Справа № 808/1512/16
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2016 рокусправа № 808/1512/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 р. по справі № 808/1512/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР-АГРО-ПРОДУКТ" до Запорізької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР-АГРО-ПРОДУКТ» звернулось до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих Запорізькою обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області 19 жовтня 2015 року: № НОМЕР_1, яким визначено суму грошового зобовязання з податку на прибуток у розмірі 1259115 грн. (за основним платежем - 1007292 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 251823 грн.), № НОМЕР_2, яким визначено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 177972,50 грн. (за основним платежем 142378 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 35594,50 грн.), № НОМЕР_3, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1037870 грн. В обґрунтовування позову зазначалось про помилковість висновків, викладених в акті перевірки № 120/08-29-22-0108/35105397 від 28.09.2015 року, щодо порушень вимог податкового законодавства при формуванні податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування, при здійсненні в період з 01.07.2012 року по 31.12.2014 року господарської діяльності, у тому числі, по взаємовідносинам з контрагентами ТОВ «Діамікс», ТОВ «Металпромснаб», ТОВ «АТБ-маркет».

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нове рішення, відмовивши у задоволенні адміністративного позову. Апелянт вказує на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Так, вироком Подільського районного суду м. Києва від 08.07.2015 року у кримінальній справі № 758/3443/15-к встановлена обставина придбання ТОВ «Діамікс» з метою здійснення фіктивної підприємницької діяльності та надання іншим субєктам господарювання послуг з переведення безготівкових коштів у готівкові шляхом здійснення незаконних фінансово-господарських операцій. Укладений між позивачем та ТОВ «Діамікс» договір поставки реально не виконувався, а надані позивачем документи не підтверджують наявність господарських відносин між вказаними субєктами. Щодо інших контрагентів ТОВ «Металпромснаб» та ТОВ «АТБ-маркет», на думку апелянта, суд першої інстанції також дійшов помилкового висновку про реальне виконання договорів та не врахував доводи відповідача про наявність розбіжностей у товарно-транспортних накладних інформації щодо марки автомобілів, їх власників, а також відсутності складських приміщень для зберігання товару, сертифікатів якості виробника, які є обовязковими документами, що супроводжують товар. Крім того, за договором з ТОВ «АТБ-маркет» позивач не міг виступати замовником маркетингових послуг по просуванню товарної продукції в роздрібній торгівлі, оскільки власником товару було безпосередньо ТОВ «АТБ-маркет». Також в результаті перевірки було встановлено, що вартість замовлених позивачем маркетингових послуг 375310 грн. у листопаді 2014 року перевищує вартість реалізованого ним ТОВ «АТБ-маркет» товару 217261,52 грн., що свідчить про отримання збитків від такої угоди. Позивачем не надано інформації про виконання ТОВ «АТБ-маркет» маркетингових послуг у звязку із відсутністю у звітах відомостей про дослідження ставлення покупців до упаковки товару, визначення відносної динаміки продажу продукції у відповідній мережі, визначення обсягу продажу товару у торгівельних точках та інше, як це передбачалось умовами договору.

У поданих до суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржену постанову суду першої інстанції без змін як таку, що ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Позивач вказує на те, що вироком Подільського районного суду м. Києва від 08.07.2015 року у кримінальній справі № 758/3443/15-к встановлений лише намір здійснення злочинної діяльності засудженою особою ОСОБА_1 та факт підробки нею установчих документів ТОВ «Діамікс». Проте інформацію щодо участі ОСОБА_1 у певних господарських операціях, повязаних з ТОВ «УКР-АГРО-ПРОДУКТ», вирок не містить. Наявні первинні бухгалтерські документи підтверджують реальне виконання умов договору, тому суми податку на додану вартість, сплачені у ціні товару, були правомірно віднесені позивачем до складу податкового кредиту. На підтвердження реального виконання умов договору, укладеному з ТОВ «Металпромснаб» також були надані належним чином складені документи, а нотаріально засвідчена заява водія ОСОБА_2 додатково підтверджує факт перевезення товару. Судом першої інстанції правильно враховано і рішення господарського суду Донецької області від 16.09.2015 року у справі № 905/160/15, яким встановлена обставина поставки товару ТОВ «Металпромснаб». Щодо висновку відповідача про неправомірність віднесення витрат позивачем на оплату маркетингових послуг, позивач зазначає про те, що такі послуги були отримані від ТОВ «АТБ-маркет», що підтверджується відповідними документами, тому позивачем порушень вимог податкового законодавства також не допущено.

У судовому засіданні представники сторін підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та письмових запереченнях на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженої постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог, дійшла висновку про наявність підстав для її скасування.

Як свідчать наявні у справі письмові докази, з 01 по 14 вересня 2015 року фахівцями ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області проводилась документальна планова виїзна перевірка ТОВ «УКР-АГРО-ПРОДУКТ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 року по 31.12.2014 року, за результатами якої 28.09.2015 року складений Акт № 120/08-29-22-0108/35105397 (т. 1 а.с. 10-56). В Акті перевірки зафіксовані, у тому числі, порушення ТОВ «УКР-АГРО-ПРОДУКТ» пп.14.1.27, пп.14.1.36, пп.14.1.108 п.14.1 ст. 14, п.138, пп.138.10.3 п.138.10 ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 1007292 грн. (за 2014 рік), п. 198.2, п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті на загальну суму 142378 грн. (серпень 2014 року на суму 42230 грн., жовтень 2014 року на суму 100148 грн.), завищення відємного значення між сумою податкового зобовязання та податкового кредиту (рядок 19) на суму 1037870 грн. (грудень 2014 року), завищення залишку відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 22-рядок 23) (рядок 24) (грудень 2014 року на суму 1037870 грн.). На підставі Акту перевірки 19 жовтня 2015 року були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення: № НОМЕР_1, яким визначено суму грошового зобовязання з податку на прибуток у розмірі 1259115 грн. (за основним платежем - 1007292 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 251823 грн.), № НОМЕР_2, яким визначено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 177972,50 грн. (за основним платежем 142378 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 35594,50 грн.), № НОМЕР_3, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1037870 грн. (т.1 а.с.57-59).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень, які були прийняті контролюючим органом за відсутності порушень позивачем вимог податкового законодавства, викладених в Акті перевірки, при формуванні податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування, при здійсненні в період з 01.07.2012 року по 31.12.2014 року господарської діяльності, у тому числі, по взаємовідносинам з контрагентами ТОВ «Діамікс», ТОВ «Металпромснаб», ТОВ «АТБ-маркет».

Колегія суддів вважає за необхідне здійснити перевірку правильності висновків суду першої інстанції шляхом дослідження письмових доказів, наявних у справі.

Щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «Діамікс»:

01 червня 2014 року між ТОВ «Діамікс», як постачальником, в особі директора ОСОБА_3 та ТОВ «УКР-АГРО-ПРОДУКТ», як покупцем, в особі директора ОСОБА_4 укладений договір поставки № 1, предметом якого є поставка та передача у власність пакувальних матеріалів, найменування, кількість, асортимент, ціна, умови і терміні поставки яких визначається у специфікаціях, які є невідємними частинами договору (т.1 а.с. 80-88). На виконання умов договору позивачем були надані специфікації №№ 1 23, підписані сторонами з 11.07.2014 року по 19.08.2014 року (т. 1 а.с.94-116), видаткові накладні (т.1 а.с.117-140), платіжне доручення № 2473 від 26.11.2015 року про сплату позивачем ОСОБА_5 КУА «ОСОБА_3 Инвест ИС» на підставі договору про відступлення права вимоги № 231014 від 23.10.2014 року 1119045,73 грн. (т. 1 а.с.141), податкові накладні, які складені у липні, серпні 2014 року (т.3, а.с.200-220).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені вище документи підтверджують реальне виконання умов вказаного договору.

