Справа № 757/21902/16-а
Суддя: Васильєва Н. П.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2016 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Васильєвої Н.П

при секретарі Захарчишиній В.С .,

за участю позивача ОСОБА_1,

роглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, в якому просить визнанати протиправною та скасувати постанову №55 від 25.04.2016 року по справі про адміністративне правопорушення, прийняту головним інспектором будівельного нагляду Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області Безкровною К.В., про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 96 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 16150,00 (шістнадцять тисяч сто п'ятдесят) гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам закону та порушує його права.

Під час судового розгляду позивач підтримав вимоги, просив їх задовольнити, врахувати всі наведені обставини наведені.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи містяться заперечення на позовні вимоги.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 2 КАСУ, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1. ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КАСУ суд при вирішення справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та способом, які передбачені Конституцією та законами України. А відповідно до положень ст. 55 Конституції України, кожен має право звернутись за захистом прав, які вважає порушеними, у судовому порядку.

Ст. 7 КУпАП встановлює, що ніхто не може бути підданий заходу стягнення у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження по справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого дотримання законності.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність», для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури, додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд, який забезпечує Державна архітектурно - будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Згідно Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 №294, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема здійснення державного контролю та нагляду з а дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. При цьому, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 23.05.2011р. №553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Пунктом 3 Порядку №553 встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється посадовими особами інспекцій відповідно до їх посадових інструкцій та функціональних повноважень.

Відповідно до п.5 даного Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Так, 11 квітня 2016 року під час проведення перевірки Управлінням Держархбудінспекції у Черкаській області (далі - Управління) встановлено, що ТОВ «Три-пілля проект», а саме головним архітектором проекту ОСОБА_1, під час розрахунку категорії складності об'єкта будівництва (житловий комплекс із вбудовано-прибудованими приміщеннями у м. Черкасах по бул. Шевченка. 150) порушено вимоги щодо визначення категорії складності за показниками об'єкта будівництва в цілому, в результаті чого занижено категорію складності об'єкта будівництва, оскільки позивачем здійснено розрахунок категорії складності та клас наслідків об'єкта будівництва по кожній будівлі окремо.

25 квітня 2016 року розглянувши справу про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності Управлінням прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення від 25.04.2016 № 55, згідно якої Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладеного адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 16150 гривень

Так, у висновках розрахунку категорії складності об'єкта будівництва позивачем зазначено, що кожна окрема будівля відноситься до класу наслідків (відповідальності) СС2 та має 111 категорію складності об'єкта будівництва.

Враховуючи, що об'єкт будівництва є житловим комплексом, то сумарні показники відповідно до розрахунку позивача здійсненого по трьох будівлях №№ 1, 2, 3, щодо загальної кількості осіб, які постійно перебувають на об'єкті будівництва становить 592 особи. Тобто, вказаний об'єкт будівництва відноситься до V категорії складності відповідно до пп. 2 п. 6 Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорії складності, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 27.04.2011 № 557 (далі - Порядок № 557).

Згідно з п. 6 Порядку № 557 до V категорії складності відносяться об'єкти будівництва, які мають хоча б одну з таких ознак, а саме розраховані на постійне перебування більш як 400 осіб та (або) періодичне перебування понад 1000 осіб.

За результатами проведеного розрахунку Управлінням встановлено, що загальна кількість осіб, які постійно перебувають на об'єкті будівництва становить 887 осіб, а осіб, що періодично перебувають на вказаному об'єкті - 1439 осіб.

Вказані розрахунки свідчать про те, що житловий комплекс із вбудовано-прибудованими приміщеннями у м. Черкасах бул. Шевченка. 150 належить до V категорії складності, а не до III, як визначено у розрахунках категорії складності по окремій будівлі здійснених позивачем.

Враховуючи викладене, головним архітектором проекту ОСОБА_1 порушено приписи пп. 2 п. 6 Порядку № 557 та и. 4.2 таблиці А.1 Додатку А ДСТУ- Н Б В. 1.2.-16:2013, яким передбачено, що проектування об'єкта будівництва, до складу якого входять декілька окремих будинків, будівель, споруд або лінійних об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури потрібно здійснювати на підставі вихідних даних, у тому числі містобудівних умов та обмежень. На об'єкт будівництва в цілому. При цьому категорію складності та кого об'єкта будівництва визначають за усіма показниками таблиці А. 1, розрахованими для об'єкта будівництва в цілому.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач довів суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами з посиланням на відповідні положення законодавства про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами. Адже, відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 чт.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки суд по справі свідків не залучав та не призначав проведення судових експертиз, розподіл судових витрат не здійснюється.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі ч.1 ст.96-1, Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.ст. 158-160 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Київського адміністративного апеляційного суду протягом десяти днів після її проголошення, особами, що не були присутні при проголошенні постанови - в той же строк з дня отримання ними копії постанови.

Суддя