Справа № 755/6702/16-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 755/6702/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Катющенко В.П. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

08 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що отримував пенсію в м. Алчевську. Після початку бойових дій виплата пенсії була припинена, так як було неможливо доставити грошові кошти на непідконтрольну територію. 15 жовтня 2014 року він звернувся до відповідача із заявою про виплату пенсії, яка була прийнята відповідачем без застережень, а лише 08 грудня 2014 року ним було отримано довідку про переміщення з тимчасово окупованої території. При цьому відповідач стверджує, що виплата пенсії припинена у зв'язку з переїздом позивача в інший район Києва. Позивач вважає такі дії дискримінацією та порушенням ст. 24 Конституції України, оскільки не знімався з обліку як тимчасово переміщена особа, не змінював місце проживання на момент припинення виплати пенсії.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2016 року задоволено вказаний адміністративний позов частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 з 01 грудня 2015 року неправомірними. Зобов`язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату з 01 грудня 2015 року ОСОБА_2 раніше призначеної пенсії. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) гривень. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року вказане вище судове рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2016 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та задовольнити позов повністю з урахуванням витрат на правову допомогу.

Крім цього, вказаною особою заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази колегія суддів приходить до висновку про те, що вказаний строк пропущено з поважних причин.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції в частині витрат на правову допомогу - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

З врахуванням положень ст. 195 КАС України колегія суддів вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку лише в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Виходячи з положень частин 1, 2, 4 статті 94 КАС України компенсація витрат на правову допомогу - це надана нормами Кодексу перевага фізичним та юридичним особам - позивачам у справі, оскільки суб'єкт владних повноважень може компенсувати лише витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

У частині 2 статті 16 КАС України зазначається, що для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура. У випадках, встановлених законом, правова допомога може надаватися й іншими фахівцями в галузі права. Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються цим Кодексом та іншими законами.

Як зазначено в частині 1 статті 90 КАС України, до витрат на правову допомогу відносяться витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором.

Отже, до витрат на правову допомогу можуть відноситися витрати, пов'язані з оплатою іншого фахівця в галузі права, якщо ця допомога надавалась у випадках, встановлених законом.

Правова допомога в адміністративному судочинстві може надаватись іншими фахівцями у галузі права, тобто особою, яка доведе, що вона є фахівцем у галузі права (наприклад, таким доказом, виходячи з положень частин 3, 4 статті 8, частини 1 статті 9 Закону України від 17.01.2002р. № 2984-III "Про вищу освіту" може бути диплом магістра або спеціаліста за спеціальністю право/правознавство); надавала правову допомогу у конкретній судовій справі за договором, укладеним зі стороною справи; сторона по справі фактично понесла витрати на таку правову допомогу за договором і існують документальні підтвердження зазначених обставин.

Виходячи з положень статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні; під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Порядок обчислення вартості послуг з надання правової допомоги визначається в договорі про надання правової допомоги.

При цьому стаття 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлює лише погодинну оплату, тому компенсації підлягає сума за годину роботи, що не перевищує 40 відсотків мінімальної заробітної плати.

Тому, не зважаючи на порядок обчислення витрат на правову допомогу у договорі, для визначення суми компенсації необхідно зазначати і (або тільки) вартість однієї години роботи фахівця в галузі права, при цьому вартість години роботи встановлюється за згодою сторін договору, але компенсації буде підлягати лише сума, що не перевищує 40 відсотків мінімальної заробітної плати на момент надання правової допомоги.

Докази, що підтверджують погодинну вартості правової допомоги, наданої у справі, є розрахунок, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Таким чином, розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді, що відповідає вимогам частині 2 статті 5 КАС України.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, стороною позивача було надано суду договір про надання правової допомоги № 10/15 МОВ від 02.10.2015 року, за яким ФОП ОСОБА_3 зобов'язався надати позивачу правову допомогу, а позивач прийняти таку правову допомогу та оплатити її (а.с. 54-55).

За умовами Додаткової угоди № 1 від 01.02.2016 року до договору про надання правової допомоги № 10/15 МОВ від 02 жовтня 2015 року, ФОП ОСОБА_3 зобов'язався надати правову допомогу, а саме: консультації і роз'яснення, складення запитів, заяв, скарг, позовів, інших процесуальних документів та документів правового характеру, спрямованих на відновлення порушеного права клієнта на отримання пенсії за віком (а.с. 55 зворот).

За змістом виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець з основним видом діяльності, як діяльність у сфері права (а.с. 58).

При цьому, останній має диплом спеціаліста Академії митної служби, отримав повну вищу освіту за спеціальністю "Правознавство" та здобув кваліфікацію юриста (а.с. 59).

Відповідно до акту передачі-прийняття послуг з надання правової допомоги від 06 липня 2016 року, ФОП ОСОБА_3 позивачу були надані відповідні послуги правового характеру, що пов'язані із даною адміністративною справою, зокрема: вивчення матеріалів, підготовка, друк, підписання та направлення до Дніпровського районного суду м. Києва адміністративного позову з клопотанням про звільнення від сплати судового збору; підготовка, друк, підписання та направлення до суду апеляційної скарги на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року; підготовка, друк, підписання та направлення до суду заяви про доповнення до апеляційної скарги; ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 56).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 4 від 06 липня 2016 року, позивачем було сплачено суму коштів на правову допомогу у розмірі 5076,00 грн. з розрахунку за 9,5 годин, витрачених на виконання умов вказаного вище договору (а.с. 57).

Щодо визначення та оцінки часу, витраченого фахівцем в галузі права колегія суддів бере до уваги види правової допомоги, що були надані позивачу фахівцем в галузі права на день постановлення судового рішення судом першої інстанції та зазначені в акті передачі-прийняття послуг з надання послуг правового характеру, зокрема: час витрачений ним участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді, а також враховує час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; тривалість розгляду і складність справи.

Виходячи з правового аналізу зазначених вище норм чинного законодавства України, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для компенсації витрат на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення в частині витрат на правову допомогу ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 16, 90, 94, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 13.12.2016 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.