Справа № 807/812/16
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2016 рокум. Ужгород№ 807/812/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Стенавській А.М.,

за участю сторін:

позивача: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2,

відповідача: Хустська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Закарпатській області - представник Василик Ю.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Хустської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Міжгірському районі ГУ ДФС у Закарпатській області, яким, з урахуванням уточнення позивних вимог, просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "В1" №163/7/1300 від 18.05.2016 року, прийняте Державною податковою інспекцією у Міжгірському районі ГУ ДФС у Закарпатській області, в частині зменшення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 553 790, 85 грн. та нарахування штрафної санкції в розмірі 138 447, 71 грн.

В судовому засіданні Державну податкову інспекцію у Міжгірському районі ГУ ДФС у Закарпатській області замінено на належного відповідача - Хустську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Закарпатській області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в період з 11.04.2016 по 15.04.2016 року Державною податковою інспекцією у Міжгірському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку СПД ОСОБА_1 з питань достовірності формування кредиту та нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за січень 2016 року, за результатами якої складено акт від 22.04.2016 року № 190/1703/НОМЕР_1. аним актом встановлено порушення п. 198.3 ст.198, п. 199.1 ст.199, п.200.1, пп «б» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ в частині завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 568937 грн. по декларації за січень 2016 року. 18 травня 2016 року на підставі висновків акта перевірки ДШ у Міжгірському районі ГУ ДФС у Закарпатській області було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В1» № 163/7/1300, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 568937 грн. та нараховано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 142234,25 грн. Позивач вважає, що вищезазначене податкове повідомлення-рішення форми «В1» №163/7/1300 від 18 травня 2016 року є незаконним, безпідставним та таким, що прийняте з порушеннями норм чинного законодавства України. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги з мотивів наведених у позовній заяві та просив суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог з мотивів наведених у письмових запереченнях та просив суд відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог повністю. Зокрема зазначив, що відповідно до норм Податкового кодексу України обов'язковими умовами щодо віднесення сум до податкового кредиту є доведення та підтвердження факту придбання та використання в господарській діяльності основних фондів. На момент проведення перевірки документів, що підтверджували використання придбаних транспортних засобів у господарській діяльності Позивача перевіряючим надано не було. Також відповідач доводить, що ПДВ за придбані транспортні засоби не може бути включене до складу податкового кредиту та відповідно не може брати участь у бюджетному відшкодуванні, так як транспортні засоби, які перебувають у приватній власності фізичної особи, не вважаються основними засобами суб'єкта господарювання. Виходячи з наведеного, ДПІ у Міжгірському районі вважає правомірним оскаржуване повідомлення-рішення.

В судовому засіданні 21 листопада 2016 року, представник відповідача ОСОБА_4 доводив, що транспортний засіб придбаний по Договору лізингу. Власником придбаного транспортного засобу, є лізингодавець, а однією із істотних умов договору є фактичне придбання товару, бо право власності на перейшло до позивача ОСОБА_1, а тільки перейде в майбутньому.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, в період з 11.04.2016 по 15.04.2016 року начальником відділу податків і зборів фізичних осіб ДПІ у Міжгірському районі ГУ ДФС у Закарпатській області Клевець О.М. відповідно до наказу ДПІ у Міжгірському районі ГУ ДФС у Закарпатській області від 11.04.2016 року №31 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 з питань достовірності формування податкового кредиту та правомірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок у сумі 713 711 грн. за січень 2016 року, що відображено у податковій декларації з ПДВ, поданій за відповідний звітний період (вх. № від 19.02.2016 року, (а.с.76)), уточнюючих розрахунків з ПДВ, поданих за відповідний період (вх.№ від 26.02.2016 року(а.с.90), вх.№ від 14.03.2016 року (а.с.104)) та згідно із затвердженим планом перевірки.

За результатами перевірки складено акт від 22.04.2016 року № 190/1703/НОМЕР_1 (далі - Акт перевірки), (а.с.11). Даним актом встановлено порушення СПД ОСОБА_1 п. 198.3 ст.198, п. 199.1 ст.199, п.200.1, пп «б» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ в частині завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 568937 грн. по декларації за січень 2016 року.

18 травня 2016 року, на підставі висновків Акта перевірки за порушення п. 198.3 ст.198, п. 199.1 ст.199, п.200.1, пп «б» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України ДПІ у Міжгірському районі ГУ ДФС у Закарпатській області було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В1» № 163/7/1300, яким зменшено СПД ОСОБА_1 суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 568937 грн. та нараховано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 142234,25 грн, (а.с.22).

