Справа № 632/2059/16-а
Суддя: Кочнєв О. В.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/2059/16-а
провадження № 2-а/632/49/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 р. м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

судді - Кочнєва О.В.,

за участі секретаря Бойченко С.В.,

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Первомайський Харківської області адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Первомайському районі Харківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21.10.2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням змінених позовних вимог щодо розрахунку пенсійних виплат від 14.11.2016 року, просив:

- поновити строк звернення до суду, пропущений з поважних причин;

- визнати нечинними та скасувати рішення відповідача від 30.09.2016 року №116/Д-14 та від 07.10.2016 року №124/Д-14;

- зобовязати відповідача перерахувати та виплачувати позивачу пенсію державного службовця у розмірі 80% від заробітної плати у розмірі 4748,40 грн. за період з 01.12.2015 року по 30.04.2016 року та у розмірі 5416,96 грн. за період з 01.05.2016 року та по життєво, виплатити позивачу недоотримані кошти пенсії за вищевказаний період у розмірі 21822,23 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що з грудня 2009 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до ОСОБА_4 України «Про державну службу» у розмірі 80% від заробітної плати, яку отримувала на останній посаді перед виходом на пенсію. При цьому стаж державної служби позивача становить 10 років 1 місяць і 18 днів. У вересні-жовтні 2016 року позивач звернулася до відповідача із заявами про перерахунок пенсії як не працюючий пенсіонер у звязку із змінами у діючому законодавстві стосовно заробітної плати на відповідній посаді, з якої позивач виходила на пенсію, окремо з 01.12.2015 року до 30.04.2016 року та з 01.05.2016 року та по життєво. Відповідач відмовив позивачеві у перерахунку пенсії на підставі рішень, які позивач просить скасувати, у звязку з відсутністю нормативної бази для такого перерахунку. Окремо відповідач надав позивачеві довідку про заробітну плату на відповідній посаді, з якої позивач виходила на пенсію, яка на думку позивача, не відповідає дійсності, а тому вона надала власні розрахунки належних їх пенсійних виплат разом із заявою по зміну позовних вимог щодо розрахунку пенсійних виплат. При поясненні своєї позиції посилалася на ст. 22 Конституції України, рішення Конституційного суду України №5-рп/2005 від 22.09.2005 року та рішення Конституційного суду України №3-рп/2012 від 25.01.2012 року. Враховуючи викладене просила суд задовольнити її позовні вимоги в їх редакції від 14.11.2016 року. Окремо просила суд поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду, оскільки вона була позбавлена можливості звернутися до суду у визначений законодавством строк, оскільки здійснювала догляд за своєю хворою матусею ОСОБА_5 (а.с.25, 65), яка за висновком лікарів потребує постійного стороннього догляду. Також у судовому засіданні навела мотиви та розрахунки, чому на її думку її розрахунок заробітної плати на посаді начальника управління пенсійного фонду України станом на 01.12.2015 та окремо на 01.05.2016 року відповідає дійсності, а наданий суду відповідачем ні.

Відповідач не погодившись із позовною заявою позивача надав суду заперечення (а.с.35-37), в яких зазначив, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі, оскільки нормативно-правові акти, на які вона посилається, а саме ст.37-1 ОСОБА_4 України «Про державну службу» від 16.12.1993 року разом з усім законом, окрім ст.37, втратила чинність з 01.05.2016 року у звязку з прийняттям ОСОБА_4 України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, а в постанові Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 року було скасовано п.4, на який посилається позивач по справі. Наразі законодавчих підстав для перерахунку пенсій державним службовцям, які виходили на пенсію за ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 року немає, а тому і немає підстав для задоволення позову ОСОБА_1 Окремо у судовому засіданні представники відповідача надали пояснення, що довідки надані на вимогу суду від 08.11.2016 року про заробітну плату на посаді начальника управління Пенсійного фонду України, відповідають дійсності, а розрахунки позивача ні, навівши відповідні розрахунки.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

При розгляді справи суддя вважає за необхідне зазначити, що позовні вимоги слід розділити на три частини, одна з яких стосується математичного підрахунку розміру заробітної плати на посаді начальника управління Пенсійного фонду України у Первомайському районі Харківської області за періоди з 01.12.2015 року до 30.04.2016 року та з 01.05.2016 року до 21.10.2016 року, друга - періоду за межами строків звернення до адміністративного суду, а третя - щодо суті позовних вимог в межах зазначеного строку.

