Справа № 823/1824/16
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року справа № 823/1824/16

м. Черкаси

10 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Каліновської А.В.,

при секретарі судового засідання Баклаженко Н.В..,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області щодо не здійснення перерахунку судді Комсомольського міського суду Полтавської області Солосі О.В. щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 % посадового окладу судді за період з 01.10.2016 по 31.10.2016 у сумі 2175 грн.;

- зобовязати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області здійснити перерахунок і виплатити судді Комсомольського міського суду Полтавської області Солосі О.В. щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 % посадового окладу судді за період з 01.10.2016 по 31.10.2016 у сумі 2175 грн.;

- допустити до негайного виконання постанову суду в частині присудження грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць, а саме у сумі 2175 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно не здійснив нарахування судді Комсомольського міського суду Полтавської області Солосі О.В. щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу судді за період з 01.08.2016 по 31.08.2016 у сумі 2175 грн., оскільки право на отримання вказаної доплати позивач відповідно до вимог частини 5 статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» набув 26.11.2013, та не втратив такого права у звязку з прийняттям Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», згідно якого щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу виплачується суддям, які мають стаж роботи більше трьох років. Така ж позиція підтверджується рішенням Ради суддів України № 73 від 22 липня 2015 року. Окрім того, позивач наголошує, що наказ голови Комсомольського міського суду Полтавської області № 13.1-а від 03.08.2015 про встановлення судді Солосі О.В. щомісячної доплати за вислугу років на даний час є чинним, не скасованим.

Позивач в судове засідання не з'явився, явку свого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, надавши суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що при зарахуванні позивача 26.11.2013 на посаду судді Комсомольського міського суду Полтавської області йому була встановлена надбавка за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу за наявності стажу роботи до 5 років відповідно до частини 5 статті 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 у редакції на момент видачі наказу. Однак частиною 5 статті 133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VІІІ від 12.02.2015, який набрав чинності 28.03.2015, встановлено нові розміри щомісячної доплати за вислугу років, зокрема, за наявності стажу роботи більше 3 років 15 відсотків. Крім того, відповідач наголошує, що відповідно до листа ДСА України № 11-5615/15 від 26 березня 2015 року з 01 квітня 2015 року суддівська винагорода судді, який здійснює правосуддя, має нараховуватися та виплачуватися відповідно до статті 133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VІІІ від 12.02.2015). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 листопада 2016 року в адміністративній справі № 812/627/15. Разом з цим, відповідач зазначив, що посилання позивача в обґрунтування свої позовних вимог на рішення Ради суддів України № 73 від 22 липня 2015 року є недоречним, оскільки, виходячи зі змісту самого рішення Ради суддів України, зокрема, його резолютивної частини, це рішення носить рекомендаційний характер, а отже не є обовязковим до виконання. Розгляд справи відповідач просив здійснювати за відсутності свого представника.

Частиною 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно положень ч. 1 ст. 41 КАС України, при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встанови, що наказом в.о. голови Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_2 від 26.11.2013 № 9.1-а відповідно до ст. 72 Закону України «Про судоустрій та статус суддів України» та Указу Президента України від 07.11.2013 № 620/2013 ОСОБА_1 зараховано на посаду судді Комсомольського міського суду Полтавської області з 26.11.2013 з посадовим окладом згідно із штатним розписом та встановлено надбавку за вислугу років в розмірі 15 відсотків посадового окладу з 26.11.2013 у звязку із наявністю стажу роботи станом на 26.11.2013 - 00 років 00 місяців 00 днів.

Наказом в.о. голови Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_3 від 03.04.2015 № 4.2-а відповідно до п. 5 ст. 133 Закону України Про забезпечення права на справедливий суд від 12.02.2015 № 192-V на підставі листа ГУДСА України в Полтавській області від 31.03.2015 № 02-19/141 про розрахунок стажу роботи на посаді судді позивачу припинено здійснювати виплату щомісячної доплати за вислугу років за відсутністю трирічного стажу роботи на посаді судді та скасовано пункт 2 наказу в.о. голови Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_2 від 26.11.2013 № 9.1-а в частині виплати надбавки за вислугу років 15 відсотків посадового окладу.

Крім того, наказом голови Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_4 № 13.1-а від 03.08.2015 відповідно до ч. 3 ст. 22, ч. 1 ст. 58 Конституції України, Законів України «Про статус суддів», «Про судоустрій і статус суддів», що діяли в редакції на час набуття такого права, на підставі Рішення Ради суддів України від 22.07.2015 № 73 скасовано наказ в.о. голови Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_3 від 03.04.2015 № 4.2-а про припинення здійснення виплат ОСОБА_1; позивачу встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з 03.08.2015, в звязку з наявністю стажу роботи станом на 03.08.2015 - 1 рік 08 місяців 07 днів та зобовязано здійснити перерахунок та виплату невиплаченої щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу судді Солосі О.В. за період з 03.04.2015 по 02.08.2015.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що за правилами частини п'ятої статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (чинної на час призначення позивача на посаду судді), суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

29 березня 2015 року набув чинності Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладено в новій редакції.

Згідно з абзацом першим частини п'ятої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»), суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

При цьому, Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», не містять положення стосовно збереження за суддями, які були призначені чи обрані на посаду судді до набрання чинності цим Законом, права на отримання щомісячної доплати за вислугу років відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності Закону України Про забезпечення права на справедливий суд.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Згідно зі статтею 147 Конституції України, єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України, який вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції та законів України.

На сьогодні, положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України 2Про забезпечення права на справедливий суд»), щодо визначення суддівської винагороди не визнані неконституційними, також відносно них відсутнє офіційне тлумачення Конституційного Суду України.

Питання гарантій незалежності суддів, їх правового захисту, матеріального та соціального забезпечення неодноразово були предметом розгляду Конституційного Суду України.

Так, в пункті 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 щодо офіційного тлумачення поняття «щомісячне довічне грошове утримання», що міститься у підпункті «е» підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, Конституційний Суд України вказав, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частини п'ята, шоста статті 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що, згідно з частиною першою статті 17 Конституції України, є найважливішою функцією держави (пункт 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011).

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012).

Як вбачається з матеріалів справи, позивача призначено на посаду судді Комсомольського міського суду Полтавської області 07 листопада 2013 року, а до штату вказаного суду на посаду судді його зараховано 26 листопада 2013 року, тобто стаж роботи позивача станом на час щодо якого заявлено позовні вимоги (з 01.10.2016 по 31.10.2016) складав менше трьох років.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність з боку відповідача незаконної бездіяльності щодо невиплати позивачу щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу за період з 01.10.2016 по 31.10.2016, оскільки стаж роботи позивача на посаді судді станом на час щодо якого заявлено позовні вимоги (з 01.10.2016 по 31.10.2016) є меншим ніж три роки, тобто підстави для виплати щомісячної доплати за вислугу років, відповідно до частини п'ятої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 листопада 2016 року в адміністративній справі № 812/627/15, висновки якого на підставі ст. 244-1 Кодексу адміністративного судочинства України мають враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права

Таким чином, аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись ст. ст. 14, 86, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В. Каліновська