Надаючи правову оцінку позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу».

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.2. статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Відповідно до п.198.3. статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.199.1. статті 199 Податкового кодексу України, у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Статтею 200 ПК України, врегульовано порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків, зокрема відповідно до пунктів:

200.1. Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

200.4. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Як вбачається з матеріалів справи, Актом перевірки зокрема встановлено, що на формування показників відображених позивачем за рядком 10.1 розділу II податкових декларацій з ПДВ за січень 2016 року мало вплив проведення операцій з купівлі транспортних засобів, а саме:

- сідельного тягача Skania R450 LА4Х2МLА, № шасі НОМЕР_5 від ТОВ

«Сканія Кредіт Україна» (і.п.н.09);

- трьохвісного напівпричіпа зі зсувним боковим тентом Schmitz Cargobull, тип, модель SCB*S3T, модель SCS 24/L - 13/62 EB від ТОВ «Шмітц Каргобул Україна» (і.п.н. 74).

Виходячи зі змісту акта перевірки, підставою для зменшення ДПІ у Міжгірському районі фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість стали висновки податкового органу про відсутність у нього права на включення до податкового кредиту ПДВ, сплаченого при придбанні транспортних засобів, зареєстрованих за ним як за фізичною особою. За висновком акту перевірки, відповідно до ст.325 ЦК України право власності на майно належить фізичній особі, а не фізичній особі-суб'єкту господарювання, що не дає можливості вважати майно, яке перебуває у приватній власності фізичної особи, основними засобами суб'єкта господарювання - фізичної особи. На думку податкового органу, використання власного майна для здійснення, зокрема, підприємницької діяльності є одним із напрямків розпорядження майном фізичної особи.

Також, відповідач доводить, що відповідно до норм Податкового кодексу України обов'язковими умовами щодо віднесення сум до податкового кредиту є доведення та підтвердження факту придбання та використання в господарській діяльності основних фондів. Стверджує, що на момент проведення перевірки документів, що підтверджували б використання придбаних транспортних засобів у господарській діяльності Позивача перевіряючим надано не було.

На перевірку вказаних висновків та доводів відповідача судом встановлено наступне.

02 жовтня 2015 року між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Шмітц Каргобул Україна» було укладено договір поставки №2015/046/10/02 (а.с.24) із доповненнями, внесеними додатковою угодою №1 від 21.01.2016 року(а.с.29), згідно якого ФОП ОСОБА_1 було придбано трьохвісний напівпричіп зі зсувним боковим тентом Schmitz Cargobull, тип 8СВ*S3Т, модель 8СS 24/L-13.62 Е В, виробництва компанії «Schmitz Cargobull», вартістю 820 197,29 грн., в тому числі ПДВ 136 699,55 грн.

На виконання умов договору позивач здійснив оплату за товар кількома траншами, що підтверджується платіжними дорученнями від 12.10.2015 року на суму 76 202,88 грн.(а.с.35); від 13.01.2016 року - 168 919,45 грн.(а.с.36); від 21.01.2016 року - 350 000,00 грн.(а.с.37); від 22.01.201б року - 225 074,96 грн (а.с.38).

За фактом оплати трьохвісного напівпричіпа зі зсувним боковим тентом Schmitz Cargobull продавцем виписано податкові накладні:

- від 13.01.2016 року №87 на загальну суму 168 919,45 грн., в т.ч. ПДВ - 28 153,24грн, (а.с.31). Дана податкова накладна зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 22.01.2016 року №;

- від 21.01.2016 року №207 на загальну суму 575 074,96 грн., в т.ч. ПДВ - 95 845,83 грн,(а.с.32). Дана податкова накладна зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 29.01.2016 року №.

21 січня 2016 року ТОВ «Шмітц Каргобул Україна» було виписано видаткову накладну №35 на суму 820 197, 29 грн., в т.ч. ПДВ 136699,55 грн.(а.с.30), згідно якої позивач прийняв придбаний ним трьохколісний напівпричіп зі зсувним боковим тентом Schmitz Cargobull. Складені податкові накладні 13 січня та 21 січня 2016 року ( а.с. 31-33). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ 785430 від 26.01.2016 року вказаний напівпричп н/пр-бортовий-Е, державний номер НОМЕР_2, був зареєстрований за ОСОБА_1, (а.с.34).

01 жовтня 2015 року між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Сканія Кредіт Україна» було укладено договір фінансового лізингу № 89-01577 (а.с.39), згідно якого ФОП ОСОБА_1 було придбано сідельний тягач Sсаnіа К450 LА4Х2МLА, № шасі НОМЕР_6, вартістю 2 148 958,92 грн., в тому числі ПДВ 2 578 750,70 грн.

