Справа № 826/20995/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 грудня 2016 року № 826/20995/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Служба швидкого кредитування»
доНаціональної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг
проскасування постанови та розпоряджень,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба швидкого кредитування» звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, в якому просить:

1) скасувати постанову № 11/15/4 від 20.05.2015 р. Нацкомфінпослуг про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг повністю;

2) визнати недійними розпорядження № 2871 від 08.10.2014 р., № 622 від 03.04.2014 р., № 1554 від 02.07.2015 р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.12.2016 р. провадження в частині позовних вимог про визнання недійними п. 2.2 описової частини та п. 5 розділу 3 «Висновок» Акту планової виїзної перевірки ТОВ «Служба швидкого кредитування» від 06.08.2014 р. № 193/15-4ФП; п. 3 описової частини та п. 5 Висновку Акту про правопорушення законодавства про фінансові послуги № 32/15/4-АП від 13.08.2014 р.; акту про правопорушення № 11/15/4_АП від 29.04.2015 р., -закрито.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваних рішень, оскільки відповідно до Положення про внесення інформації про кредитні установи до Державного реєстру фінансових установ, розпорядження Держфінпослуг від 27.03.2008 № 417 було подане повідомлення про внесення змін щодо зміни засновника, додані відповідні документи та ніяких зауважень від Нацкомфінпослуг у відповідь позивач не отримував. Протягом 2013-2014 років товариством неодноразово подавалися документи на реєстрацію різноманітних змін із наданням копій протоколів, копій Статуту та інших документів, в яких був зазначений новий засновник товариства - Компанія «Даєнебел Інвестментс Лтд». Протягом двох років зауважень не поступало від відповідача, а зміни, що надавалися вносилися до Комплексної інформаційної системи НКФУ. Позивач вважає дії відповідача навмисним вимаганням штрафів шляхом штучного створення ситуацій для незаконного застосування санкцій до товариства.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх повністю з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та зазначив, що жодної інформації щодо учасників юридичної особи, яка має намір набути істотної участі у фінансовій установі позивачем не подавалася, а тому вважає, що постанова, винесена за результатами розгляду справи, розпочатої на підставі акта про правопорушення є повністю обґрунтованою, встановлені порушення відповідають дійсним обставинам справи, а висновок зроблений у відповідності до чинного законодавства.

В судовому засіданні за згодою сторін суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба швидкого кредитування» надає послуги з мікрокредитування населення на підставі державної реєстрації фінансової установи відповідно до Свідоцтва ІК №80 від 19.05.2011 р.

Інспекційною групою Нацкомфінпослуг на підставі доручення на проведення планової виїзної комплексної перевірки від 25.06.2014 № 24/15-04, виданого т.в.о. Голови Нацкомфінпослуг Поляковим М.А. та відповідно до Плану перевірок, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 27.03.2014 р. № 890 «Про затвердження Плану перевірок суб'єктів нагляду, за якими здійснює нагляд Нацкомфінпослуг, на другий квартал 2014 року», проведено планову виїзну комплексну перевірку Товариства. Перевірка проводилась з питань додержання вимог чинного законодавства у сфері надання фінансових послуг за період з 01.04.2011 по 31.03.2014.

Відповідно до пунктів 4.2 та 4.7 розділу 4 Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 № 2319, складено акт про правопорушення законодавства у сфері фінансових послуг від 13.08.2014 № 32/15/4-АП товариством.

На підставі акту планової інспекції товариства від 06.08.2014 № 193/15-4 ФП було встановлено наступне, що у грудні 2012 року, без погодження з Нацкомфінпослуг, на підставі рішення загальних зборів засновників товариства від 20.12.2012 (протокол № 31) Компанією «ДАЄНЕБЕЛ ІНВЕСТМЕНТС ЛТД» (DIANABAL INVESTMENTS LIMITED) (далі - компанія) здійснено викуп 100 відсотків статутного капіталу Товариства, тобто відбулося набуття 100 % істотної участі у статутному капіталі Товариства.

Враховуючи зазначене, Товариством порушено вимоги:

- частини п'ятої статті 9 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» у частині того, що юридична чи фізична особа, яка має намір набути істотної участі у фінансовій установі (крім корпоративного інвестиційного фонду) або збільшити її таким чином, що зазначена особа буде прямо чи опосередковано володіти або контролювати 10, 25, 50 і 75 відсотків статутного (складеного) капіталу такої фінансової установи чи права голосу придбаних акцій (часток) в органах фінансової установи, зобов'язана отримати письмове погодження органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг, якщо інше не передбачено законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг;

- пункту 3.1 глави 3 Ліцензійних умов у частині того, що ліцензіат при провадженні зазначеної в ліцензії діяльності повинен відповідати Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», нормативно-правовим актам Держфінпослуг або Нацкомфінпослуг, установчим документам (рішенню про утворення, засновницькому договору, статуту, положенню), відповідно до яких кредитну установу створено, керуватися внутрішніми положеннями та правилами, а також іншими документами, що регламентують його діяльність.

Таким чином, Нацкомфінпослуг на підставі акта про правопорушення законодавства про фінансові послуги Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба швидкого кредитування» від 13.08.2014 № 32/15/4_АП застосовано до товариства захід впливу у вигляді розпорядження «Про застосування заходу впливу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба швидкого кредитування» від 08.10.2014 № 2871 (далі - Розпорядження № 2871), яким було зобов'язано Товариство усунути порушення вимог законодавства України у сфері надання фінансових послуг, зазначені у пунктах 3, 4, 7 та 9 констатуючої частини Розпорядження № 2871, у термін включно до 31.12.2014 та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень законодавства про фінансові послуги у 10-денний строк з дня закінчення встановленого терміну усунення.

Листом від 23.12.2014 № 354 (вх. від 29.12.2014 № 3953/КУ) товариством повідомлено Нацкомфінпослуг про усунення порушення, зазначеного в пункті 4 констатуючої частини Розпорядження № 2871 та надано клопотання щодо продовження строку виконання Розпорядження № 2871 (далі - Клопотання). На цій підставі Нацкомфінпослуг прийнято розпорядження «Про продовження строку виконання розпорядження від 08.10.2014 № 2871» від 03.04.2015 № 622 (далі - Розпорядження № 622), згідно умов якого Нацкомфінпослуг продовжено строк виконання пунктів 3, 7 та 9 Розпорядження № 2871 до 16.04.2015.

Листом від 15.04.2015 № 84 (дата оформлення поштового відправлення 29.04.2015, експрес-накладна № 6290) (вх. від 30.04.2015 № 1036/КУ) товариство повідомило Нацкомфінпослуг про усунення порушень зазначених у пунктах 7 та 9 констатуючої частини Розпорядження № 2871, що підтверджується звітними даними за 2014 рік та звітними даними за І квартал 2015 року.

Проте, у встановлений Розпорядженням № 622 строк, товариством не усунуто порушення, зазначене у пункті 3 констатуючої частини Розпорядження №2871.

Пунктом 5.9 розділу V Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 № 2319, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за № 2112/22424 (далі - Положення), встановлено, що рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу після набрання ними чинності є обов'язковими для виконання особами.

Отже, 20.05.2015 року директором департаменту регулювання та нагляду за кредитними установами та бюро кредитних історій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на підставі акта від 29.04.2015 № 11/15/4_АП прийнято постанову № 11/15/4, якою застосовано до Позивача штрафну санкцію у розмірі 17 000, 00 грн.

Таким чином, постанова, винесена за результатами розгляду справи, розпочатої на підставі акта про правопорушення є повністю обґрунтованою, встановлені порушення відповідають дійсним обставинам справи, отже висновок про них зроблений у відповідності до чинного законодавства України.

Нацкомфінпослуг, розглянувши скаргу Товариства від 03.06.2015 № б/н вх. № 1575/КУ від 12.06.2015 р. на постанову № 11/15/4 від 20.05.2015 р., прийнято розпорядження від 02.07.2015 № 1554 «Про залишення рішення про застосування заходу впливу без змін, а скаргу товариства - без задоволення».

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг визначено Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року N 2664-III (надалі - Закон N 2664-III).

