Справа № 264/5384/16-а
Суддя: Кузнецов Д. В.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/5384/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2016 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Кузнецова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління національної поліції в Донецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 08 вересня 2016 року серії ПС2 № 632375, винесеної інспектором поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. за вчинення порушення, передбаченого ст.132-1 КпАП України.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та протиправною, оскільки винесена з порушенням вимог чинного законодавства України і відсутністю належних доказів вчинення адміністративного правопорушення. Позивач підтвердив факт керування транспортним засобом FAW державний номер НОМЕР_1 на автодорозі Слов'янськ -Донецьк, де був зупинений працівниками поліції. Під час складання постанови просив вписати свідків правопорушення та відібрати у них показання, представити позивачу дислокацію маршрутів патрулювання, картку маршруту патрулювання, журнал патрулювання та інші докази, що було проігноровано працівником поліції та складено постанову, яку вручено позивачу. Також позивача не було ознайомлено із його правами відповідно до ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, чим порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Позивач надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності в письмовому провадженні, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заперечення, в яких позовні вимоги не визнав та зазначив, що відповідно до ст.33 Закону України «Про дорожній рух» в разі перевищення встановлених норм навантаження транспортного засобу його рух по автошляхам можливий лише за наявності спеціального дозволу, погодженого з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30 передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі фактичної маси транспортного засобу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т). Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування» визначено порядок здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, параметри яких перевищують нормативні. Зазначеною постановою передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних шляхах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху. За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пунктів водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із значенням часу і місця його проведення (пункту 18 Порядку). На автодорозі Слов'янськ - Донецьк - Маріуполь було проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля позивача, за результатами якого було визначено наступні вагові параметри транспортного засобу: перша вісь - 9044 кг, друга вісь - 12542 кг., третя вісь - 11939 кг. Повна маса транспортного засобу складає 33525 кг, а вага на здвоєних вісях №2 та №3 становить 24481 кг, що значно перевищує допустиму норму, а саме на 8481 кг, та є порушенням пункту 22.5 Правил дорожнього руху. Також вказував, що позивачу були роз'яснені права, передбачені статтею 268 КУпАП, про що мається спеціальна відмітка в протоколі та окремий підпис позивача. Представив до суду довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю. На підставі зазначеного просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з статтею 33 Закону України «Про дорожній рух» технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку.

Обов'язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 затверджені Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, де в пункті 3 постанови визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 4 зазначених Правил передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв'язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Згідно пункту 25 Правил забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред'являтися на вимогу уповноважених осіб.

Водночас порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування».

Пунктом 3 зазначеного Порядку встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль (пункту 15 Порядку).

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення (пункту 18 Порядку).

За порушення правил проїзду великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами передбачена адміністративна відповідальність за статтею 132--1 КУпАП та адміністративне стягнення на водіїв у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, з наведених положень законодавства вбачається, що здійснення руху транспортного засобів на автошляхах загального користування з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т допускається лише за наявності спеціального дозволу, виданим перевізникові Державтоінспекцією. Експлуатація великовагового транспортного засобу без відповідного дозволу є порушенням встановлених правил та водночас утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 132--1 КУпАП. Уповноваженим органом за здійснення контролю є підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Судом встановлено, що 08 вересня 2016 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 632375 інспектором ВУПД ГУНП в Донецькій області лейтенантом поліції Старосуд А.М. було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КпАП України, а саме: за те, що він 08 вересня 2016 року на 220 км автодороги Слов'янськ - Донецьк - Маріуполь керував транспортним засобом FAW СА 3252 державний номер НОМЕР_1 з навантаженням на здвоєну вісь 24481 кг понад допустиму 8481 кг без відповідних дозвільних документів, чим порушив пункт 22.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

З представленої відповідачем копії довідки про результати габаритно-вагового контролю від 08 вересня 2016 року, проведеного на місці прийнятої постанови на 220 км автодороги Слов'янськ - Донецьк - Маріуполь стосовно автомобіля FAW модель СА3252, реєстраційний номер НОМЕР_1, вбачається навантаження на першу вісь 9044 кг, на другу вісь - 12542 кг, на третю вісь - 11939 кг. Останні дві висі здвоєні, що відображено в довідці. Отже, загальна маса на здвоєну вісь транспортного засобу позивача становить 24481 кг, що перевищує допустиму масу 8481 кг. За таких підстав позивач мав отримати спеціальний дозвіл для руху великовагового транспортного засобу. Проте такого дозволу позивачем представлено не було, що свідчить про порушення встановлених правил експлуатації великовагового транспортного засобу по дорогах загального користування.

Поліцейські в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395.

Згідно з пунктом 2 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Згідно з пунктом 9, 10 зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В судовому засіданні встановлені належні докази проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача уповноваженою особою Укртрансбезпеки та оператором вагового контролю і результати перевищення встановлених нормативів для можливості експлуатації транспортного засобу без спеціального дозволу Державтоінспекції, що підтверджується спеціальною довідкою від 08 вересня 2016 року. Вказана довідка була долучена до винесеної працівником поліції постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Постанова була винесена у присутності позивача, підписана ним без будь-яких зауважень та вручена його копія, про що позивачем зроблені відповідні підписи. При цьому позивачем не відображено в протоколі будь-яких зауважень про необхідність допиту свідків або заявлення інших клопотань для підтвердження своєї позиції.

Крім того, в постанові у справі про адміністративне правопорушення мається відмітка про роз'яснення позивачу ОСОБА_1 положень статей 307, 308, а також прав, передбачених статтею 268 КУпАП, про що також стоїть окремий підпис позивача. За таких підстав посилання ОСОБА_1 на порушення його процесуальних прав, внаслідок їх не роз'яснення, спростовуються матеріалами справи та змістом оскаржуваної постанови. Будь-яких порушень або обмежень прав позивача під час винесення оскаржуваної постанови, які могли об'єктивно вплинути на правильність прийнятого рішення у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача, судом встановлено не було.

З урахуванням зазначеного відповідачем цілком обґрунтовано та законно було прийнято рішення про порушення правил дорожнього руху та винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 132-1 КУпАП порушення правил проїзду великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою адміністративне стягнення на водіїв у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

З огляду на це відповідачем за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення цілком обґрунтовано було накладено стягнення у межах єдиного розміру в сумі 510,00 грн.

При цьому згідно частини 2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором не повинні враховуватися характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Подібні зміни до статті 33 КУпАП були внесені згідно із Законом № 596-VIII від 14.07.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

За таких обставин судом не встановлено будь-яких порушень з боку відповідача, а його дії при розгляді справи про адміністративне правопорушення та складані постанови щодо ОСОБА_1 відповідають діючому законодавству, та у зв'язку із цим підстав для скасування прийнятої постанови не має.

Керуючись ст. ст. 2,9,94,160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління національної поліції в Донецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Д. В. Кузнецов