Справа № 310/7769/16-а
Суддя: Дністрян О. М.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/7769/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 грудня 2016 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді..........Дністрян О.М.,

при секретарі…………..…Буюклинській К.О.,

за участю позивача, представника відповідача - Смирнової Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні, мотивуючи свої вимоги тим, що він є одержувачем пенсії за вислугу років, призначеної йому з 10.05.2007р. на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% від суми його місячного заробітку. Частиною 17 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, яка діяла на час призначення пенсії, передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язка з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Оскільки відповідно до постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» працівникам прокуратури підвищена заробітна плата, тому позивач вважає, що у нього виникло право на перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років. 15.09.2016р. прокуратурою Запорізької області йому була видана довідка № 18-727вих.-16 про розмір заробітної плати для перерахунку пенсії з 01.12.2015 року. 06.10.2016 року він звернувся до відповідача з відповідною заявою щодо перерахунку йому пенсії з 01 грудня 2015 року, але відповідач неправомірно відмовився виконати дії щодо перерахунку пенсії на підставі наданої ним довідки, мотивуючи тим, що з набранням чинності 15.07.2015р. Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність положення ст. 50-1, якою було передбачено здійснення перерахунків пенсій працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, а ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Вважає, що рішення відповідача про відмову в перерахунку його пенсії протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, оскільки станом на момент призначення йому пенсії законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія згідно Закону України «Про прокуратуру», на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. За таких обставин вважає, що на час спірних правовідносин він має право на перерахунок пенсії відповідно до умов та в порядку, які повинні були бути визначені Кабінетом Міністрів України із січня 2015 року, однак не прийняті ані до моменту його звернення за перерахунком пенсії (жовтень 2016 року), ані дотепер, що призвело до оспорюваної відмови у такому перерахунку. Також позивач зазначив, що про неправомірні дії відповідача він дізнався з листа № 149/6-4 від 19.10.2016р.. Просив суд визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років, зобов'язати відповідача здійснити йому з 01 грудня 2015 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до ч.ч. 12, 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001р., яка діяла на час призначення пенсії) у розмірі 90% від розміру його місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Запорізької області № 18-727вих.-16 від 15.09.2016р. без обмеження граничного розміру пенсії, а також просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати на оплату судового збору в сумі 551,21 грн..

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та додатково зазначив, що посилання відповідача на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VІІІ є безпідставними, оскільки вказаним законом регулюється лише питання призначення пенсій з 01.06.2015р., а не їх перерахунок, але призначення пенсій і їх перерахунок - це різні речі, крім того, відповідно до Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, при прийнятті нових законів або внесенні змін до діючих законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Просив суд задовольнити його адміністративний позов у повному обсязі.

Представник відповідача - Смирнова Н.І. (довіреність № 1423/14 від 27.01.2016р.) - в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, крім того, надала письмові заперечення, в яких зазначила, що з 22.07.2007 р. ОСОБА_4 призначено пенсію за вислугу років в розмірі 90% від суми місячного заробітку згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ. 18.04.2016р. та 06.10.2016р. позивач звертався до їх управління з заявою щодо перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати на посаді, з якої він вийшов на пенсію та з якої обраховувався розмір пенсії з 01.12.2015 р. відповідно до ч.ч. І та 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»» № 1789-ХІІ. Але у зв'язку з набранням чинності 15.07.2015р. Закону України "Про прокуратуру" № 1697-УІІ від 14.10.2014 р. втратили чинність деякі положення статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991р., а саме, у статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» частину 18 викладено у новій редакції, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, тому, починаючи з 01 січня 2015 року змінилося правове регулювання перерахунку пенсій колишніх працівників прокуратури. Така підстава (умова) для перерахунку раніше призначених пенсій як підвищення розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників відсутня в новій редакції частини 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», а кабінетом міністрів відповідний порядок не приймався. З огляду на те, що позивач звернувся із заявою про здійснення перерахунку пенсії 16.10.2016 р., а редакція Закону України «Про прокуратуру» на цей час не містила такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, тому вважає, що позовні вимоги не обгрунтовані. Також представник відповідача зазначила, що оскільки на час розгляду заяви позивача умови та порядок перерахунку призначених пенсії не визначено Кабінетом Міністрів України, тому відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії в порядку та на умовах визначених Законом України «Про прокуратуру», отже, сама по собі зміна оплати праці не є підставою для перерахунку пенсії, зміни, внесені Законом України від 28.12.2014 року до ч.18 ст.50-1 «Про прокуратуру» неконституційними не визнавались і не скасовувались. Таким чином, у період часу, з якого позивач просив здійснити перерахунок пенсії (з 01.12.2015р.), такої підстави (умови) перерахунку раніше призначених пенсії як підвищення розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників законодавством визначено не було. На час виникнення спірних правовідносин (01.12.2015р.) положення щодо перерахунку пенсії прокурорам у зв'язку з підвищенням заробітної плати зазначена норма втратила чинність, а тому посилання на неї суперечить загальновизнаному принципу права згідно ч.1 ст.58 Конституції України щодо дії закону у часі. З огляду на наведене вважала, що відсутні законодавчі підстави для перерахунку пенсії позивачу у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, а тому відмова Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області є обґрунтованою та правомірною. Також зазначила, що позивач просить зобов'язати здійснити з 01 грудня 2015 року перерахунок та виплату пенсії, до суду він звернувся 14.11.2016 р., його посилання на те, що дізнався про неправомірні дії відповідача лише з відповіді № 149/6-4 від 19.10.2016р. не можуть бути взяті до уваги, оскільки позивач надав вищезазначену довідку прокуратури для перерахунку разом з заявою відповідно до Закону України «Про звернення громадян» 06.10.2016 р.. Документи про перерахунок надаються разом з відповідною заявою встановленої форми відповідно до Порядку подання та оформлення документів відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Щодо вимоги покладання судових витрат просила суд при ухваленні рішення врахувати, що згідно Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженому постановою КМУ від 3 серпня 2011 р. № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45), - рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами казначейства у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Вважала, що їх відмова позивачу є законною та обґрунтованою, а вимоги, викладені в позові, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Просила відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 з 22.02.2007 року по теперішній час перебуває на обліку в Бердянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років, яка була визначена йому в розмірі 90% від середнього заробітку з посади прокурора Приазовського району Запорізької області, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру», загальний стаж роботи складає 22 роки 10 місяців 13 днів, на посадах в органах прокуратури - 15 років 6 місяців 15 днів, військова служба - 2 роки 20 днів. Ці обставини ніким не оспорюються та підтверджені дослідженими в судовому засіданні протоколом № 347 від 20.03.2007р. про призначення пенсії, записами в трудовій книжці позивача.

Згідно довідки прокуратури Запорізької області від 15.09.2016р. № 18-727вих.-16, заробітна плата на посаді прокурора Приазовського району станом на 01 грудня 2015 року (згідно постанови КМУ від 09 грудня 2015 року № 1013) складає 12167 грн. 17 коп..

06.10.2016 року позивач звернувся до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою щодо здійснення з 01.12.2015р. перерахунку його пенсії згідно довідки про заробітну плату від 15.09.2016р. № 18-727вих.-16, виданої прокуратурою Запорізької області.

Листом № 149/Б-4 від 19.10.2016 року відповідач відмовив позивачу у задоволені вказаної заяви про перерахунок його пенсії, посилаючись на те, що норма закону, яка регулює здійснення перерахунків пенсії працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників скасована, а нова не прийнята. Крім того зазначили, що у зв'язку з набранням чинності 15.07.2015 року Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014р. втратили чинність положення ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991р., якою було передбачено здійснення перерахунку пенсій працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Згідно ч.20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам визначаються Кабінетом Міністрів України.

Суд вважає вказані дії відповідача щодо відмови у здійснені перерахунку пенсії позивачу протиправними, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року N 1789-XII "Про прокуратуру" (у редакції, чинній на час призначення пенсії - 2005 рік), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної(чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

З 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону N 1789-XII щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку зазнали змін у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом N 3668-VI.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону N 1789-XII, положення яких, щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону N 3668-VI, змін не зазнали (змінилася лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону N 1789-XII обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону N 1789-XII призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Згідно Конституції України, що є основним законом держави і нормою прямої дії: права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статею 46 Конституції України проголошено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інши нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім цього, відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовує норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Згідно ст.86 Закону України від 14.10.2014 року №1697-VІІ «Про прокуратуру» передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначається Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, суд вважає, що зазначені положення п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Положення ст.86 Закону України від 14.10.2014 року №1697-VІІ «Про прокуратуру», що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначається Кабінетом Міністрів України стосуються перерахунку пенсій призначених після набрання чинності даного Закону.

Тому суд вважає, що скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 01 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України від 05 листопада 1991 року N 1789-XII "Про прокуратуру" (у редакції, чинній на час призначення пенсії).

Аналогічна правова позиція зі спірного питання вже була висловлена Верховним Судом України у постановах від 10 грудня 2013 року у справі N 21-348а13, від 17 грудня 2013 року у справі №21-445а13, від 06.10.2015 (справа №127/11720/14-а).

Верховний Суд України у постанові від 10 грудня 2013 року роз'яснив, що виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Згідно зі ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру»). (Рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року N 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни тощо. Порядок проходження служби врегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, що покладають на громадян, які перебувають на такій службі, додаткові обов'язки і відповідальність.

Зокрема, громадяни України, які працюють в органах прокуратури, зобов'язані виконувати свої професійні обов'язки і в неробочий час або поза службою. Крім того, до працівників прокуратури, у випадках, передбачених Конституцією України, у законодавчому порядку запроваджено певні обмеження окремих конституційних прав і свобод. Працівники органів прокуратури: не можуть бути членами політичних партій та громадських організацій, які мають політичну мету - ч.2 ст.6 Закону України «Про прокуратуру»; обмежені у правах на підприємницьку діяльність, працю - ч.5 ст.46 Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином, визначений законами України відповідно до положень Конституції України комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення соціального захисту працівників органів прокуратури, зумовлений особливістю професійних обов'язків та певним обмеженням конституційних прав і свобод, у тому числі права заробляти матеріальні блага для забезпечення собі і своїм сім'ям рівня життя, вищого за прожитковий мінімум. Тобто соціальні гарантії працівників прокуратури випливають з характеру покладених на них службових обов'язків у зв'язку з виконанням ними державних функцій.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України деякі преференції, встановлені Законом України « Про прокуратуру», є не пільгами, а гарантіями та іншими засобами забезпечення професійної діяльності окремих категорій громадян, ефективного функціонування відповідних органів.

Крім того, відповідно до ст.ст. 22, 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру»), є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Конституційний суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту, з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії.

Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 КАС України, звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України - гарантується.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повинен був здійснити перерахунок пенсії позивача за вислугу років з 01.12.2015 року виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Запорізької області від 15.09.2016р. № 18-727вих.-16 відповідно до статті 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року N 1789-XII "Про прокуратуру".

За таких підстав суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про прокуратуру», Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статтями 10-11, 71, 86, 94, 100, 160-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_4 у перерахунку пенсії за вислугу років.

Зобов'язати Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_4, виходячи з розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Запорізької області від 15.09.2016 року № 18-727вих.-16, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01 грудня 2015 року.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутніми при проголошенні постанови суду, можуть оскаржити постанову протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.М.Дністрян