Справа № П/811/531/16
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2016 року Справа № П/811/531/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянувши адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Військової частини польової пошти НОМЕР_1

про стягнення коштів,

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини польової пошти НОМЕР_1 про стягнення грошового забезпечення та винагороди за безпосередню участь в АТО за період військової служби з 01.10.2015 року по 04.11.2015 року включно в розмірі 14623,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що його було звільнено з військової служби в запас на підставі наказу №76 від 27.08.2015 року без виплати йому грошового забезпечення в повному обсязі. Позивач зазначає, що фактично грошове забезпечення було виплачено йому за період до 30.09.2016 року включно, натомість як за період служби з 01.10.2015 року по 04.11.2015 року грошове забезпечення виплачене не було, а тому вважає такі дії відповідача протиправними та просить суд стягнути грошове забезпечення та винагороду за безпосередню участь в АТО за період військової служби з 01.10.2015 року по 04.11.2015 року включно в розмірі 14623,72 грн.

Представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с.126).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.123).

Справу розглянуто без участі сторін.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 18.08.2014 року призваний по мобілізації в період з 18.08.2014 року до 23.05.2015 року. З 23.05.2015 року до 04.11.2015 року проходив військову службу у Військовій частині-польовій пошті НОМЕР_1 на посаді командира механізованої роти механізованого батальйону (а.с.25, 28, 74).

Наказом командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по особовому складу №76 від 27.08.2015 року, капітана, командира механізованої роти механізованого батальйону ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас (а.с.26).

Наказом командира військової частини-польової пошти НОМЕР_1 №286 від 04.11.2015 року ОСОБА_1 з 04.11.2015 року виключено зі списків особового складу та усіх видів грошового забезпечення. При цьому, відповідач даним наказом розпорядився виплатити позивачу винагороду за участь в АТО та інші виплати за період з 01 по 04 листопада 2015 року (а.с.25).

Позивач стверджує, що при його звільнені відповідачем не здійснено грошові розрахунки в повному обсязі, а саме не виплачене грошове забезпечення та винагорода за безпосередню участь в АТО за період військової служби з 01.10.2015 року по 04.11.2015 року включно в розмірі 14623,72 грн. (а.с.106-112).

Судом встановлено, що в порядку досудового врегулювання спору позивач 28.12.2015 р., 12.01.2016 р. та 13.03.2016 р. звертався до командира військової частини польової пошти НОМЕР_1 , командира військової частини польової пошти НОМЕР_1 та Міністра оборони про отримання невиплаченого йому грошового забезпечення та винагороди (а.с.13-15, 21-22, 23-24).

Позивач зазначає, що листом начальника фінансово-економічного управління командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 14.04.2016 року за №116/14/4/1513 він повідомлений, що виплата грошового забезпечення здійснена йому за період до 30.09.2015 року, оскільки наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 27.08.2015 року №76 ОСОБА_1 звільнено з військової служби (а.с.2-9).

У листі також зазначено, що у військову частину наказ надійшов 31.08.2015 року, вх. №2584/1, а відповідно до п. 37.1.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України № 260 від 11.06.2008 року, у разі звільнення з військової служби всі види грошового забезпечення виплачуються особам офіцерського склад - до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж за один місяць з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення (а.с.2-9).

Судом встановлено, що позивач отримував до 30.09.2015 року включно грошове забезпечення у складі:

- оклад за військовим званням в сумі 120 грн.,

- посадовий оклад в сумі 1030 грн.,

- надбавка за вислугу років 35% в сумі 402,50 грн.,

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення:

- надбавка за виконання особливо важливих завдань сумі 1552,50 грн.;

- премія 90% в сумі 927,00 грн.,

- щомісячна додаткова грошова винагорода в сумі 2419,20 грн. Всього 6451,20 грн. на місяць (а.с.27).

Також судом встановлено, що в грошовому атестаті зазначено, що позивач втратив право на грошове забезпечення відповідно до п.37.1.1 наказу МО України від 11.06.2008 року №260 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 27.08.2015 р. №76 (а.с.27 на звороті).

В своєму позові ОСОБА_1 вказує, що з 01.10.2015 року по 04.11.2015 року він проходив службу перебуваючи в зоні АТО, натомість грошове забезпечення за цей період йому виплачено не було. Він повідомив, що, як командир підрозділу, в цей період знаходився на передньому рубежі оборони - селищі Верхнєторецькому Ясинуватського району Донецької області та відповідав за виконання поставлених командуванням бойових завдань, за особовий склад підрозділу, закріплену бойову техніку, озброєння, тощо та був зобов`язаний передати все новопризначеному командиру роти, а до такого призначення та прийому останнім посади не міг залишити військову частину, оскільки такі дії були б порушенням військового обов`язку.

