Справа № 646/9908/16-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 р. Справа № 646/9908/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.10.2016р. по справі № 646/9908/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити пенсію згідно Закону України №2195 та Закону України №796-ХІІ-91, з урахуванням положень Конституції України, виходячи з принципу верховенства права.

Позивач послався на те, що відповідно до листа Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводського району м. Харкова №6914/33-02 від 05.08.2016р. заробітна плата для обчислення пенсії по інвалідності обчислена з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2006 р. та не осучаснена, а постанова Кабінету Міністрів України №1210, на підставі якої нараховується пенсія, прийнята до рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012р. Крім того, до спірних правовідносин позивач просив застосувати положення ст. 268 Цивільного кодексу України, що відповідає ч.1 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України і положенням ст. 50, ст. 54 Закону України №796-ХІІ-91 і Закону України №2195.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.10.2016р. по справі №646/9908/16-а відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова в частині вимог про зобов'язання вчинити певні дії щодо нарахування та виплати державних пенсій за період з 01.01.2012 р. по 21.04.2015р. ; закрито провадження в частині вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова про зобов'язання вчинити певні дії щодо нарахування та виплати державних пенсій за період з 22.04.2015р. по 21.08.2015р.; залишено без розгляду адміністративний позов в частині вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова про зобов'язання вчинити певні дії щодо нарахування та виплати державних пенсій за період з 22.08.2015р. по 12.03.2016р.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.10.2016р. позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м.Харкова про зобов'язання вчинити певні дії щодо нарахування та виплати державних пенсій з 13.03.2016р. залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач ОСОБА_1 має статус дитини війни, є інвалідом 3 групи та віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим Харківською обласною державною адміністрацією 10 жовтня 2001 року (а.с.6).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова та з 21.09.2001 р. отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи від захворювання внаслідок аварії на ЧАЕС.

Із матеріалів справи вбачається, що 26.07.2016 р. ОСОБА_1 звернувся із заявою до управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова, в якій просив провести попередній перерахунок пенсії від заробітної плати за періоди з 1981 р. по 1985 р. та з 1985 р. по 1989 р. Крім того, заявник просив повідомити, коли буде проведено "осучаснення" заробітної плати для обчислення пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1210, а також проведено індексацію пенсії.

Листом від 05.08.2016р. № 6974/33-02 управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова повідомило, що заробітна плата для обчислення пенсії по інвалідності ІІІ групи від захворювання внаслідок аварії на ЧАЕС обчислена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 р., яка станом на 01.08.2016 р. є чинною і зміни до неї в частині осучаснення заробітної плати не вносились. Також повідомлено, що до вирішення питання проведення індексації із врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 р. №77 "Про внесення змін до постанови КМУ від 17.07.2003 р. №1058 і від 09.12.2015 р. №1013" щодо проведення індексації пенсій в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджету Пенсійного фонду України, в січні - серпні 2016 р. індексація не проводилась.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності нарахування позивачеві пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 р.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зважає на наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, визначення соціального захисту потерпілого населення визначено в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ (надалі - Закон №796-ХІІ).

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

28.12.2014 року на підставі Закону № 76-VII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" статті 50, 54 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладені в новій редакції.

Так, відповідно до ст. 50 Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Статтею 54 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Редакція статей 50, 54 Закону №796-ХІІ є діючою на час виниклих між сторонами спірних правовідносин та неконституційною не визнавалась.

Постановою Кабінету Міністрів України " Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №1210 від 23.11.2011 року затверджено порядок обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС.

За приписами п. 9 вказаної Постанови, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, для осіб з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і пенсії у зв'язку з втратою годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначаються за формулою П= Зс * Кзс*Кв/100%, де П - розмір пенсії; Зс - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2006 рік, що застосовується для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).

Згідно з п. 13 вказаної Постанови щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у таких розмірах:1) особам, що належать до категорії 1:з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: інвалідам I групи - 474,5 гривні; інвалідам II групи - 379,6 гривні; інвалідам III групи - 284,7 гривні; для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: інвалідам I групи - 341,64 гривні; інвалідам II групи - 227,76 гривні; інвалідам III групи - 170,82 гривні; 2) особам, що належать до категорій 2 - 4:особам, що належать до категорії 2, - 170,82 гривні; особам, що належать до категорії 3, - 113,88 гривні; особам, що належать до категорії 4, - 56,94 гривні; 3) дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 170,82 гривні.

Постановою Кабінету Міністрів України №112 від 25.03.2014 року внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме: щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у таких розмірах: 1) особам, що належать до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: інвалідам ІІІ групи- 284,7 гривні.

Відповідно до висновків п.п.2.1 п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду №20-рп/2011 від 26.12.2011 р., передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване статтею 48 Конституції України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач, здійснюючи нарахування та виплату позивачу державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у визначеному Кабінетом Міністрів Україні розмірі, діяв з урахуванням вимог законодавства, та він не міг застосовувати не існуючої норми.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити пенсію згідно Закону України №2195 колегія суддів зазначає наступне.

Законом України "Про соціальний захист дітей війни" № 2195-IV від 18 листопада 2004 року (зі змінами та доповненнями), встановлено правовий статус дітей війни та визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дитина війни це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII від 28.12.2014, положення ч.1 ст.6 Закону № 2195-IV було викладено в новій редакції.

Так, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Редакція цієї статті є діючою на час виниклих між сторонами спірних правовідносин та неконституційною не визнавалась.

Згідно з пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 р. № 1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" ( в редакції із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 112 від 25.03.2014р.), дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", провадиться у розмірі 66,43 гривні. Тобто, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", провадиться у розмірі 66 грн. 43 коп.

Виходячи із системного аналізу вказаних правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач, здійснюючи нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії як дитині війни, у визначеному Кабінетом Міністрів Україні розмірі, діяв з урахуванням вимог чинного законодавства.

Крім того, колегія суддів зазначає, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 року №77 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 і від 9 грудня 2015 року №1013" індексація пенсій не проводиться, тому підстав для перерахунку пенсії позивачу немає.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не було враховано положення ст. 71 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Принцип законності передбачає застосування судами законів України, а також нормативно - правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, Закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Отже, відповідачем під час нарахування та виплати позивачу пенсії у розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України, не було порушено принцип законності.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції безпідставно розглянуто справу в порядку скороченого провадження, чим позбавлено позивача права участі у розгляді своєї справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп.2 ч.1 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України cкорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Про відкриття скороченого провадження суд виносить ухвалу, копія якої разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів невідкладно надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу. В ухвалі в обов'язковому порядку зазначаються строк подання заперечення проти позову, порядок його подання, а також наслідки неподання такого заперечення. Відповідач у десятиденний строк з дня одержання такої ухвали та копій документів може подати заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову. Якщо справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача, то заперечення проти позову чи заява про визнання позову мають бути подані безпосередньо до канцелярії суду (ч.3 ст.183-2 КАС України).

Суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Не допускається розгляд у порядку скороченого провадження адміністративних справ, які належить розглядати колегією суддів, а також адміністративних справ щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму (ч.11 ст.183-2 КАС України).

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не було порушено обмежень, встановлених статтею 183-2 КАС України, щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що вищенаведені доводи позивача не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції не вирішено позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити пенсію згідно із Законом України №2195.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 198, п. 2 ч. 1 ст. 201 КАС України суд апеляційної інстанції змінює постанову або ухвалу суду першої інстанції, якщо вирішено не всі позовні вимоги або питання.

Оскільки судом вирішено не всі позовні вимоги, колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржувану постанову.

Керуючись ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, п. 2 ч.1 ст. 198, ст. 201, ч.2 ст.205, ст.207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.10.2016р. по справі № 646/9908/16-а змінити, виклавши резолютивну частину в такій редакції.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова про зобов'язання нарахувати та виплатити з 13.03.2016р. пенсію згідно Закону України №2195 та Закону України №706-ХІІ, з урахуванням положень Конституції України, виходячи з принципу верховенства права - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Присяжнюк О.В. Русанова В.Б.