Справа № 535/188/15-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року м. Київ К/800/43803/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Мороз В.Ф.,

Донця О.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області на постанову Котелевського районного суду Полтавської області від 26 червня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Котелевському районі Полтавської області про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах; зобов'язання відповідача зарахувати йому період роботи з 15.08.1979 по 29.09.1983 в Котелевській міжгосподарській шляхово-будівельній організації №10 на посаді форсунника асфальтобетонного заводу та період роботи з 30.09.1983 по 21.08.1990 в Котелевській міжгосподарській пересувній механізованій шляховій колоні №10 на посаді варильника бітуму до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій Пенсійного фонду, що полягають у безпідставній відмові зарахувати до стажу роботи позивача періоди його роботи в Котелевській міжгосподарській шляхово-будівельній організації №10 і Котелевській міжгосподарській пересувній механізованій шляховій колоні №10 та, як наслідок, незаконній відмові Пенсійного фонду призначити позивачу пенсію на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» за наявності обґрунтованих підстав для такого призначення.

Постановою Котелевського районного суду Полтавської області від 26 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року, позов задоволено: визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області зарахувати ОСОБА_2 періоди роботи з 15.08.1979 по 29.09.1983 та з 30.09.1983 по 21.08.1990 до стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 виробництв цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 04.12.2014.

У поданій касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області із посиланням на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до копії паспорта КН №328020, виданого 15.02.1997 року Котелевським РВ УМВС України в Полтавській області, ОСОБА_2 27.11.2012 виповнилося 55 років.

04.12.2014 позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області з письмовою заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням відповідача від 30.01.2015 №7 ОСОБА_2 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв'язку з відсутністю необхідної тривалості пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку. Відповідачем вказано, що для зарахування періоду роботи позивача з 15.08.1979 по 29.09.1983 в Котелевській міжгосподарській шляхово-будівельній організації №10 на посаді форсунника асфальтобетонного заводу та періоду роботи з 30.09.1983 по 21.08.1990 в Котелевській міжгосподарській пересувній механізованій шляховій колоні №10 на посаді варильника бітуму до пільгового стажу немає підстав, оскільки у надісланих документах відсутні відомості про виробництво в якому був задіяний заявник, а саме про зайнятість на новому будівництві та сезон протягом якого заявник працював на даних посадах.

Вважаючи незаконним рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, вказав, що Управлінням Пенсійного фонду безпідставно відмовлено позивачу у зарахуванні його стажу роботи в Котелевській міжгосподарській шляхово-будівельній організації №10 (та правонаступниках зазначеного підприємства) та, як наслідок, безпідставно відмовлено позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства, погоджується з вказаними висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Водночас, порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (до 1 січня 1992 року) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 вказаного закону.

Згідно з статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Пунктом б) статті 9 Закону СРСР від 14.07.1956 року «Про державні пенсії» передбачалось, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком робітники та службовці на інших роботах з важкими умовами праці - за списком виробництв, цехів, професій та посад, що затверджується Радою міністрів СРСР: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у трудовій книжці позивача зазначено, що він з 15.08.1979 по 29.09.1983 працював в Котелевському міжколгоспному шляхово-будівельному управлінню №10 на посаді форсунника асфальтобетонного заводу, а з 30.09.1983 по 21.08.1990 в Котелевській міжгосподарській пересувній механізованій шляховій колоні №10 на посаді варильника бітуму.

У 1979 році Котелевське міжколгоспне шляхово-будівельне управління №10 перейменовано у Котелевську міжгосподарську шляхово-будівельну організацію №10, а в 1982 році у Котелевську міжгосподарську пересувну механізовану шляхову колону №10.

У 1987 році Котелевську міжгосподарську пересувну механізовану шляхову колону №10 реорганізовано в Котелевську пересувну шляхово-будівельну дільницю №10.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 в тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 30.03.2015 року станом на 30.03.2015 правонаступником ліквідованої Котелевської міжгосподарської пересувної механізованої шляхово-будівельної колони №10 є ТОВ «Агрофірма «Маяк».

Відповідно до листа ТОВ «Агрофірма «Маяк» від 23.04.2015 року товариство не має можливості надати довідку про підтвердження наявного трудового стажу ОСОБА_2, оскільки під час реорганізації Котелевської міжгосподарської пересувної механізованої шляхово-будівельної колони №10 документи з особового складу (книги обліку розрахунків по оплаті праці та накази начальника) за 1966 - 2011 роки передано на зберігання до комунального підприємства «Трудовий архів Котелевського району».

З огляду на викладене, колегія суддів вказує на обґрунтованість твердження судів попередніх інстанцій, що неможливість з об'єктивних причин надати уточнюючу довідки до Управління Пенсійного фонду України у Котелевському районі, не може бути підставою для відмови в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 зазначеного Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до листа Об'єднаного трудового архіву Котелевського району від 05.05.2015 №143 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно працював в Котелевському міжколгоспному шляхово-будівельному управлінні №10, з 22.12.1979 року - Котелевська міжгосподарська шляхово-будівельна організація №10, з 05.10.1982 року - Котелевська міжгосподарська пересувна механізована шляхова колона №10, а з 07.05.1987 року - Котелевська пересувна шляхово-будівельна дільниця №10 (смт Котельва Полтавської області).

У таблиці про заробітну плату та посаду зазначається, що позивач працював на посаді форсунника асфальтобетонного заводу з серпня 1979 року по грудень 1984 року, з січня 1985 року по грудень 1986 року на посаді кочегара, а з січня 1987 року по серпень 1990 року на посаді варильника бітуму.

Однак, в архівному витягу Об'єднаного трудового архіву Котелевського району від 05.05.2015 №144 зазначається, що в книгах наказів директора з особового складу по Котелевському міжколгоспному шляхово-будівельному управлінні №10, з 05.10.1982 року - Котелевська міжгосподарська пересувна механізована шляхова колона №10 (смт. Котельва Полтавської області) з 1979 -1990 року, даних про переведення на роботу з неповним робочим днем та перебування у відпустках без збереження заробітної плати ОСОБА_2 не виявлено.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що загальний трудовий стаж роботи ОСОБА_2 на день подачі заяви про призначення пенсії становить 26 років 4 місяці 12 днів, а стаж роботи на посаді форсунника асфальтобетонного заводу та на посаді варильника бітуму - 11 років 6 днів, що є достатнім для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Професії (посади), які обіймав позивач, входили до списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 «Об утверждении списков производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах» (розділ ХХІХ).

Допитані під час судового розгляду у судах попередніх інстанцій свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які протягом тривалого часу працювали разом з позивачем на асфальтобетонному заводі МПМШК-10 та отримують пільгову пенсію відповідно до Списку №2, підтвердили, що позивач працював форсунником та варильником бітуму на асфальтобетонному заводі МПМШК-10, що знаходиться в с. Любка Котелевського району.

З урахуванням викладеного, зважаючи на досліджені судами попередніх інстанцій докази, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що пільговий стаж позивача на посадах форсунника асфальтобетонного заводу та варильника бітуму підтверджено документально та безпідставно не зараховано відповідачем при розгляді заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Колегія суддів вказує, що в даному випадку суди попередніх інстанцій обґрунтовано вийшли за межі позовних вимог та врахували при прийнятті рішення норми статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки в іншому випадку захист порушеного права позивача був би не повним.

З огляду на викладене, зважаючи на обставини, встановлені судами під час судового розгляду справи, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області відхилити, а постанову Котелевського районного суду Полтавської області від 26 червня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: