Справа № П/811/1297/16
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2016 року справа № П/811/1297/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Притули К.М.

за участю секретаря: Потєхіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу "Кіровоградське обласне бюро медико соціальної експертизи", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділення виконавчої дирекції ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровограді про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комунального закладу "Кіровоградське обласне бюро медико соціальної експертизи", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділення виконавчої дирекції ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровограді, в якому просить суд:

1) визнати неправомірною відмову відповідача щодо надання позивачу довідки про ступінь стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків за період з 24.11.1997 року по 22.05.2015р.;

2) зобов'язати відповідача надати ОСОБА_1, інваліду 1-Б групи професійного захворювання, довідку про ступінь стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків за період з 24.11.1997 року до 20.10.2015 року, а саме:

- з 24.11.1997 року по 01.12.2000 року 100 % втрати працездатності;

- з 01.12.2000 року по 29.10.2014 року 40 % відсотків втрати працездатності;

- з 29.10.2014 року по 22 травня 2015 року 65 % втрати працездатності;

- з 22.05.2015 року по 20 жовтня 2015 року 100 % втрати працездатності, на підставі п.1.9 Наказу МОЗ України від 05.06.2012 року №420 "Про порядок встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків".

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем протиправно та з порушенням вимог чинного законодавства відмовив позивачу в надані позивачу довідки про ступінь стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків за період з 24.11.1997 року по 22.05.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити.

В судовому засідання представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В своїх запереченнях відповідач вказує, що відповідно до чинного законодавства України, медико соціальні експертні комісії не уповноважені на встановлення відсотків втрати працездатності раніше дати надання до комісії наступних документів направлення лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий отримав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури.

Отже, відповідач не мав прав встановити ОСОБА_1 відсотки втрати працездатності та видати відповідну довідку раніше дати надання до комісії направлення відділення виконавчої дирекції ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у м. Кіровограді Кіровоградської області від 02.10.2015 р. №1789/05-09, тобто раніше 07.10.2015 року.

Третьою особою подано до суду письмові пояснення, зі змісту яких судом встановлено, що 18.01.2016 р. позивач звернувся до відділення виконавчої дирекції ОСОБА_2 з заявою про призначення страхових виплат. За результатом опрацювання документів, поданих ОСОБА_1, його взято на облік з 07.10.2015 року та саме з зазначеного часу, відділенням виконавчої дирекції ОСОБА_2 здійснюються страхові виплати згідно призначень МСЕ, заборгованості перед позивачем ОСОБА_2 не має.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював в Кіровоградському обласному комунальному підприємстві теплових мереж "Кіровоградтеплокомуненерго" на посаді слюсаря по ремонту обладнання теплових мереж по 3 групі, в період з 04.11.1996 року по 25.11.1997 року та був звільнений в зв'язку з встановленням групи інвалідності по загальному захворюванню.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 виконуючи свої посадові обов'язки часто перебував у підвалах будинків, колодязях ліній теплових мереж, контактуючи з місцями перебування пацюків та мишей (які є переносниками лептоспірозу). Як наслідок, позивач захворів на лептоспіроз.

Факт захворювання підтверджується епікризом 1 міської лікарні, куди ОСОБА_1 було доставлено "швидкою допомогою" 22.06.1997 року з діагнозом "Лептоспіроз, безжовтушна форма, гостра ниркова недостатність, І ст.". 19.07.1997 р., позивач, після курсу лікування, виписаний з лікарні (а.с.154-155).

В період з 02.09.1997 р. по 16.09.1997 року перебував на стаціонарному лікуванні в 1 міській лікарні, діагноз "правосторонній нефроптоз, 1-2 ступеня, виражений больовий синдром".

З 23.09.1997 р. по 04.11.1997 р. позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в 3 міській лікарні, діагноз "енцафаломиелополиеврит, виражений больовий синдром, виражений нижній парапарез, порушення функції ходи".

24 листопада 1997 року міською медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлено І групу інвалідності по загальному захворюванню, терміном на 3 року, в зв'язку з тим, що розслідування на підприємстві, де працював ОСОБА_1 не проводилось, з подальшим переоглядом 01.12.2000р. та зазначено рекомендації щодо постійного стороннього догляду.

При цьому, позивач зазначав, що в зв'язку з тим, що першою центральною лікарнею м. Кіровограда не було передано екстреного повідомлення до Кіровоградської СЕС, розслідування причин захворювання на Кіровоградському обласному комунальному підприємстві теплових мереж "Кіровоградтеплокомуненерго" не проводилось.

В судовому засіданні, представник позивача наголошував, що протягом 2005-2016 року ОСОБА_1 неодноразово звертався до різних інстанцій з метою встановлення факту захворювання лептоспірозом.

Згідно з випискою №973 від 09.09.2014 р., виданої ДУ "Інститут медицини праці НАМН України", виданої ОСОБА_1 встановлено діагноз лептоспіроз (хронічної енцефалопатія з мікровогнищевою симпоматикою, астеновротичним та вестибулярним синдромами) захворювання професійне, встановлене вперше (а.с.156).

13.10.2014 року складено Акт розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, в якому визначено основний діагноз - "Лептоспіроз" (хронічна енцефалопатія з мікоровогнещевою симптоматикою невротичним та вестибулярним синдромами) код МКХ-10 А27 (а.с.79-80).

28.10.2014 р. позивач був оглянутий Кіровоградським обласним бюро медико-соціальної експертизи (МСЕК №2) та встановлено клініко-функціональний діагноз та код за МКХ -10 наслідки перенесеного лептоспірозу у вигляді вираженого астено-невротичного с-му та помірного вестибулярного синдрому. Захворювання професійне.

Згідно виданої довідки до акту огляду МСЕК, серії 10 ААВ№767872 встановлено ІІІ групу інвалідності, термін 1 рік. Захворювання професійне.

27.05.2015 р. позивач повторно оглянутий Кіровоградським обласним бюро МСЕ (МСЕК №2) та встановлено клініко функціональний діагноз та код за МКХ -10 наслідки перенесеного лептоспірозу у вигляді енцефалополірадікулопатії з тетрапарезом. Згідно виданої довідки до акту огляду МСЕК серії 10ААВ №863638 встановлено 1б групу інвалідності. Захворювання професійне.

20.10.2015 р. відповідачем прийнято рішення про встановлення позивачу вперше 100% втрати професійної працездатності.

09.06.2016 р. відповідачем прийнято рішення про підтвердження позивачу 1-Б групи інвалідності професійного захворювання та 90% втрати професійної працездатності, терміном на 2 роки.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.03.2016 року позивачу, інваліду 1Б групи по професійному захворюванню встановлено юридичний факт, що захворювання лептоспіроз (хронічна енцефалопатія, з микровогнищевою симптоматикою, астено невротичним та вестибулярним синдромами), мало місце у період з 24 листопада 1997 року по 17 жовтня 2014 року є професійним (а.с.10-13).

На підставі зазначеного рішення суду, 06.09.2016р., позивач звернувся до відповідача про надання довідки про результати визначення ступеня професійної працездатності у відсотках, потреби у надані медичної та соціальної допомоги у період з 24.11.1997 року по 22.05.2015 року.

Відповідач, листом від 12.09.2016 року за вих.№905 відмовив позивачу в надані довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотка, потреби у надані медичної та соціальної допомоги у період з 24.11.1997 року до 22.05.2015 р. Вказана відмова аргументована тим, що ОСОБА_1 у зазначений вище період не звертався до лікувальних закладів та не мав інвалідності в зазначений період (а.с.14-17).

Позивач вважає, що відмова відповідача у видачі довідки про ступінь стійкої втрати працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків за період 24.11.1997 року до 20.10.2015 року порушує його права для отримання в подальшому страхових виплат, що і стало підставою для звернення до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 №875-XII (далі іменується - Закон України №875-XII) передбачено, що інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" від 06.10.2005 №2961-IV (далі іменується - Закон України №2961-IV) (на час виникнення правовідносин), медико-соціальна експертиза - визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров'я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров'я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

За змістом статті 7 зазначеного Закону України №2961-IV, медико-соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів. Огляд повнолітніх осіб з порушеннями стану здоров'я, інвалідів (за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу), дітей з порушеннями стану здоров'я та дітей-інвалідів проводиться після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності даних, що підтверджують стійкий розлад функцій організму у зв'язку з фізичними, психічними, інтелектуальними та сенсорними порушеннями, зумовленими захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами.

Медико-соціальні експертні комісії, зокрема, визначають: групу інвалідності, її причину і час настання. Особа може одночасно бути визнана інвалідом однієї групи і лише з однієї причини. При підвищенні групи інвалідності в разі виникнення більш тяжкого захворювання причина інвалідності встановлюється на вибір інваліда. У разі якщо однією з причин інвалідності є інвалідність з дитинства, вказуються дві причини інвалідності; види трудової діяльності, рекомендовані інваліду за станом здоров'я. Висновок про нездатність до трудової діяльності внаслідок інвалідності готується виключно за згодою інваліда (крім випадків, коли інваліда визнано недієздатним); причинний зв'язок інвалідності із захворюванням чи каліцтвом, що виникли у дитинстві, вродженою вадою.

Медико-соціальні експертні комісії: встановлюють компенсаторно-адаптаційні можливості особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації; складають (коригують) індивідуальну програму реабілітації інваліда, в якій визначаються реабілітаційні заходи і строки їх виконання, та здійснюють контроль за повнотою та ефективністю виконання цієї програми; вивчають виробничі, медичні, психологічні, екологічні, соціальні причини виникнення інвалідності, її рівня і динаміки та беруть участь у розробленні комплексних заходів щодо профілактики і зниження рівня інвалідності серед повнолітніх осіб, удосконалення реабілітаційних заходів; забезпечують своєчасний огляд (переогляд) повнолітніх осіб з порушеннями стану здоров'я, інвалідів; вносять до централізованого банку даних з проблем інвалідності інформацію про повнолітніх осіб, яких визнано інвалідами.

Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров'я особі, визнаній інвалідом, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

В свою чергу, процедура проведення медико-соціальної експертизи визначена Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі іменується - Положення №1317).

Відповідно до пункту 3 Положення №1317, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Згідно з пунктом 17 Положення №1317, медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Пунктом 20 Положення №1317 передбачено, що комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України.

Механізм встановлення груп інвалідності врегульовано Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров'я України від 05.09.2011 №561, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 за №1295/20033 (далі іменується - Інструкція №561).

Відповідно до п..п 1.12 Інструкції датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (у відсотках) вважається день надходження до комісії документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Як встановлено судом, вперше позивач був оглянутий 24.11.1997 року спеціалізованою офтальо-неврологічною МСЕК. За результатами огляду ОСОБА_1 встановлено І група інвалідності, загального захворювання, терміном на три роки.

В судовому засіданні встановлено, та представником позивача не спростовано, що в період з 2000 2013 р.р. ОСОБА_1 медико-соціальними експертними комісіями не оглядався та інвалідом не визнавався.

В подальшому ОСОБА_1 був оглянутий 29.10.2014 року обласною МСЕК №2 за направленням поліклінічного відділення №1 КЗ "Поліклінічне об'єднання м. Кіровограда", в результаті огляду позивачу встановлено ІІІ група інвалідності професійного захворювання, терміном на 1 рік (а.с.137).

Рішення обласної МСЕК №2 від 29.10.2014 р. підтверджено ДЗ "Центральна МСЕК МОЗ України", згідно висновку від 28.01.2015 р. №23/01, якої встановлено - за результатами розгляду медико-експертної документації ОСОБА_1 Центральна МСЕК прийшла до висновку, що функціональні порушення з боку нервової системи обмежують його життєдіяльність в помірному ступеню, що дає право на встановлення йому III групи інвалідності. Законних підстав для зміни рішення обласної МСЕК №2 наразі немає.

Крім того, в судовому засіданні представник відповідача пояснив, що позивач позачергово був оглянутий 27.05.2015 р. обласною МСЕК №2 за направленням КЗ "Поліклінічне об'єднання м. Кіровограда". За результатами огляду обласною МСЕК №2 було прийняте рішення про встановлення ОСОБА_1 І-Б групи інвалідності, професійного захворювання, терміном на 1 рік. На виконання рішення обласної МСЕК №2 була складена виписка із акта огляду МСЕК, яка 29.05.2015 року була направлена до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, та довідка до акта огляду МСЕК, яка 02.06.2015 року була вручена дружині ОСОБА_1 особисто під підпис (а.с.131).

В судовому засіданні встановлено, що до Кіровоградського обласного бюро МСЕ 07.10.2015 року від відділення виконавчої дирекції ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді, Кіровоградської області надійшло направлення №1789/05-09 від 02.10.2015 року на проведення первинного огляду ОСОБА_1 МСЕК для встановлення йому відсотку втрати професійної працездатності та визначення видів медико-соціальної допомоги (а.с.187). Враховуючи запит ОСОБА_2, обласною МСЕК №1 20.10.2015 року прийнято рішення про встановлення ОСОБА_1 вперше з 07.10.2015 року 100 % втрати професійної працездатності та визначено потребу у наступних видах допомоги: постійний сторонній догляд, медикаментозне лікування, лікування в лікувально-профілактичних закладах, санаторно-курортне лікування з супроводом, крісло-коляска за індивідуальним замовленням. Визначені види допомоги здійснювалися для позивача безоплатно, за рахунок ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Черговий переогляд позивача проведено 09.06.2016 року обласною МСЕК №1 за направленням КЗ "Поліклінічне об'єднання м. Кіровограда", за результатами якого прийнято рішення про підтвердження ОСОБА_1 1Б групи інвалідності, професійного захворювання та 90 % втрати професійної працездатності, терміном на 2 роки (а.с.192-196).

Відповідно до п.п. 8-11 "Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення.

Інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) такого потерпілого встановлюються до першого числа місяця, що настає за місяцем, на який призначено повторний огляд.

Інвалідність, що настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, встановлюється на підставі результатів огляду потерпілого членами комісії та акта про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою, визначеною постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1112 (Офіційний вісник України, 2004 р., № 35, ст. 2337), або на підставі рішення суду про встановлення факту отримання травми на виробництві.

Інвалідність, що настала внаслідок професійного захворювання, передбаченого переліком професійних захворювань, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2000 р. № 1662 (Офіційний вісник України, 2000 р., № 45, ст. 1940), встановлюється у разі наявності акта розслідування хронічного професійного захворювання, складеного за формою згідно з додатком 15 до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1112 (Офіційний вісник України, 2004 р., № 35, ст. 2337), та висновку спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я, який має право встановлювати остаточний діагноз щодо професійних захворювань.

Ступінь втрати професійної працездатності працівників (у відсотках), ушкодження здоров'я яких пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків, та потреба у медичній і соціальній допомозі визначаються на підставі направлення лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури. Огляд потерпілого проводиться комісією за участю представника ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами та висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології або його відділення) про професійний характер захворювання.

Аналізуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що медико-соціальні експертні комісії не уповноважені на встановлення відсотків втрати професійної працездатності раніше дати надання до комісії наступних документів: направлення лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не мав права встановлювати ОСОБА_1 відсотки втрати працездатності та видавати відповідну довідку раніше дати отримання направлення від відділення виконавчої дирекції ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді, Кіровоградської області №1789/05-09 від 02.10.2015 року, тобто раніше 07.10.2015 року.

Крім того, як встановлено судом, ОСОБА_1 звернувся до відділення ВД ФССНВ у м. Кіровограді з заявою про призначення йому страхових виплат в зв'язку з нещасним випадком на виробництві (професійним захворюванням) 18.01.2016 р. При цьому, після опрацювання всіх наданих позивачем документів, його взято на облік у ОСОБА_2 з 07.10.2015 року (а.с.47).

В судовому засіданні, представник позивача наголошував, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.03.2016 року було встановлено юридичний факт, що захворювання лептоспіроз (хронічна енцефалопатія, з микровогнищевою симптоматикою, астено невротичним та вестибулярним синдромами), мало місце у період з 24 листопада 1997 року по 17 жовтня 2014 року є професійним. Рішення набрало законної сили 12.04.2016 року.

За приписами частини 1 статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, позивач вважає, що підставою для видання спірної довідки має слугувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.03.2016р.

Суд не погоджується з твердженням позивача з огляду на наступні обставини.

Так, проаналізувавши зміст зазначеного рішення, судом встановлено, що встановлення юридичного факту ( що захворювання мало місце у період з 24 листопада 1997 рок по 17 жовтня 2014 року є професійним) необхідно заявнику для подальшого його лікування безоплатно, а не для отримання страхових виплат, підставою для виплати яких є встановлені відсотки втрати професійної працездатності (а.с.212).

Судом встановлено, що станом на час розгляду справи по суті, лікування ОСОБА_1 проводиться за рахунок відділення виконавчої дирекції ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді на підставі виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги та довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА 010845 (а.с.51-52).

При цьому, згідно з поясненнями представника третьої особи, які не спростовані представником позивача, судом також встановлено, що щомісячні страхові виплати потерпілому ОСОБА_1 сплачуються відділенням ОСОБА_2 своєчасно та в повному обсязі, заборгованості перед позивачем немає. Крім того, відділення ОСОБА_2, за заявою позивача, відшкодовує йому витрати на медичну та соціальну допомогу (а.с.47-52).

Як встановлено судом, позивач перебуває на обліку у відділенні ВД ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровоград з 07.10.2015 року ( з врахуванням актів огляду МСЕК від 20.10.2015 року).

При цьому, будь яких доказів, що позивач починаючи з 2000 року по 2013 рік включно проходив огляд МСЕК чи звертався з метою отримати відповідне направлення на огляд, до суду не надано.

Як вже зазначалося, пунктом 3 Положення про МСЕК встановлено, що медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Тобто, МСЕК проводить огляд документів для встановлення чи не встановлення певного факту за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я.

Отже, з огляду на відсутність у відповідача направлення щодо огляду позивача в період з 2000 по 2013 рік, суд приходить до висновку, що вимога про надання довідки за період з 24.11.1997 року до 20.10.2015 року є безпідставною, оскільки позивач у вказаний період не оглядався.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, суб'єкт владних повноважень, належними та допустимими доказами довів правомірність свого рішення.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 94, 162, 163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова відповідно до ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_3