Справа № 820/990/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 грудня 2016 р. № 820/990/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАГОМЕЯ"
до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
про скасування податкового повідолмення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дагомея», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви та заяви про відкликання частини позовних вимог від 15.11.2016р., просить скасувати податкове повідомлення-рішення № 000692201 від 15.07.2015р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає оскаржуване в даній справі податкове повідомлення-рішення таким, що не відповідає приписам чинного законодавства, порушує права та законні інтереси позивача.

Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі його представника, згідно якої він також підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач, згідно наданих до суду письмових заперечень, позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити через безпідставність.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в червні 2015 року Західно-Донбаською ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Дагомея» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства щодо реальності здійснення операцій при взаємовідносинах з ТОВ «Капітал Х» () за період з 01.03.2015р. по 31.03.2015р.

За наслідками перевірки складено акт від 24.06.2015р. № 5/04-10-22-01-37233121 (а.с. 38- 66, том 2), за висновками якого встановлено порушення позивачем вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено розмір податкового кредиту на загальну суму 2 205 824, 99 грн. у березні 2015 року.

На підставі розгляду висновків зазначеного акту перевірки, відповідачем прийнято оскаржуване в даній справі податкове повідомлення рішення від 15.07.2015р. № 000692201 (а.с. 71, том 2), згідно якого позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 294 801 грн.

Судом встановлено, що доходячи висновку про наявність виявленого податковою порушення, а також необхідність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, відповідач виходив з того, що у перевіреному періоді позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Капітал Х» на підставі договорів постачання нафтопродуктів № КХ-0019 від 01.03.2015р., № КХ 0057 від 05.03.2015р., № КХ-0088 від 10.03.2015р., № КХ- 0123 від 13.03.2015р., № КХ-0153 від 20.03.2015р., № КХ-0196 від 25.03.2015р., згідно яких придбавались нафтопродукти.

Податковим органом було взято до уваги те, що, як він зазначає, до податкової перевірки позивачем не було надано накладних, виписаних від продавця ТОВ «Капітал Х» до позивача, актів приймання отриманих послуг щодо транспортування придбаних нафтопродуктів, банківських виписок. Також, як зазначив податковий орган, до перевірки не було надано документів, які підтверджують транспортування придбаних нафтопродуктів від ТОВ «Капітал Х» до позивача.

Крім того, податковий орган посилався на те, що перевіркою первинних бухгалтерських документів, товарно-транспортних накладних, договорів, тощо було встановлено, що пунктами навантаження нафтопродуктів є ТОВ «Еквіта» за адресою: м. Кременчук, проїзд Галузевий,80, ПАО «Одеснафтопродукт» за адресою: м. Одеса, вул. Ізвєсткова, 54, м. Дніпропетровськ, вул. Океанська, 11, а згідно договорів поставки нафтопродуктів позивач здійснював їх закупівлю лише у ТОВ «Капітал Х», юридична адреса якого: АДРЕСА_1.

Аналізуючи зібрану інформацію податковий орган дійшов висновку, що позивач фактично не придбавав у ТОВ «Капітал Х» бензин та дизельне паливо, оскільки не один з обєктів оподаткування не знаходиться за адресами, які вказані у товарно-транспортних накладних. Крім того, податковий орган зазначив, що контрагент позивача ТОВ «Капітал Х» має стан «9» - направлено повідомлення про відсутність за місцем знаходження.

Таким чином, відповідач вказував на відсутність здійснення фінансово-господарських операцій між позивачем та ТОВ «Капітал Х» з придбання нафтопродуктів.

Підсумовуючи зібрані дані, відповідач дійшов висновку, що оскільки реальність вчинення між позивачем та його контрагентом ТОВ «Капітал Х» у перевіреному періоді господарських операцій відсутня, а наслідком податкового обліку має бути лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, таким чином у позивача не було підстав для податкового обліку вказаних господарських операцій.

Отже, як вказав відповідач, позивач неправомірно включив до складу податкового кредиту суми ПДВ за відсутніми господарськими операціями з ТОВ «Капітал Х» за березень 2015 року.

Суд з такими висновками податкового органу не погоджується та зазначає, що відповідачем не заперечується фактична наявність укладених між позивачем та ТОВ «Капітал Х» договорів на постачання нафтопродуктів № КХ-0019 від 01.03.2015р., № КХ 0057 від 05.03.2015р., № КХ-0088 від 10.03.2015р., № КХ- 0123 від 13.03.2015р., № КХ-0153 від 20.03.2015р., № КХ-0196 від 25.03.2015р. Копії вказаних договорів надано позивачем до матеріалів справи (а.с. 108-134, том 2).

Дослідивши вказані договори, суд встановив, що згідно них позивач (покупець) придбавав у ТОВ «Капітал Х» (постачальник) нафтопродукти, асортимент яких визначено сторонами у додаткових угодах до зазначених вище договорів.

Згідно пункту 4.2. всіх перелічених договорів, які є ідентичними, товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах EXW (франко-завод) резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

Підстав для сумнівів у достовірності наданих договорів та їх належному документальному оформленні у суду не виникає.

Фактичне виконання вказаних договорів підтверджується актами приймання-передачі нафтопродуктів видатковими накладними, товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів.

Зокрема, на виконання умов договору № КХ-0019 від 01.03.2015 р. сторонами було укладено додаткову угоду № 00019 від 01.03.2015 р., згідно якої постачальник зобов'язується поставити на умовах ЕХW (резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів, а покупець прийняти до 31.03.2015 р. зазначені в додатковій угоді види товарів.

Перехід права власності від постачальника до покупця підтверджується актом приймання-передачі нафтопродуктів № 00019 від 31.03.2015 р., відповідно до якого кількість ТМЦ становить 60,795 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 2020163,47 грн.

На виконання умов договору № КХ-0057 від 05.03.2015 р. сторонами було укладено додаткову угоду № 00057 від 05.03.2015 р., згідно якої постачальник зобов'язується поставити на умовах ЕХW (резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а покупець прийняти до 31.03.2015 р. зазначені в додатковій угоді види товарів.

Перехід права власності від постачальника до покупця підтверджується актом приймання-передачі нафтопродуктів № 00057 від 31.03.2015 р., відповідно до якого кількість ТМЦ становить 69, 459 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 2074484,10 грн.

На виконання умов договору № КХ-0088 від 10.03.2015 р. сторонами було укладено додаткову угоду № 00088 від 10.03.2015 р., згідно якої постачальник зобов'язується поставити на умовах ЕХW (резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а покупець прийняти до 31.03.2015 року зазначені в додатковій угоді види товарів.

Перехід права власності від постачальника до покупця підтверджується актом приймання-передачі нафтопродуктів № 00088 від 31.03.2015 р. , відповідно до якого кількість ТМЦ становить 39, 732 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 107626,32 грн.

На виконання умов договору № КХ-0123 від 13.03.2015 р. сторонами було укладено додаткову угоду № 00123 від 13.03.2015 р., згідно якої постачальник зобов'язується поставити на умовах ЕХW (резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а покупець прийняти до 31.03.2015 р. зазначені в додатковій угоді види товарів.

Перехід права власності від постачальника до покупця підтверджується актом приймання-передачі нафтопродуктів № 00123 від 31.03.2015 р., відповідно до якого кількість ТМЦ становить 98, 724 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 2486869,25грн.

На виконання умов договору № КХ-0153 від 20.03.2015 р. сторонами було укладено додаткову угоду № 00153 від 20.03.2015 р., згідно якої постачальник зобов'язується поставити на умовах ЕХW (резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а покупець прийняти до 31.03.2015 р. зазначені в додатковій угоді види товарів.

Перехід права власності від постачальника до покупця підтверджується актом приймання-передачі нафтопродуктів № 00153 від 31.03.2015 р., відповідно до якого кількість ТМЦ становить 162.145 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 4556830,94 грн.

На виконання умов договору № КХ-0196 від 25.03.2015 року сторонами було укладено додаткову угоду № 00196 від 25.03.2015 року, згідно якої постачальник зобов'язується поставити на умовах ЕХW (резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а покупець прийняти до 31.03.2015 р. у зазначені в додатковій угоді види товарів.

Перехід права власності від постачальника до покупця підтверджується актом приймання-передачі нафтопродуктів № 00196 від 31.03.2015 р., відповідно до якого кількість ТМЦ становить 41, 854 тонн, а загальна вартість з ПДВ складає 102177383,00 грн.

Суд також зазначає, що в звязку з виконанням укладених між позивачем та ТОВ «Капітал Х» договорів, останнім на адресу позивача було виписано податкові накладні (а.с. 140 147, том 2), наявність та належне документальне оформлення яких сторонами у справі не заперечується.

Якість переданих позивачу нафтопродуктів підтверджена паспортами якості, виданими відповідними випробувальними лабораторіями та сертифікатом відповідності.

Досліджуючи наявність фактичного розрахунку між позивачем та постачальником ТОВ «Капітал Х», суд встановив, що оплата за придбані нафтопродукти здійснена позивачем у повному обсязі грошовими коштами. Кредиторська заборгованість позивача перед ТОВ «Каптіал Х» в розмірі 13234949,90 грн. погашена, що відображено в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 63 та підтверджується платіжними дорученнями про сплату за товар, копії яких долучено до матеріалів справи.

Щодо транспортування та зберігання придбаних позивачем нафтопродуктів судом встановлено, що таке зберігання здійснювалось відповідно до договору зберігання № 4499, укладеного 05.01.2015 р. між позивачем та ПАТ "Дніпронафтопродукт" (а.с. 14-15, том 3).

Згідно пояснень позивача на момент укладання договорів з придбання нафтопродуктів та додаткових угод до них, у контрагента були в наявності нафтопродукти, які вже перебували на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт», в звязку з чим була відсутня необхідність їх транспортування.

Таким чином право власності на нафтопродукти від контрагента до позивача переходило на підставі договорів поставки, додаткових угод, актів приймання-передачі. Крім того, ПАТ «Дніпронафтопродукт» листами від контрагента був повідомлений про перехід права власності на нафтопродукт.

Транспортування здійснювалось лише з місць зберігання нафтопродуктів до місць їх реалізації (АЗС) згідно договорів про перевезення вантажів автомобільним транспортом, що укладались позивачем з окремими перевізниками (а.с. 17-25, том 3).

Реальність переміщення нафтопродуктів підтверджується наданими позивачем товарно-транспортними накладними, актами здачі-прийомки виконаних робіт, на підставі яких паливо оприбутковувалось відповідальними особами позивача відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та звязку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008р. № 281/171/578/155, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.09.2008р. за № 805/15496.

В подальшому, як встановлено судом, придбані у ТОВ «Капітал Х» нафтопродукти реалізовувались позивачем іншому субєкту господарювання ТОВ «ВТФ «Авіас», про що свідчить договір поставки № П15-24 від 05.01.2015р. (а.с. 27-29, том 3) та складені на його виконання первинні документи.

Таким чином, придбані у ТОВ «Капітал Х» нафтопродукти використані позивачем в подальшому у власній господарській діяльності шляхом їх реалізації.

Суд зазначає, що копії долучених до матеріалів справи первинних і розрахункових документів, якими позивач обґрунтовує реальність господарських взаємовідносин з придбання нафтопродуктів у ТОВ «Капітал Х» не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом Положення № 88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

На підставі зазначених вище обставин суд доходить висновку, що подані позивачем документи, підтверджують реальність господарських операцій у спірних правовідносинах, а понесення позивачем витрат у спірних правовідносинах шляхом вибуття безготівкових коштів з власності даного субєкта господарювання (в оплату придбаного товару) свідчить про відсутність наміру безпідставно отримати податкову вигоду.

Наявні в справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад з метою проведення безтоварних операцій та отримання незаконної податкової вигоди.

Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог статті 11 КАС України не виявлено.

Згідно приписів п.п. 198.1 ст. 198 ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.п. 198.3. зазначеної статті податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому, відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

З аналізу положень Податкового кодексу України судом встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту витрати зі сплати податку за відсутності податкової накладної, або за наявності податкової накладної, оформленої з порушенням положень ст. 201 Кодексу.

Згідно ст. 201 Податкового кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, підставою для відповідальності платника податку є не підтвердження сум податку, включеного до податкового кредиту, на момент перевірки платника податку. Інших підстав для не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку чинне законодавство не передбачає.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем податковий кредит в даній справі сформований на підставі сплачених сум ПДВ від господарських операцій, які підтверджені документально та є належним чином виконані. Отже, ним правомірно заявлено до відшкодування відповідні суми ПДВ.

Суд зазначає, що відповідач, не визнаючи реальний характер господарських операцій між позивачем та ТОВ «Капітал Х» у перевіреному періоді, навів доводи щодо відсутності документів первинного обліку та їх суттєвих недоліків, які спростовано зібраними у справі доказами.

Крім того підставами для виявлення порушення позивачем вимог податкового законодавства слугували доводи податкового органу про відсутність документів, які підтверджують транспортування придбаних нафтопродуктів від ТОВ «Капітал Х» до позивача, а також про зазначення згідно товарно-транспортних документів пунктів навантаження нафтопродуктів за адресами, які є відмінними від юридичної адреси постачальника.

Суд вважає, що досліджені в судовому засіданні докази спростовують дані висновки податкового органу, оскільки судом було встановлено відсутність необхідності транспортування нафтопродуктів від ТОВ «Капітал Х» безпосередньо до позивача за умови їх фактичної наявності на складі зберігача, а також можливість за умовами укладених договорів між покупцем та постачальником відпуску нафтопродуктів у місцях, які є відмінними від місця розташування продавця ТОВ «Капітал Х».

Підсумовуючи наведене, суд зауважує, що відповідно до приписів ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даній справі відповідачем, як субєктом владних повноважень, суду не надано доказів законності та обґрунтованості оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, у той час як позивачем подано переконливі докази в обґрунтування своєї позиції, з аналізу яких судом зроблено вичерпні висновки.

Керуючись ст. ст. 11, 12, 52, 55, 160-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дагомея" до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідолмення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 000692201 від 15.07.2015 року.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Панченко О.В.