Щодо математичного розрахунку розміру заробітної плати на посаді, з якої позивач виходила на пенсію, то суд вважає за необхідне встановити даний факт відповідно до п.4 ч.1 ст.7 КАС України щодо офіційного з`ясування всіх обставин справи.

Так, при вирішенні питання щодо розміру заробітної плати начальника УПФУ у Первомайському районі Харківської області, з якої позивач виходила на пенсію, встановлено, що позивач, враховуючи змінені позовні вимоги позовної заяви, вважає що до такого розрахунку у період з 01.12.2015 року до 30.04.2016 року повинні бути включені: посадовий оклад у розмірі 1755,00 грн., надбавка за ранг 80,00 грн., надбавка за вислугу років (10 років, 20% від посадового окладу та рангу) 367,00 грн., надбавка за високі досягнення у праці (50% від посадового окладу, рангу та надбавки за вислугу років) 1101,00 грн. та премія (150% від посадового окладу) 2632,50 грн., а загалом 5935,50 грн. у звязку з чим пенсія складає 80% від вказаної суми у розмірі 4748,40 грн.(а.с.56).

Відповідач вважає, що у вказаний період заробітна плата їх керівника складає 4113,86 грн. і складається з: посадового окладу у розмірі 1755,00 грн., надбавки за ранг 80,00 грн., надбавки за вислугу років (10 років, 20% від посадового окладу та рангу) 367,00 грн., надбавка за високі досягнення у праці (40% від посадового окладу, рангу та надбавки за вислугу років) 880,80 грн. та премія (58,75% від посадового окладу) 1031,06 грн.(а.с.47).

Таким чином, різниця між сторонами мається у розмірах щодо надбавки за високі досягнення у праці та премії. При вирішенні справи по суті суд вважає правильним розрахунок надбавки, який наведений відповідачем по справі, оскільки 50% - це граничний розмір надбавки за високі досягнення у праці, передбачений п.п.п. в) п.п. 1) п.2 постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», а тому вважати, що вказана надбавка у грудні 2015 року та в подальшому в січні-квітні 2016 року становила граничний розмір у суду підстав немає.

Щодо премії, то тут суд не погоджується ні з розрахунком позивача, ні з розрахунком відповідача, оскільки позивач вважав, що розмір премії повинен був їй нарахований для перерахунку пенсії у розмірі 150%, і що такий розмір премії був встановлений лише в грудні 2015 року, а в подальшому у січні-квітні 2016 року він був нижчим (а.с.69), а відповідач при розрахунку премії за період грудень 2015 квітень 2016 року включив у розрахунок з власних переконань премію за грудень у розмірі 33%, вважаючи інші 117% - компенсацією індексації заробітної плати, що не відповідає діючому законодавству та є особистою думкою відповідача. В той же час дійсний розмір премії на посаді начальника управління Пенсійного фонду України у Первомайському районі Харківської області у період з 01.12.2015 року до 30.04.2016 року склав 81% посадового окладу як добуток усіх премії за кожний місяць окремо (грудень - 150%, січень 70%, лютий 60%, березень 60% та квітень 65%) поділені на 5 місяців, що відповідає п.п.2) п.2 постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.2006 року. Таким чином, дійсний розмір премії склав 1421,55 грн. (1755,00 грн.*81%).

Розмір заробітної плати на посаді начальника управління пенсійного фонду України у Первомайському районі Харківської області, яку займала позивач по справі, у період з 01.12.2015 року до 30.04.2016 року повинен був скласти 6771,20 грн. (1755,00 грн. посадовий оклад, 80,00 грн. надбавка за ранг державного службовця, 367,00 грн. - надбавка за вислугу років (20%), 880,80 грн. надбавка за високі досягнення у праці у розмірі 40% та 1421,55 грн. премія (81% від посадового окладу у середньому за грудень 2015 року квітень 2016 року).

При розгляді питання щодо заробітної плати керівника УПФУ у Первомайському районі Харківської області з 01.05.2016 року позивач вважала, що такий розмір складається із посадового окладу у розмірі 4824,00 грн., надбавки за ранг у розмірі 500 грн. (6 ранг) та надбавки за вислугу років у розмірі 1447,20 грн. (30% - по 3% за кожний повний рік вислуги на підставі ч.1 ст.50 ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року)(а.с.56).

Відповідач вважав, що в даному випадку застосуванню підлягає норма, відповідно до якої оклад позивача становив би 4824,00 грн., надбавка за ранг у розмірі 80,00 грн., оскільки позивачу 6 ранг за новим законом про державну службу не присвоювався, та надбавка за вислугу років повинна скласти 980,80 грн., оскільки позивачу вказана надбавка повинна була виплачуватися у розмірі 20% від посадового окладу за стаж державної служби відповідно не до діючого закону України «Про державну службу», а відповідно до закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року (а.с.46).

В цьому випадку суддя погоджується з думкою позивача, та вважає, що розмір заробітної плати із стажем державної служби та посадою, яку позивач займала, повинен був скласти 6771,20 грн. (4824,00 грн. посадовий оклад, 500,00 грн. надбавка за ранг державного службовця та 1447,20 грн. надбавка за вислугу років - 30% посадового окладу) саме на підставі нині діючого закону, оскільки закон 1993 року втратив 01.05.2016 року чинність.

Щодо питання розміру пенсії позивача суд зазначає наступне.

За другою частиною позовних вимог за межами строку звернення до адміністративного суду знаходяться позовні вимоги за період з 01.12.2015 року до 21.04.2016 року і у відношенні до яких суд вважає за необхідне залишити позовні вимоги без розгляду, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала або окремо зазначається у постанові суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із пропуском строку звернення до адміністративного суду, надав клопотання про поновлення строків звернення йому до суду у звязку з доглядом за хворою матір`ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в той же час навіть довідка про те, що ОСОБА_5 потребує стороннього догляду, отримувалася ОСОБА_5 самостійно, а не позивачем по справі, що разом з відсутністю доказів соціальних служб та медичного закладу про догляд за матір`ю виключно та безперервно позивачем по справі вказує на те, що вказана обставина не може слугувати поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду, а тому у задоволенні клопотання про поновлення строків звернення до суду у період з 01.12.2015 року до 21.04.2016 року слід відмовити, а причини пропуску визнати неповажними. Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 за вищевказаний період повинна бути залишена без розгляду.

Щодо періоду з 22.04.2016 року до 21.10.2016 року та відповідно до вимог позивача по життєво, то тут суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.37-1 ЗУ «По державну службу», який діяв до 31.12.2014 року у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у звязку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсій здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Вказана редакція ст.37-1 ЗУ «Про державну службу» була змінена нормами ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року, який набрав законної сили 01.01.2015 року і відповідно до якого редакція ст.37-1 встановлювала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

З 01.05.2016 року набрав чинності ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року, відповідно до якого перерахунок пенсій державним службовцям, які раніше виходили на пенсію взагалі не був передбачений та який скасував у повному обсязі, окрім ст.37 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 року, зокрема ст.37-1.

Відповідно до п.п.2 п.4 постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» в редакції до 01.12.2015 року у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України після набрання чинності ОСОБА_4 України від 16.01.2003 року «Про внесення змін до ОСОБА_4 України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності ОСОБА_4 України «Про державну службу» визначається в такому порядку: іншим пенсіонерам на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» п.4 вищевказаної постанови КМУ №865 був виключений, а сама постанова №1013 застосовується з 01.12.2015 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року за №622 «ОСОБА_2 питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» постанова Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 року була визнана такою, що втратила чинність в цілому.

ОСОБА_4 України «Про державну службу» від 10.12.2015 року наразі діють і у конституційному або законодавчому порядку не визнані неконституційними або не змінені, тому застосування ст.37-1 ЗУ «Про державну службу» суперечить діючому законодавству.

Постанови Кабінету Міністрів від 09.12.2015 року №1013 та від 14.09.2016 року №622 діють, у судовому порядку в адміністративному провадженні не оскарженні, а тому застосування положень постанови КМУ №865 від 31.05.2000 року є таким, що суперечить діючому законодавству.

Таким чином, вимоги заявниці не ґрунтуються на діючому законодавстві та є необгрунтованими.

При розгляді вказаної справи суддя вважає за необхідне застосувати практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 ОСОБА_4 України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року є джерелом права на рівні з КАС України та іншими нормативно-правовим актами.

Застосуванню в даному випадку підлягають висновки Європейського суду з прав людини по справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та 71378/10) від 26.06.2014 року, яке набуло статусу остаточного 26.09.2014 року. Так, посилання позивача та на ст.22 Конституції України щодо не допущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, то у п.п. 57-60 вказаного рішення було зазначено, що «насамкінець перший заявник скаржився, що національні суди не взяли до уваги його аргументи, зокрема, його посилання на Конституцію України (див. рішення у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, від 18 липня 2006 року). Перший заявник також скаржився, що не було задоволено його вимогу щодо відшкодування судових та інших витрат, а також матеріальної та моральної шкоди. Ретельно розглянувши ці скарги з урахуванням усіх наявних у нього документів, Суд вважає, що вони не виявляють жодних ознак порушення прав і свобод, гарантованих Конвенцією. З цього випливає, що ця частина заяви має бути визнана неприйнятною як явно необґрунтована відповідно до підпункту «а» пункту 3 та пункту 4 статті 35 Конвенції».

Окремо у п. 31 та п. 36 даного рішення було зазначено, що кожна держава вправі самостійно обирати вид та спосіб соціального забезпечення своїх громадян, зокрема у пенсійних виплатах, та що не можна вважати «законним сподіванням» отримання соціальних виплат, які державою у відповідному законодавстві не передбачено. При цьому держава не допустила зменшення або зміну пенсійних виплат, які отримує позивач. Тому в даному випадку «законне сподівання» ОСОБА_1 на перерахунок пенсії не ґрунтується на вимогах національного законодавства, а тому підлягає відхиленню.

Окремо суддя зазначає, що позивач з одного боку просить суд перерахувати вже нараховану їй пенсію відповідно до норм ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року на підставі відповідних постанов Кабінету Міністрів України, прийнятих на її виконання, а з іншого замовчує, що відповідно до ст.90 вищевказаного закону пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до ОСОБА_4 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тобто пенсія позивача в разі її перерахунку повинна становити не 80% від заробітної плати на момент виходу на пенсію, а розмір, який вираховується як 1% заробітної плати за кожний повний рік страхового стажу, який при цьому для жінок для отримання мінімальної пенсії за віком повинен скласти 30 років.

Судові витрати по справі у вигляді сплаченого позивачем судового збору відповідно до ч.2 ст.94 КАС України слід компенсувати за рахунок позивача по справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 10, 11, ч.2 ст.98, 99, 100, 107, 160-163 КАС України, рішення Європейського суду з прав людини по справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та 71378/10) від 26.06.2014 року, яке набуло статусу остаточного 26.09.2014 року, нормами ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Первомайському районі Харківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії щодо відмови їй у перерахунку та виплаті пенсії державного службовця у розмірі 80% від заробітної плати відповідної категорії державного службовця на підставі зміненого з 01.12.2015 року розміру заробітної плати за період з 01 грудня 2015 року до 21 квітня 2016 року залишити без розгляду.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Первомайському районі Харківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії щодо відмови їй у перерахунку та виплаті пенсії державного службовця у розмірі 80% від заробітної плати відповідної категорії державного службовця на підставі зміненого з 01.12.2015 року та окремо з 01.05.2016 року розміру заробітної плати за період з 22 квітня 2016 року до 21 жовтня 2016 року та по життєво, а також щодо виплати позивачу недоотриманих коштів пенсії за вищевказаний період у розмірі 21822,23 грн. відмовити у повному обсязі через їх безпідставність.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ОСОБА_6