Справа № 753/21121/16-а
Суддя: Набудович І. О.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/864/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2016 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Набудович І.О., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії на підставі Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) та зобов'язати відповідача здійснити з перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати на підставі довідки виданої Генеральною прокуратурою України № 18-118зп від 11.02.2016 року та виплатити на його користь різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою його пенсії за вислугою років з 01.01.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з вересня 2002 року на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-XП, Дарницьким районним управлінням пенсійного фонду України в м. Києва йому призначена пенсія за вислугою років в розмірі 90% від розміру його місячної заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. На теперішній час він перебуває на обліку та отримує пенсію в Лівобережному об'єднаному Пенсійному фонді України в м. Києві.

07.06.2016 року він звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про проведення перерахунку раніше призначеної пенсії відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на час призначення пенсії) в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці виданою Генеральною прокуратурою україни № 18-118зп від 11.02.2016 року.

Листом від 07.06.2016 року № 4679/14/0-525 позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки підстави для проведення перерахунку пенсії відсутні.

Позивач вважає, що вказана відмова відповідача в проведенні перерахунку пенсії є незаконною та необґрунтованою, такою, що грубо порушує його права, законні інтереси та норми Конституції України.

Представник відповідача по справі надав суду свої письмові пояснення щодо адміністративного позову, в якому заперечує проти задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Позивач з вересня 2002 року перебуває на обліку в УПФ України в Дарницькому районі м. Києва, йому була призначена пенсія відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи із максимального розміру 90% від чинної на той час заробітної плати па посаді працівника прокуратури.

Відповідно до частин 1,2,3 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

При цьому, при перерахунку позивачу пенсії відповідачем було застосовано статтю 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону від 02.03.2015 року.

Суд вважає, що внесені зміни до Закону України «Про прокуратуру» від 02.03.2015 року повинні застосовуватись до працівників при виході на пенсію після прийняття і вступу в законну силу вищевказаних змін.

Згідно з ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії), призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до відповідача, позивач просив зробити перерахунок пенсії, а тому, відповідач повинен був провести перерахунок, керуючись ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в чинній редакції Закону станом на день виходу позивачем на пенсію).

Статтями 22, 92 ч. 1 Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, як вбачається з п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі №1-15/2002 за конституційними поданнями 55 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 58, 60 Закону України «Про Державний бюджет України на 2001 рік» та Верховного суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пунктів 2, 3,4, 5, 8, 9 частини першої статті 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2001 рік» і підпункту 1 пункту 1 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій) від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, Конституційним Судом України у мотивувальній частині Рішення у справі за конституційними поданнями Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень частини шостої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини сьомої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 зазначено, що "служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов'язані з постійним ризиком для життя і здоров'я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п'ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов'язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей". Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Конституційним Судом України зазначено, що багато таких "пільг", встановлених Законами України "Про міліцію", Про прокуратуру" тощо, є не пільгами, а гарантіями та іншими засобами забезпечення професійної діяльності окремих категорій громадян, ефективного функціонування відповідних органів.

Посилання відповідача на внесені зміни до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», щодо призначення пенсії є необґрунтованими тому, що він застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності. Таке застосування норм права суперечить вимогам ч.1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач повинен був перерахувати позивачу пенсію без обмежень її максимального розміру відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від середнього заробітку на підставі довідки виданої Генеральною прокуратурою України № 18-118зп від 11.02.2016 року .

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак даний обов'язок відповідачем в даній справі не виконано.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачу є протиправними, а позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 19, 22, 152 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 17,71, 159-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії).

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати на підставі довідки, виданої Генеральною прокуратурою № 18-118зп від 11.02.2016 року, без обмеження максимального розміру пенсії та виплатити на його користь різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою його пенсії за вислугою років з 01.01.2016 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.О. Набудович