Відповідно до довідки Військової частини-польової пошти В0927 від 04.11.2015 року за №2/041108 судом встановлено, що позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції Донецької та Луганської областей з 23.05.2015 року по 04.11.2015 року (а.с.28).

Однак відповідач посилався на те, що виплата ОСОБА_1 за військову службу в зоні АТО з 01.10.2015 року по 04.11.2015 року не може бути здійснена через обмеження, встановлені п. 37.1.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України № 260 від 11.06.2008 року.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі за текстом - Закону №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби, зокрема, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Таким чином, військова служба триває по день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Згідно ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (надалі за текстом - Закону №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до п.37.1.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України № 260 від 11.06.2008 року (далі за текстом - Інструкції № 260), у разі звільнення з військової служби всі види грошового забезпечення виплачуються особам офіцерського склад - до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж за один місяць з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення. У межах установлених цим підпунктом строків, зазначеним військовослужбовцям, які не здали справи і не склали обов`язки за посадою до дня одержання військовою частиною наказу (повідомлення) про звільнення, грошове забезпечення виплачується за період здавання справ і обов`язків за посадою.

Беручи до уваги специфіку військової служби, яку проходив позивач, зважаючи на те, що керівництвом у розумний строк не було застосовано відповідних заходів щодо прийняття справ від позивача після його звільнення та, як наслідок, не організовано передачі новому командиру роти командування та виконання бойових завдань по особовому складу підрозділу, не прийнято від позивача закріпленої бойової техніки, озброєння, тощо, суд вважає, що позивач за таких обставин був позбавлений права самостійно залишити передній рубіж оборони, бойову техніку та особовий склад, та покинути місце служби.

За таких обставин, з огляду на зміст п.37.1.1 Інструкції № 260, суд вважає, що грошове забезпечення повинне йому бути виплачене за період здавання справ і обов`язків за посадою, що відповідає змісту ст.24 Закону №2232-XII та ч.1 ст.9 Закону №2011-XII.

Інструкція про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затверджена наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року №595 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2010 р. за №1194/18489 (далі за текстом Інструкція №595) визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).

Так, відповідно до п.2 Інструкції №595 виплата винагороди, зокрема, здійснюється з 01 січня 2014 року - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.

Згідно до п.3 Інструкції №595 до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).

Відповідно до п.4 Інструкції №595 виплата винагороди здійснюється з того дня, з якого військовослужбовці стали до виконання обов`язків за посадами, але не раніше дня видання наказу про призначення, і до дня їх звільнення від виконання обов`язків за посадами включно (у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадами, до яких вони допущені наказами відповідних командирів (начальників)).

Згідно постанови КМУ від 31 січня 2015 р. №24 "Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій" розмір винагороди за безпосередню участь військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою в періоді з 01.10.2015 року по 04.11.2015 року була встановлена на рівні 100%.

Як встановлено вище, місячне грошове забезпечення позивача складало 6451,20 грн. на місяць, що підтверджується грошовим атестатом (а.с.27).

Таким чином, позивачу належало виплатити за період з 01.10.2015 року по 04.11.2015 року:

- грошове забезпечення в сумі 7311,36 грн. (6451,20 грн. + (6451,20 грн.: 30 днів х 4 дні));

- грошову винагороду в сумі 7311,36 грн. (6451,20 грн. + (6451,20 грн.: 30 днів х 4 дні)). Всього 14622,72 грн.

Натомість позивач просить суд стягнути 14623,72 грн.

З огляду на те, що позивачем не наведено обґрунтувань щодо підстав стягнення 01,00 грн., зважаючи на те, що в ході розгляду справи їх не встановлено також, суд вважає позовні вимоги в цій частині такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 70, 85, 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 з Військової частини-польової пошти НОМЕР_1 грошове забезпечення за період військової служби з 01.10.2015 року по 04.11.2015 року включно в розмірі 7311,36 грн.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 з Військової частини-польової пошти НОМЕР_1 винагороду за безпосередню участь військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції за період військової служби з 01.10.2015 року по 04.11.2015 року включно в розмірі 7311,36 грн.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня отримання копії постанови у повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду С.В. Дегтярьова