За вказаним Договором, Лізингодавець зобов'язується за заявкою Лізингоодержувача придбати у власність у Продавця (постачальника) -ТОВ з ІІ "Сканія Україна", обраного Ліізингоодержвачем, транспортні засоби відповідно до встановлених Лізингоодержвачем специфікацій та передати їх у користування Лізингоодержувачу на строк і умовах викладених у цьому Договорі ( п.1.1. Договору), ( а.с.39). за приписами статті 7 цього Договору предмет Лізингу, може бути зареєстрований лише Лізингодвацем. Лізингоодержувач має право отримати тимчасовий реєстраційний талон. Стаття 14 цього Договору визначає, що після закінчення Строку Лізигну Лізингоодержвач має право на придбання Предмету лізингу у власність по залишковій вартості, ( а.с. 49).

В подальшому, 01 жовтня 2015 року, ТзОВ з іноземними інвестиціями "Сканія Україна" (продавець) і ТЗОВ "Скаія Кредіт Україна" і ФОП ОСОБА_1 (лізингоодержувач) уклали Договір купівлі-продажу. Покупцем за даним Договором виступає Товариство з обмеженою відповідальністю "Сканія Кредіт України" . Придбання Транспортних засобів на умовах цього Договору здійснюється Покупцем для подальшої передачі в лізинг Лізингоодержувачу відповідно до Договору фінансового лізингу № 89-012577 від 01 жовтня 2015 року, ( а.с.195)

На виконання умов Договору фінасового-лізингу позивач здійснив оплату за товар кількома траншами, що підтверджується платіжними дорученнями від 19.10.2015 року на суму 84 780,50 грн (а.с.56); від 21.10.2015 року - 302 040,00 грн.(а.с.57); від 09.12.2015 року - 125 000,00 грн.(а.с.58); від 18.12.2015 року - 128 250,00 грн.(а.с.59); від 24.12.2015 року - 125 900,00 грн.(а.с.60); від 14.01.2016 року -153 600,00 грн.(а.с.61); від 14.01.2016 року - 86 016,00 грн (а.с.62).

За фактом оплати сідельного тягача Sсаnіа К450 LА4Х2МLА виписано податкову накладну від 22.01.2016 року №5 на загальну суму 2 578 750,70 грн, в т.ч. ПДВ 429 791,78 грн (а.с.55). Дана податкова накладна зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 25.01.2016 року №.

22 січня 2016 року ТОВ «Сканія Кредіт Україна» було виписано видаткову накладну № на суму 2 148 958,92 грн., в т.ч. ПДВ 2 578 50,70 грн.(а.с.53), та між ТОВ «Сканія Кредіт Україна» і ФОП ОСОБА_1 підписано акт приймання-передачі предмету лізингу за Договором фінансового лізингу № 89-01577 від 01.10.2015 року, згідно з яким ФОП ОСОБА_1 як покупець прийняв придбаний ним сідельний тягач Sсаnіа К450LА 4Х2 МLА, № шасі НОМЕР_6, (а.с.52).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (тимчасового свідоцтва) НОМЕР_7 від 20.01.2016 року вказаний вантажний сідельний тягач-Е, № шасі НОМЕР_6, державний номер НОМЕР_3, був зареєстрований за ОСОБА_1,(а.с.54), однак такий не являється власником.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу №1 від 26.01.2016 року (а.с.63) сідельний тягач Sсаnіа R450 LА4Х2МLА, № шасі НОМЕР_6, загальною вартістю 2 148 958,92 грн., державний номер НОМЕР_4 та трьохвісний напівпричіп зі зсувним боковим тентом Schmitz Cargobull, тип 8СВ*S3Т, модель 8СS 24/L-13.62 Е В, виробництва компанії « Schmitz Cargobull», загальною вартістю 820 197,29 грн., державний номер НОМЕР_8 взятий на баланс ПП ОСОБА_1 в якості основного засобу з метою використання в господарській діяльності.

Із системного аналізу вищевикладених норм, враховуючи встановлені обставин справи суд приходить до висновку, що позивач належними доказами довів факт придбання, а також використання в господарській діяльності основних фондів та правомірно відніс ПДВ у сумі 429 791,78 грн. із придбання сідельного тягача Sсаnіа R450 LА4Х2МLА та в сумі 123999,07 грн. із придбання трьохвісного напівпричіпу зі зсувним боковим тентом Schmitz Cargobull на підставі вказаних податкових накладних до податкового кредиту, що відображено у податковій декларації з ПДВ за січень 2016 року (вх. № від 19.02.2016 року, (а.с.76)) та уточнюючих розрахунках з ПДВ, поданих за відповідний період (вх.№ від 26.02.2016 року(а.с.90), вх.№ від 14.03.2016 року (а.с.104)).

Отже, висновки відповідача про те, що ПДВ за придбані транспортні засоби не може бути включене до складу податкового кредиту та відповідно не може брати участь у бюджетному відшкодуванні, так як транспортні засоби, які перебувають у приватній власності фізичної особи та не вважаються основними засобами суб'єкта господарювання є помилковими та спростованими як приписам Податкового кодексу, так і матеріалами справи.

Вказане узгоджується з нормами чинного законодавства, яке регламентує право власності фізичних осіб, уточнюючи його, та не обмежує можливості використовувати транспортні засоби у підприємницькій діяльності для реалізації прав власника.

Основними умовами для віднесення ПДВ, сплаченого покупцем у ціні товару, є мета використання в господарській діяльності та реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за фактично вчиненою господарською операцією. Будь-які обмеження щодо виду, вартості транспортного засобу, який придбаває і використовує фізична особа-підприємець, чинним законодавством не передбачено.

Факт реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за фактично вчинені господарські операції відповідачем не заперечується.

Використання придбаних транспортних засобів в господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними (СМК), зокрема: СМК №351429 від 09.02.2016 року; СМК №0000563 від 25.04.2016 року; СМК №75338169 від 22.02.2016 року; СМК №163290056/5 від 07.04.2016 року; №163290056/4 від 07.04.2016 року; №163290056/3 від 07.04.2016 року, тощо. Мета використання в господарській діяльності, зокрема узгоджується із видами такої діяльності, зазначеними у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме:49.41. - вантажний автомобільний транспорт.

Щодо доводів представник відповідача, що транспортний засіб придбаний по Договору лізингу. Власником придбаного транспортного засобу, є лізингодавець, а однією із істотних умов договору є фактичне придбання товару, бо право власності на перейшло до позивача ОСОБА_1, а тільки перейде в майбутньому, то суд не може погодитися із такими доводами відповідача, оскільки такі не вказані в акті перевірки контролюючого органу та суперечать приписам статті 198, зокрема п. 198.1 ПК України, де до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій в тому числі із ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Транспортний засіб відносить до необоротних активів, ввезення такого на територію України підтверджується ВМД, (а.с.192); дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що спростовує доводи відповідача наявними доказами.

Крім того, процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів здійснюється відповідно до вимог Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року (з наступними змінами та доповненнями). Згідно із пунктом 6 цього Порядку транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС; транспортні засоби, що належать фізичним особам -підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

Як вбачається зі змісту даної норми, транспортні засоби реєструються за їх власниками (фізичними чи юридичними особами), а реєстрація за фізичними особами-підприємцями не передбачена. Тому, у свідоцтві про реєстрацію транспортних засобів не може зазначатися як їх власник фізична особа-підприємець. При цьому, неможливість державної реєстрації транспортних засобів за фізичними особами-підприємцями не позбавляє права таких осіб на податковий кредит за операціями з придбання транспортних засобів, якщо були дотримані умови його формування, визначені ПК України.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), розсудливо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч.1 та 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на наведене вище, аргументи, якими відповідач доводить правомірність зменшення фізичний особі-підприємцю ОСОБА_1 суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 553 790, 85 грн. та нарахування штрафної санкції в розмірі 138 447, 71 грн., є безпідставними, а прийняте на основі таких висновків податкове повідомлення - рішення форми «В1» №163/7/1300 від 18 травня 2016 року в розмірі 553 790, 85 грн. не відповідає критеріям, визначеним ч.3 ст.2 КАС України, оскільки прийнято необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та непропорційно.

Суд враховує, що згідно з п.10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.13р. "Про судове рішення в адміністративній справі", в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підставними в частині уточнених позовних вимог позивчем, а тому такі слід задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86,94, 160,163,165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Уточнений адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Хустської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання частково протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 18 травня 2016 року прийняте Державною податковою інспекцією у Міжгірському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області в частині зменшення фізичний особі-підприємцю ОСОБА_1 суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 553 790, 85 грн. та нарахування штрафної санкції в розмірі 138 447, 71 грн.

3. Присудити з Хустської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області (, п.і.90400, Закарпатська область, м. Хуст, вул. Духновича, 17) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 6890,00 (шість тисяч вісімсот дев'яносто гривень, 00 коп.).

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяТ.В. Скраль