позивач звернулась із заявою 22.12.2015 року. До заяви позивачем була додана довідка ПАТ «Вінницька кондитерська фабрика» від 16.12.2015 року №208 про те, що чоловік позивача працює з 27.10.2015 р. на фабриці. Проте, в заяві від 22.12.2015 року позивачем не було зазначено її місце роботи, в той час як лише додано копію договору цивільного-правового характеру (договір про виконання робіт), який не свідчив про постійне місце роботи.

Відповідно до абзацу 12 пункту 5 Порядку у заяві для призначення допомоги обов'язково зазначаються відомості про місце роботи осіб працездатного віку та час, з якого особу там працює. Тобто, особа повинна надати відомості про місце роботи на постійній основі.

А тому, рішенням про призначення допомог переміщеним особам на проживання від 22.12.2015 року на сім'ю позивача було призначено допомогу з 22.12.2015 року по 21.06.2016 року в сумі 1 326 грн. (884 грн. на дитину; 442 грн. на чоловіка) та враховано той факт, що на момент звернення дитині виповнилося три роки і на позивача вже не розповсюджувалися виключення п.7 Порядку для працездатних осіб, які не працевлаштовані.

Суд звертає увагу, що позивач у позовній заяві стверджує, що вона була працевлаштована на постійній основі, проте вищевикладені обставини не відповідають дійсності з наступних міркувань.

Відповідно до п.10 Порядку уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Відповідно до довідки Пенсійного фонду України від 3150/12-24 від 16.06.2016 року щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1, кількість днів стажу в грудні 2015 року складає 6 днів, в квітні 2016 року - 5 днів.

21.06.2016 року позивачем була надана заява про продовження виплати допомоги. Інформація щодо місця роботи та час з якого особа працює відносно позивача в заяві зазначено ООО «Рингер» з 01.04.2016 року.

А тому, враховуючи довідку ПАТ «Вінницька кондитерська фабрика» від 13.06.2016 року №70 про те, що ОСОБА_3 працює на фабриці з 27.10.2015р. та довідку Пенсійного фонду України від 3150/12-24 від 16.06.2016 року, рішенням про призначення допомог переміщеним особам на проживання від 14.07.2016 року на сім'ю позивача було призначено допомогу з 21.06.2016 року по 20.12.2016 року в сумі 1 326 грн. (884 грн. на дитину; 442 грн. на чоловіка).

Що ж стосується думок та тверджень позивача, що остання з моменту виповнення дитині трьох років мала право отримувати адресну допомогу ще 4 місці, навіть будучи не працевлаштованою, відповідно до п.7 Порядку, то суд вважає останні безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вказаним Порядком не передбачено застосування п.7 останнього у разі зміни категорії особи, якій призначається така допомога, зокрема після закінчення відпустки по догляду за дитиною до досягнення останньою трьохрічного віку.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, під час здійснення відповідачем повноважень щодо призначення розміру та виплати допомоги позивачу було дотримано вимог чинного законодавства та не допущено його порушень. Усі рішення та дії приймались і вчинялись відповідачем у межах наданих йому повноважень, своєчасно та в повному обсязі, а вимоги позивача до відповідача щодо визнання його дій незаконними та зобов'язання вчинити перерахунок щомісячної допомоги є необґрунтованими та такими, що не відповідають діючому законодавству, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача в частині поновлення строку звернення до суду за захистом порушених прав є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню, а тому строк звернення до суду з позовом за захистом прав, свобод та інтересів підлягає поновленню.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.11.2016 року позивачу було відстрочено сплату судового збору у даній адміністративній справі до ухвалення судового рішення у даній справі. А тому, зважаючи на відмову в задоволенні позовних вимог позивача та в силу ст.ст.88, 94 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути з позивача 551,20 грн. судового збору в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505, ст.ст. 2, 4, 17, 18, 70, 71, 79, 88, 94, 99, 100, 159-161, 183-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 пропущений з поважних причин процесуальний строк звернення до адміністративного суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними, скасування рішення щодо відмови в призначенні соціальних виплат та зобов'язання призначити виплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. судового збору в дохід держави.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: