Справа № 264/5055/16-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Іванченко А.М.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року справа №264/5055/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Міронової Г.М., Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 жовтня 2016 року у справі № 264/5055/16-а а за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2016 року ОСОБА_2 (надалі позивач) звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області (надалі відповідач) про визнання неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії; скасування рішення відповідача № 827 від 24 березня 2016 року; зобов'язання відповідача здійснити з 01 лютого 2016 року перерахунок та виплату у подальшому щомісячно пенсії в розмірі та відсотках відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) у розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Донецької області № 18-57-130 від 12.02.2016 року - 11095,68 та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час з 01.02.2016 року. (а.с. 3-7).

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 жовтня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області - відмовлено. (а.с. 34-35)

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. (а.с. 38-43)

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що внесені зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосується порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ним права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Вважає, що, оскільки він набув право на пенсію за вислугою років, на підставі ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на час призначення пенсії в розмірі 90% середньомісячного заробітку то має право на перерахунок пенсії по заробітку із застосуванням частини 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесені зміни до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а не прийняття Кабінетом Міністрів України акту, який визначав би умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не може порушувати його прав.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до вимог статей 33-38 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером та з 2004 року отримує пенсію за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% середньомісячного заробітку.

Згідно довідки Прокуратури Донецької області від 12 лютого 2016 року № 18-57-130 ОСОБА_2 працював в прокуратурі Донецької області на посаді прокурора відділу та його фактична заробітна плата для нарахування пенсії за посадою прокурора відділу складає 11095,68грн. (а.с. 12)

Позивач 15 лютого 2016 року звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії із урахуванням довідки від 12 лютого 2016 року № 19-57-130. (а.с. 21)

Рішенням відповідача від 24 березня 2016 року позивачу відмовлено в перерахунку пенсії з підстав того, що оскільки умови та порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а відповідного акту КМУ не прийнято, тому вирішено відмовити в перерахунку пенсії по заробітку згідно Закону України «Про прокуратуру». (а.с. 11)

Оцінюючі спірні правовідносини, колегія суддів виходить з того, що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (набрав чинності з 1 квітня 2015 року), у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Підпунктом 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, набрав чинності з 15 липня 2015 року (далі - Закон № 1697-VII), визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що положення частини 17 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати, втратили чинність з дня набрання чинності Законом № 1697-VII, а саме, з 15 липня 2015 року.

Отже, на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» № 1013 від 09.12.2015 року (набрала чинності з 01.12.2015 року), та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі частини 17 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зазначена норма втратила чинність.

Закон № 1697-VII не містить норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Відповідно до частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час звернення позивача до органу пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії та до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України не визначений порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не має підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Крім того, право на пенсію позивач реалізував у жовтні 2004 року та нарахування його пенсії здійснюється у розмірах, встановлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а саме, 90 відсотків від суми заробітної плати. Проте, право на перерахунок пенсії виникає, за загальним правилом, або у зв'язку зі збільшенням стажу, або збільшенням розміру заробітної плати (що має місце в межах спірних правовідносин) та може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що на теперішній час питання перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати не врегульовано на законодавчому рівні, а тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів застосовує при розгляді справи практику Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV.

Висновки апеляційного суду, викладені в цій постанові, узгоджуються з позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в ухвалі від 3 червня 2014 року у справі «Великода проти України». У цій справі заявниця отримувала свою пенсію у сумі, визначеній рішенням суду від 19 січня 2010 року, до тих пір, поки механізм нарахування її пенсії, встановлений вищезазначеним судовим рішенням на підставі закону, чинного на час подій, не було змінено шляхом внесення змін до відповідних законодавчих актів, внаслідок чого розмір її пенсії був зменшений.

Так, у цій справі Європейський Суд дійшов висновку, що зменшення пенсії заявниці було сумісним з вимогами статті 1 Першого протоколу. Зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Також Суд зауважив про відсутність доказів того, що відповідні зміни до Закону України про державний бюджет України не були внесені відповідно до законної процедури, а за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними, Суд доходить висновку, що вони відповідали вимозі щодо законності за статтею 1 Першого протоколу. Суд також не зміг дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції. За висновками Європейського Суду зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін, відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 24, 94, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 жовтня 2016 року у справі № 264/5055/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 жовтня 2016 року у справі № 264/5055/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя : Г.М.Міронова

Судді: Т.Г.Арабей

І.В.Геращенко