Апелянт стверджує про те, що судом не правильно надана оцінка доказам у справі, не враховані обставини, встановлені вироком Подільського районного суду м. Києва від 08.07.2015 року у кримінальній справі № 758/3443/15-к.

Як вбачається зі змісту зазначеного вироку, Подільським районним судом м. Києва за результатами розгляду кримінальної справи встановлено, що гр. ОСОБА_1, вступивши у змову із невстановленою слідством особою, взяла участь у придбанні 11.06.2014 року ТОВ «Діамікс» з метою здійснення фіктивної підприємницької діяльності, для переказу грошових коштів із безготівкової у готівкову форму, формування валових витрат та податкового кредиту іншими субєктами підприємницької діяльності без фактичного здійснення господарських операцій з продажу (придбанню), товарів, виконання робіт, надання послуг. Судом також було встановлено, що ОСОБА_1 за винагороду від невстановленої особи погодилась на реєстрацію ТОВ «Діамікс» за нею, як учасником товариства. З моменту державної реєстрації установчих документів, ОСОБА_1 не виконувала функцій директора ТОВ «Діамікс», господарською діяльністю не займалась. При цьому, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 підробила офіційні документи, які видаються та посвідчуються товариством, чим скоїла злочини, передбачені ч. 3, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України (т.4 а.с. 126-128).

Зважаючи на те, що первинні бухгалтерські документи підписані від імені ТОВ «Діамікс» в період з липня 2014 року по серпень 2015 року, тобто після його придбання ОСОБА_1 з метою здійснення фіктивної підприємницької діяльності, господарські операції між позивачем та ТОВ «Діамікс» не могли носити реальний характер, оскільки оформлялись лише документально і були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Суд першої інстанції в якості доказу по справі послався на заяву ОСОБА_1 від 27.04.2016 року, посвідчену головою виконавчого комітету Капітонівської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, в якій вона підтверджує здійснення протягом липня-серпня 2014 року господарської діяльності з ТОВ «УКР-АГРО-ПРОДУКТ» та поставку продукції на адресу вказаного підприємства, особисте підписання як директором ТОВ «Діамікс» первинних документів, тощо на поставку товару на користь ТОВ «УКР-АГРО-ПРОДУКТ» (т.1, а.с.70).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Частиною 4 статті 70 цього ж Кодексу визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Зазначена заява ОСОБА_1 не є допустим доказом по справі, оскільки не може вважатись письмовим доказом, тобто документом, що містить в собі відомості про обставини, які мають значення для справи у розумінні частини 1 статті 79 Кодексу. При необхідності встановити обставини на підставі показань суд мав допитати ОСОБА_1 в якості свідка, попередивши останню про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та за дачу завідомо неправдивих показань та привівши свідка до присяги у порядку, встановленому статтею 141 Кодексу адміністративного судочинства України. Стаття 78 цього ж Кодексу дозволяє здійснити допит свідка за місцем його проживання (перебування) за дорученням суду, що розглядає справу.

Суд першої інстанції зазначених процесуальних дій не вчинив, пославшись у постанові на вказану вище заяву ОСОБА_1 як на належний та допустимий доказ, не зважаючи на те, що зміст цієї заяви суперечить обставинам, встановленим вироком суду, у тому числі, повне визнання ОСОБА_1 вини у вчиненні злочинів, які були їй інкриміновані. Допустивши грубі порушення процесуального закону, суд першої інстанції безпідставно не врахував правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 29.03.2016 у справі №21-5315а15 (№808/7907/13-а), в якій зазначено, що статус фіктивного підприємництва несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами. Незважаючи на наявність належних та допустимих доказів фіктивної підприємницької діяльності ТОВ «Діамікс» після 11 липня 2014 року, суд першої інстанції дійшов висновку про реальне виконання останнім у договору поставки і такий висновок колегія суддів вважає таким, що не відповідає обставинам справи.

Щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «Металпромснаб»:

05 вересня 2014 року між ТОВ «УКР-АГРО-ПРОДУКТ», як замовником, та ТОВ «Металпромснаб», як постачальником, укладений договір поставки № 128/14, за умовами якого постачальник прийняв на себе зобовязання виготовити та поставити замовнику продукцію з полімерних та комбінованих матеріалів (т. 1 а.с. 142-147). За умовами договору якість продукції має підтверджуватись посвідченнями якості виробника та гігієнічними висновками на матеріали чи готову продукцію, яка використовується при виготовленні продукції ( п.2.4 Договору). Ціни та продукцію визначаються сторонами окремо на кожну партію поставки у рахунках ( п. 4.1 Договору). На підтвердження реального виконання цього договору позивачем надані заявки на здійснення постачання партії товару (т. 1 а.с. 149-159), видаткові накладні (т. 1 а.с. 160-200), платіжні доручення (т. 1 а.с.201-203, т. 2 а.с. 1-28), податкові накладні (т.3, а.с.122-165).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені вище документи підтверджують реальне виконання умов вказаного договору.

Проте, як вбачається зі змісту договору № 128/14 продукція має супроводжуватись наступними документами: видаткова накладна, рахунок, гігієнічний висновок на матеріали або готову продукцію, а також інші необхідні транспорті документи (п. 5.3. договору). Позивачем не надані ані до податкової перевірки, ані до суду посвідчення якості виробника та зазначені гігієнічні висновки. Крім того, у товарно-транспортних накладних № 271, 270, 272, 262, 261, 260, 266, 253, 247, 246, 243 відсутні посилання на номер та дату довіреності вантажоодержувача ТОВ «УКР-АГРО-ПРОДУКТ» (зазначено, що вантаж приймав менеджер по збуту ОСОБА_6В.). Також, на думку колегії суддів, обґрунтованими є доводи контролюючого органу про те, що за даними автоматизованої системи співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту за 2014 рік серед постачальників товару, робіт, послуг ТОВ «Металпромснаб» відсутнє підприємство ТОВ «Компанія «Айрапі», яка зазначена у товарно-транспортних накладних як перевізник. У свою чергу, серед покупців товарів, робіт, послуг ТОВ «Компанія «Айрапі» за 2014 рік відсутнє ТОВ «Металпромснаб». У деклараціях з податку на додану вартість у 2014 році зазначені товариства не відображали податкових зобовязань та не відносили до складу податкового кредиту суми за послугами з перевезення. Зазначене свідчить про відсутність між ТОВ «Металпромснаб» та ТОВ «Кампанія «Айрапі» у 2014 році будь-яких господарських взаємовідносин. Відтак, надані суду товарно-транспорті накладні не підтверджують факт здійснення перевезення продукції за договором № 128/14.

Податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів, не дозволяє формувати дані податкового обліку навіть незалежно від спрямованості умислу платників податку - учасників відповідної операції. Стаття 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначає активи як ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Згідно частини 1 статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Частиною 2 статті 3 цього ж Закону передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Таким чином, зазначеними законодавчими нормами встановлено, що, по-перше, податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку; по-друге, підставою для бухгалтерського обліку є первинні документи, по-третє, первинні документи фіксують факт здійснення господарських операцій; по-четверте, такі господарські операції обовязково викликають зміни в структурі активів.

Колегія суддів критично ставиться до доводів позивача щодо наявності рішення господарського суду Донецької області від 16.09.2015 року у справі № 905/160/15, яким встановлена обставина поставки товару ТОВ «Металпромснаб», оскільки зазначена обставина встановлена господарським судом виключно на підставі наданих позивачем документів. Адміністративний суд, у свою чергу, здійснює перевірку реального виконання умов договору, враховуючи обставини, які свідчать про неможливість здійснення поставки товару через відсутність обовязкових документів, передбачених договором та наявність податкової інформації, яка підтверджує факт нездійснення перевезення товару автомобільним перевізником.

Зважаючи на те, що ТОВ «Діамікс» було придбано у липні 2014 року з метою здійснення фіктивної підприємницької діяльності, будь-які угоди, господарські операції укладені з ним не можуть розглядатись як такі, що мали на меті отримання прибутку на законних підставах. Первинні документи, надані на підтвердження виконання договору, укладеного з ТОВ «Металпромснаб», у тому числі, товарно-транспорті накладні, також не можуть свідчити про наявність господарських правовідносин між позивачем та цим контрагентом, зважаючи на наявність податкової інформації, яка спростовує факт здійснення перевезень ТОВ «Кампанія «Айрапі» на замовлення ТОВ «Металпромснаб» для ТОВ «УКР-АГРО-ПРОДУКТ». Крім того, посилання суду першої інстанції, як на належний та допустимий доказ, на заяву гр. ОСОБА_7, який підтвердив здійснення ним перевезення продукції, без допиту його в якості свідка із дотриманням процедури, визначеної статтею 141 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає грубим порушенням вимог процесуального закону, що призвело до помилкових висновків про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень.

Щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «АТБ-маркет»:

01 вересня 2014 року між ТОВ «УКР-АГРО-ПРОДУКТ», як замовником, та ТОВ «АТБ-маркет», як виконавцем, укладений договір про надання маркетингових послуг № 59291, за умовами якого постачальник прийняв на себе зобовязання надати послуги згідно додатку № 1 до договору (т. 2 а.с. 66-71). На підтвердження реального виконання цього договору позивачем надані акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 203002 від 31.10.2014, №186005 від 30.09.2014, №226001 від 30.11.2014 (т.2, а.с.83-85) та податкові накладні (т.3, а.с.221-224).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені вище документи підтверджують реальне виконання умов вказаного договору.

Як стверджує апелянт, під час податкової перевірки встановлено, що за період з вересня по листопад 2014 року ТОВ «УКР-АГРО-ПРОДУКТ» було реалізовано ТОВ «АТБ-маркет» вівсяні пластівці на суму 259548 грн., проте у грудні 2014 року частину товару на суму 42287 грн. було повернуто позивачу. Отже, сума реалізованого товару складає 217261,52 грн. Разом з цим, вартість маркетингових послуг, які замовлені позивачем у ТОВ «АТБ-маркет» складає 375310 грн., що свідчить про недоцільність, економічну необґрунтованість та збитковість господарської операції за договором № 59291, що виключає можливість підтвердження звязок витрат, понесених на придбання цих послуг, з фінансово-господарською діяльністю позивача.

Підпунктом 14.1.108 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що маркетингові послуги (маркетинг) - послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та післяпродажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків. До маркетингових послуг належать, у тому числі: послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги).

Згідно підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, яка діяла до 01.01.2015 року, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником). Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Колегія судді дійшла висновку про відсутність у позивача права на включення до складу витрат і податкового кредиту сум, сплачених ТОВ «АТБ-маркет» за послуги з розміщення продукції на торгових об'єктах, з передпродажної підготовки, з дослідження торгових марок, інформаційно-маркетингові послуги, послуги з логістичної обробки товарів, з реклами, оскільки зазначені послуги надавались тією ж юридичною особою, яка придбала товар у позивача для продажу у власній торговій мережі. Окрім того, взаємозв'язку між отриманими позивачем від ТОВ «АТБ-маркет» послугами та результатами його господарської діяльності не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до ухвалення помилкового рішення, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржена постанова - скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову за наведених вище підстав.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 р. по справі № 808/1512/16 скасувати.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР-АГРО-ПРОДУКТ" - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: С.В. Чабаненко