Справа № П/811/1826/15
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2016 р. м. Київ К/800/53265/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В.,
Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Черкаського окружного адміністративного суду про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

за касаційною скаргою Черкаського окружного адміністративного суду на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року,

встановив:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до Черкаського окружного адміністративного суду, в якому просив визнати протиправними відмову Черкаського окружного адміністративного суду видати позивачу виконавчий лист за рішенням Вищого адміністративного суду України від 08 жовтня 2014 року у справі №К/800/3275/14 та невиконання цього рішення, зобов'язати відповідача видати виконавчий лист та виконати рішення Вищого адміністративного суду України від 08 жовтня 2014 року у справі №К/800/3275/14, як це гарантовано пунктом 9 частиною 3 статті 129 Конституції України.

Позов обґрунтовано тим, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 жовтня 2014 року у справі № К/800/3275/14 зобов'язано Черкаський окружний адміністративний суд вирішити питання про відкриття провадження у справі №823/2292/13-а, проте відповідач замість виконання рішення суду касаційної інстанції незаконно надав ОСОБА_4 лист - відповідь з посиланням на Закон України "Про виконавче провадження". Норми статті 258 КАС України гарантують право позивача на отримання виконавчого листа за рішенням суду, яке набрало законної сили, але не виконується в добровільному порядку.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року на підставі пункту 6 частини 1, частини 2 статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративну справу передано на розгляд до Кіровоградського окружного адміністративного суду, як найбільш територіально наближеного, оскільки однією із сторін у справі є суд, в якому розглядається справа.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову. Визнано протиправними дії Черкаського окружного адміністративного суду щодо розгляду заяви ОСОБА_4 від 27 березня 2015 року, поданої в порядку статті 258 КАС України, відповідно до Закону України «Про звернення громадян» шляхом направлення листів та зобов'язано відповідача передати вказану заяву на розгляд уповноваженому судді. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції з підстав порушення судом норм процесуального права та залишити в силі постанову суду першої інстанції. Касаційна скарга мотивована тим, що розділ III КАС України, до якого включена стаття 158, регулює питання провадження у справі в суді першої інстанції, тому не встановлює обов'язку суду першої інстанції постановлення процесуальної ухвали за наслідками розгляду заяви про видачу чи відмову у видачі виконавчого листа, оскільки процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, регулюються статтею 258 цього Кодексу.

У запереченні на касаційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, вказуючи на законність і обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 жовтня 2014 року у справі № К/800/3275/14 скасовано ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 27 червня 2013 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2013 року, якими відмовлено у відкриті провадження в адміністративній справі № 823/2292/13-а за позовом ОСОБА_4 і керівника громадської організації «Освіком» Александрук В.А. до судді Черкаського районного суду Черкаської області Соколишиної Л.Б. про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, а справу направлено до Черкаського окружного адміністративного суду для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2014 року на підставі пункту 1 частини 3 статті 108 КАС України позовну заяву повернуто ОСОБА_4, оскільки позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі судді цього ж суду від 13 листопада 2014 року про залишення її без руху.

27 березня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Черкаського окружного адміністративно суду із заявою в порядку статті 258 КАС України, в якій просив видати йому виконавчий лист за ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 жовтня 2014 року.

Відповідач на звернення позивача направив лист-відповідь від 03 квітня 2015 року № 823/2292/13-а/937/15 за підписом голови суду, в якому зазначив, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки ухвала Вищого адміністративного суду України від 08 жовтня 2014 року у справі № К/800/3275/14 не передбачає проведення виконавчих дій органу виконавчої служби та законодавством не передбачено примусового виконання ухвал суду касаційної інстанції, якими справу направлено для вирішення питання про відкриття провадження у справі, такі рішення є підставою для виконання в силу прямої вказівки закону.

07 квітня 2015 року позивач повторно звернувся до голови Черкаського окружного адміністративного суду із заявою в порядку статті 258 КАС України про видачу виконавчого листа, проте 10 квітня 2015 року знову отримав лист-відповідь за підписом голови суду про відмову у видачі виконавчого листа з тих же підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ухвала Вищого адміністративного суду України від 08 жовтня 2014 року у справі №К/800/3275/14 не передбачає проведення виконавчих дій органу виконавчої служби та законодавством не передбачено примусового виконання ухвал суду касаційної інстанції, якими справу направлено для вирішення питання про відкриття провадження у справі, такі рішення є підставою для виконання в силу прямої вказівки закону. До того ж, відповідачем виконано вимоги ухвали суду касаційної інстанції та жодним чином не порушено вимоги пункту 9 частини 3 статті 129 Конституції України. У разі незгоди з ухвалами Черкаського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року та від 08 грудня 2014 року позивач мав право оскаржити їх в апеляційному порядку, однак зазначеним правом, не скористався.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відмовивши позивачу у задоволенні заяви, поданої в порядку статті 258 КАС України, шляхом направлення листів-відповідей відповідно до Закону України «Про звернення громадян» відповідач протиправно не застосував положення частини 2 статті 158 КАС України, яка передбачає, що рішення щодо розгляду клопотань викладається у формі ухвали, чим позбавив позивача можливості оскаржити прийняте рішення та спровокував звернення до суду з позовом.

Проте погодитись з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна, з огляду на таке.

Пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов'язковість рішень суду.

Порядок вирішення питань, пов'язаних з виконанням судових рішень в адміністративних справах, визначено розділом V КАС України.

Відповідно до частини 4 статті 257 цього Кодексу примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Стаття 258 КАС України передбачає порядок звернення судових рішень в адміністративних справах до примусового виконання. Нормами вказаної статті визначено порядок видачі виконавчих листів за судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно.

Зазначені норми КАС України не зобов'язують суд постановляти ухвалу при вирішенні питання про видачу виконавчого листа чи відмову у його видачі.

Згідно з частиною 2 статті 158 КАС України судове рішення, яким суд зупиняє чи закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду або приймає рішення щодо інших процесуальних дій, клопотань, викладається у формі ухвали.

Разом з тим, частиною 4 статті 160 КАС України визначено вичерпний перелік ухвал, які викладаються окремим документом, в якому не згадується питання щодо видачі виконавчого листа.

Крім того, за приписами цієї норми закону окремим документом можуть викладатися також ухвали з інших питань, які вирішуються під час судового розгляду.

Судовий розгляд справи було завершено постановленням ухвали від 08 грудня 2015 року про повернення позовної заяви.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно зазначив, що стаття 158 КАС України не поширює свою дію на випадки розгляду питань щодо видачі виконавчого листа та не встановлює обов'язку суду першої інстанції постановлення процесуальної ухвали за наслідками розгляду заяви про видачу чи відмову у видачі виконавчого листа, оскільки розділ III КАС України, до якого вона включена, регулює питання провадження у справі в суді першої інстанції, а не на стадії виконання судового рішення у цій справі.

До того ж, відповідно до частини 3 статті 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у судах загальної юрисдикції функціонує автоматизована система документообігу суду.

Пунктом 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26 листопада 2010 року встановлено виключний перелік заяв, які передаються раніше визначеному в судовій справі головуючому судді, до яких належать заяви (клопотання), пов'язані з виконанням судових рішень, передбачені статтями 259-264, 267 (крім частини 9 статті 267) КАС України.

Проте, ні статтею 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ні абзацом 8 пункту 2.3.44 зазначеного Положення не передбачено передачу заяв позивачів про видачу виконавчого листа на розгляд уповноваженому судді в порядку статті 258 КАС України.

У зв'язку з цим голова окружного суду, якому адресувалися заяви ОСОБА_4, надав на них обґрунтовані відповіді.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та скасована помилково.

Виходячи з приписів статті 226 КАС України, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Черкаського окружного адміністративного суду задовольнити.

Скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року та залишити в силі постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.
Головчук С.В.
Мойсюк М.І.