За загальним визначенням ст. 1 цього Закону фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України.

Судом встановлено, що ТОВ «Служба швидкого кредитування» надає послуги з мікрокредитування населення на підставі державної реєстрації фінансової установи відповідно до Свідоцтва ІК №80 від 19.05.2011 р., тобто є фінансовою установою.

Істотна участь - пряме та опосередковане, самостійне або спільно з іншими особами володіння 10 і більше відсотками статутного (складеного) капіталу або права голосу придбаних акцій (часток) юридичної особи або незалежна від формального володіння можливість значного впливу на керівництво чи діяльність юридичної особи (п. 8 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону).

Контроль - можливість здійснювати вирішальний вплив на управління та/або діяльність юридичної особи шляхом прямого та/або опосередкованого володіння однією особою самостійно або разом з іншими особами часткою в юридичній особі, що відповідає еквіваленту 50 чи більше відсотків статутного капіталу та/або голосів юридичної особи, або незалежно від формального володіння можливість здійснювати такий вплив на основі угоди чи будь-яким іншим чином (п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону).

Структура власності - система взаємовідносин юридичних та фізичних осіб, що дає змогу визначити всіх осіб, які мають істотну участь в юридичній особі, у тому числі відносини контролю між ними щодо такої юридичної особи (п. 30 ч. 1 ст. 1 Закону).

Фінансові установи в Україні діють відповідно до Закону N 2664-III, з урахуванням норм законів України, які встановлюють особливості їх діяльності (ч. 2 ст. 2 Закону N 2664-III).

Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону N 2664-III юридична чи фізична особа, яка має намір набути істотної участі у фінансовій установі (крім корпоративного інвестиційного фонду) або збільшити її таким чином, що зазначена особа буде прямо чи опосередковано володіти або контролювати 10, 25, 50 і 75 відсотків статутного (складеного) капіталу такої фінансової установи чи права голосу придбаних акцій (часток) в органах фінансової установи, зобов'язана отримати письмове погодження органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг, якщо інше не передбачено законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг.

Відповідно до п. 3.1 глави 3 Ліцензійних умов провадження діяльності з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів кредитними установами, які затверджені Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 18.10.2005 N 4802, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 6 грудня 2005 р. за N 1459/11739 ліцензіат при провадженні зазначеної в ліцензії діяльності повинен відповідати Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" нормативно-правовим актам Держфінпослуг або Нацкомфінпослуг, установчим документам (рішенню про утворення, засновницькому договору, статуту, положенню), відповідно до яких кредитну установу створено, керуватися внутрішніми положеннями та правилами, а також іншими документами, що регламентують його діяльність.

Наведені норми свідчать про те, що у разі виникнення у юридичної чи фізичної особи наміру щодо набуття істотної участі у фінансовій установі (крім корпоративного інвестиційного фонду) або збільшення її таким чином, що зазначена особа буде прямо чи опосередковано володіти або контролювати істотною часткою статутного (складеного) капіталу такої фінансової установи чи права голосу придбаних акцій (часток) в органах фінансової установи, зобов'язана отримати письмове погодження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг.

Позивач, обґрунтовуючи протиправність прийнятих відповідачем рішень, зазначає, що товариством неодноразово подавалися документи на реєстрацію різноманітних змін із наданням копій протоколів та статуту та інших документів, в яких був зазначений новий засновник товариства, зміни, що надавалися вносились до Комплексної інформаційної системи Нацкомфінпослуг.

Однак на підтвердження наведених тверджень позивачем не надано жодних доказів, тоді як наявний в матеріалах справи витяг із Комплексної інформаційної системи Нацкомфінпослуг свідчить про те, що жодна інформація стосовно змін останнім не подавалася у зв'язку із чим зміни до вказаної системи не вносилися.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувані рішення приймалися Нацкомфінпослуг у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, а тому підстави для визнання їх недійсними та скасування відсутні.

Суд також бере до уваги, що згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивачем не доведено обставини в обґрунтування заявлених позовних вимог, а тому позовні вимоги суд визначає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69 -71, 94, 160 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба швидкого кредитування» відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук