Справа № 802/1926/16-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 грудня 2016 р. Справа № 802/1926/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

за участю секретаря судового засідання: Ткачук Т.А.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Комісарчук М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації

про: визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо відмови у безоплатній передачі у власність позивача автомобіля марки "Toyota Carina", реєстраційний номер НОМЕР_1, 1996 року випуску, номер кузова SB172АВК10Е028592, який був виданий його покійному тестю ОСОБА_4, як гуманітарна допомога.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, відтворюючи зміст позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні. Окремо пояснила, що вирішення питання безоплатної передачі у власність автомобіля, визнаного гуманітарною допомогою після смерті інваліда, входить до компетенції Міністерства соціальної політики України. Також додала, що станом на дату розгляду справи пакет документів для вирішення питання стосовно надання дозволу на безоплатну передачу у власність вказаного автомобіля ОСОБА_1, переданий відповідачем до Мінсоцполітики.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.06.2005 року ОСОБА_4, інвалід загального захворювання в якості гуманітарної допомоги отримав автомобіль марки "Toyota Carina", реєстраційний номер НОМЕР_1, 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

З метою переоформлення вказаного автомобіля на своє ім'я, ОСОБА_1 в 2014 році звернувся з письмовою заявою до відповідача (Департамент соціальної політики Вінницької ОДА на момент звернення позивача із заявою у 2014 році).

Листом від 17.03.2014 року Департаменту соціальної політики Вінницької ОДА позивачу було відмовлено в задоволенні заяви про переоформлення автомобіля марки "Toyota Carina", реєстраційний номер НОМЕР_1, 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, який видавався через ограни соціального захисту населення його тестю ОСОБА_4, на позивача, оскільки він являється інвалідом ЧАЕС та перебуває на обліку для забезпечення автомобілем.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 24.04.2014 року у справі № 802/997/14-а Департамент соціальної політики Вінницької ОДА зобов'язано повторно розглянути питання щодо надання дозволу на переоформлення автомобіля марки "Toyota Carina", реєстраційний номер НОМЕР_1, 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 у користування ОСОБА_1

На виконання вказаної постанови, 10.06.2014 року Департаментом соціальної політики Вінницької ОДА видано наказ про видачу автомобіля марки "Toyota Carina", реєстраційний номер НОМЕР_1, 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 у користування ОСОБА_1

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації із заявою щодо вирішення питання про безоплатну передачу у його власність вказаного автомобіля.

Листом Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації від 31.08.2016 року № 04-4358 позивачу відмовлено у безоплатній передачі у його власність автомобіля марки "Toyota Carina", реєстраційний номер НОМЕР_1, 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_2. Дана відмова обґрунтована тим, що відповідно до абз. 7 п. 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року № 999, інваліду, законному представнику недієздатного інваліда чи дитини-інваліда за їх бажанням може бути безоплатно переданий у власність автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту населення і користувався більше 10 років, за рішенням Мінсоцполітики. Перший набувач вказаного автомобіля, ОСОБА_4 користувався ним з дати першої реєстрації 21.07.2005 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, а позивачу вказаний автомобіль виданий у подальше користування як другому інваліду в сім'ї 17.06.2014 року. Отже загальний термін користування вказаним автомобілем становить 3 роки 7 місяців. У зв'язку з цим позивачу роз'яснено право звернутися щодо вирішення питання про безоплатну передачу у власність гуманітарного автомобіля після закінчення десятирічного терміну користування.

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач вказує на те, що у зв'язку зі смертю свого тестя ОСОБА_4, ОСОБА_1 починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_1 користувався вказаним автомобілем як другий інвалід сім'ї, оскільки є інвалідом другої групи у зв'язку із ліквідацією наслідків на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням НОМЕР_3 та витягами із акту огляду МСЕК, та перебував на обліку для позачергового забезпечення автомобілем. А тому термін користування ним вказаним гуманітарним автомобілем складає більше 10 років. За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 11-1 Закону України "Про гуманітарну допомогу" забезпечення інвалідів, дітей-інвалідів автомобілями, визнаними гуманітарною допомогою, здійснюється на умовах, передбачених законом, та у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через органи соціального захисту населення і користувався більше 10 років, за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, може бути безкоштовно переданий у власність інваліду, законному представнику недієздатного інваліда чи дитини-інваліда за їх бажанням у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через органи соціального захисту населення, за бажанням членів їхніх сімей, спадкоємців передається їм у власність безоплатно за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм забезпечення легковими автомобілями, інвалідів та дітей-інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах, є громадянами України і місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку врегульовано Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 7 п. 41 Порядку інваліду, законному представнику недієздатного інваліда чи дитини-інваліда за їх бажанням може бути безоплатно переданий у власність автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту населення і користувався більше 10 років, за рішенням Мінсоцполітики.

Згідно абз. 8 п. 41 Порядку після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через головне управління соціального захисту населення, за бажанням членів сімей, спадкоємців інвалідів передається їм у власність безоплатно за рішенням Мінсоцполітики. У разі відсутності членів сім'ї, спадкоємців або в разі небажання членів сім'ї, спадкоємців отримати автомобіль такий автомобіль повертається головному управлінню соціального захисту населення.

З аналізу викладених норм слідує, що питання безоплатної передачі автомобіля, визнаного гуманітарною допомогою у власність іншому члену сім'ї чи інваліду, законному представнику інваліда після смерті інваліда вирішується виключно Міністерством соціальної політики України.

Таким чином, Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької ОДА не уповноважений вирішувати питання про безоплатну передачу у власність позивача автомобіль марки "Toyota Carina", реєстраційний номер НОМЕР_1, 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, яким був забезпечений його покійний тесть ОСОБА_4 як гуманітарною допомогою. А тому вимоги позивача до відповідача заявлені необґрунтовано.

Крім того, станом на момент розгляду справи по суті заява позивача разом з доданими документами щодо вирішення питання про безоплатну передачу у власність автомобіля марки "Toyota Carina", реєстраційний номер НОМЕР_1, 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 передана Департаментом соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації до Міністерства соціальної політики України для вирішення питання стосовно надання дозволу в безоплатну передачу у власність ОСОБА_1 вказаного автомобіля, що підтверджується супровідним листом від 01.12.2016 року № 04-6102.

Згідно ст. ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, дослідивши надані докази, на підставі аналізу норм чинного законодавства України суд приходить до висновку, про необгрунтованість позовних вимог та про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович