Справа № 822/1801/16
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1801/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року 14:40 м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі :головуючого-судді суддівОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
при секретарі за участі:ОСОБА_4 представника позивача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Національної поліції України, Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу №462 о/с від 05.07.2016 року та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 (далі - позивач, ОСОБА_5С.) звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної поліції України (далі - відповідач, НПУ), Департаменту захисту економіки Національної поліції України (далі - ДЗЕ НПУ), в якому, згідно заявлених позовних вимог просить:

- визнати нечинним та скасувати наказ НПУ від 05.07.2016 року №462 о/с "По особовому складу Департаменту захисту економіки" про звільнення ОСОБА_5 за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність).

- внести запис до трудової книжки позивача про звільнення зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

- зобов'язати НПУ здійснити нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні згідно з абзацом 1 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що наказом НПУ від 05.07.2016 року №462 о/с "По особовому складу Департаменту захисту економіки" за наслідками проведеної атестації його було звільнено з посади старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Хмельницькій області з підстав, визначених п.5 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність).

Проте, позивач не погоджується з формулюванням підстави його звільнення, яка зазначена в наказі №462 о/с від 05.07.2016 року. Так, зокрема, позивач зазначив, що його було прийнято на службу в поліцію без будь-яких застережень, підстав, визначених законом для його атестування не було. З висновком атестаційної комісії про невідповідність займаній посаді він не згодний, а тому подав апеляційну скаргу, яка проігнорована Центральною апеляційною атестаційною комісією, результатів її розгляду йому не відомо. Вказав, що в період з 16.02.2016 року по 30.06.2016 року перебував на лікарняному у зв'язку з хворобою. Зауважив, що 16.06.2016 року ним поданий до НПУ рапорт про звільнення його зі служби в поліції у зв'язку з хворобою, а тому вважає, що єдиною підставою його звільнення в даному випадку є саме хвороба.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позовні вимоги з підстав, що вказані в позовній заяві. Зауважив про те, що під час проходження атестування позивачем набрано достатню кількість балів за професійний тест та за тест на загальні здібності, що, на думку позивача, свідчить про його відповідність займаній посаді. У зв'язку з цим, позивач не погоджується з висновками атестаційних комісій про його службову невідповідність.

Представники відповідачів, які належним чином повідомлені судом про розгляд справи, в засідання не з'явились, на адресу суду надіслали письмові заперечення проти задоволення позовних вимог, в яких зазначили про те, що під час проведення тестування позивача на поліграфі виявлено схильність ОСОБА_5 до приховування інформації. Крім того, відповідач - НПУ зазначила про те, що атестаційною комісією проведена співбесіду з позивачем та досліджено відповідні документи щодо позивача, та встановлено, що позивач не відповідає займаній посаді, що, на думку НПУ, свідчить про правомірність прийняття наказу №462 о/с від 05.07.2016 року про звільнення ОСОБА_5 через службову невідповідність. Більше того, ОСОБА_5 прийнято на посаду без належного відбору, позивач сам прийняв рішення про проходження атестування, а рішення атестаційної комісії про необхідність звільнення позивача зі служби в поліції через службову невідповідність прийняте раніше, ніж йому видане свідоцтво про хворобу. Детально позиція відповідачів викладена в письмових запереченнях проти позову, копія яких долучена до матеріалів справи. ДЗЕ НПУ подано клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Крім того відповідачами заявлене клопотання про залишення позову ОСОБА_5 без розгляду в зв'язку із пропуском строку звернення до суду.

На підставі ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справа розглянута без участі представників відповідачів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_5 з 28.11.2005 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 року в органах Національної поліції на посаді старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Хмельницькій області, що підтверджується послужним списком позивача та трудовою книжкою АВ №082789 від 08.12.1995 року.

Кабінет Міністрів України 16.09.2015 року у зв'язку з прийняттям Верховною Радою України Закону України "Про Національну поліцію" постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ та утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції України.

Наказом НПУ від 11.11.2015 року №156 о/с відповідно до пунктів 9 та 12 Розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" ОСОБА_5 (М-109764), як прибулого з Міністерства внутрішніх справ України, призначено з присвоєнням спеціального звання майора поліції в порядку переатестування на посаду старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Хмельницькій області.

Національною поліцією України прийнятий наказ №210 о/с від 20.11.2015 року "Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві.

Відповідно до вказаного наказу, створено Центральну атестаційну комісію; керівникам структурних підрозділів апарату НПУ, міжрегіональних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК) доручено скласти списки поліцейських, які підлягають атестуванню; скласти атестаційні листи стосовно поліцейських.

Суд встановив, що 08.02.2016 року Центральною атестаційною комісією №4, за результатами співбесіди з позивачем, прийняте рішення, яке оформлене протоколом №15.00003041.0017253, про його невідповідність займаній посаді, і рекомендовано звільнити ОСОБА_5 зі служби в поліції через службову невідповідність.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Центральної атестаційної комісії №4, позивач оскаржив його до Центральної апеляційної атестаційної комісії, висновком якої від 19.02.2016 року скаргу ОСОБА_5 відхилено.

Доданою позивачем до матеріалів позову медичною довідкою підтверджується, що з 15.07.2016 року по 22.08.2016 року він знаходився на амбулаторному лікуванні в травматологічному відділенні Старокостянтинівської центральної районної лікарні, в зв'язку з чим, суд, дійшов висновку, що позивачем строк звернення до суду пропущено з поважних причин, а тому підстави для задоволення клопотання відповідачів про залишення позову без розгляду відсутні.

За результатами проходження медичного огляду 08.06.2016 року військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Хмельницькій області" позивачу видано свідоцтво про хворобу №120, змістом якого підтверджується, що позивач непридатний до служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

Позивачем 16.06.2016 року до НПУ подано рапорт, у якому ОСОБА_5 просив відповідача звільнити його зі служби в Національній поліції, у зв'язку із хворобою. До вказаного рапорту долучено свідоцтво про хворобу №120 від 08.06.2016 року.

НПУ 05.07.2016 року прийнятий наказ №462 о/с "По особовому складу Департаменту захисту економіки", яким ОСОБА_5 (М-109764), старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Хмельницькій області, звільнено зі служби в поліції за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність)

Підставою для звільнення слугував атестаційний лист ОСОБА_5 б/н від 26.01.2016 року з висновками атестаційних комісії про службову невідповідність позивача.

Законом України "Про Національну поліцію" визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України (далі - Закон №580-VІІІ).

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону №580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з пунктом 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначених цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Наказом Міністра внутрішніх справ України №1465 від 17.11.2015 року затверджена Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських (далі - Інструкція).

Згідно з статтею 57 Закону №580-VІІІ, пунктом 3 Інструкції, атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Отже, під час атестації перевіряється чи відповідають займаній посаді ділова кваліфікація, рівень знань і навичок, інші суспільно значущі якості поліцейського. Атестація повинна сприяти поліпшенню якісного складу поліцейських, їх ефективному використанню, росту професійної компетентності, підвищенню кваліфікації, посиленню організованості, відповідальності, дисциплінованості. Атестація має здійснюватися на засадах законності, об'єктивності, гласності, колегіальності, неупередженості.

Аналізом положень частини другої статті 57 Закону №580-VІІІ підтверджується, що атестуванню підлягають лише ті поліцейські, які претендують на вищу посаду або щодо яких вирішується питання про переведення на нижчу посаду. Крім того, атестування поліцейського проводиться в разі вирішення питання щодо звільнення поліцейського через службову невідповідність.

Таким чином, суд вважає, що рішення призначення атестації поліцейського одразу ж після прийняття його на службу (як це є у даному випадку) безвідносно до вирішення питань кар'єри (призначення позивача на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження є незаконним.

Водночас, суд встановив, що оскільки позивач виявив бажання служити в Національній поліції України, з метою підтвердження своїх професійних якостей вирішив пройти атестування.

Відповідно до атестаційного листа майора поліції ОСОБА_5 за результатами атестування, позивач з тестування на загальні навички отримав 30 балів із 60 можливих та по професійному тестуванню - 33 балів з 60 можливих.

Пунктом розділу IV 15 Інструкції встановлено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Згідно з пунктами 20-23 Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу. Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу Центральної атестаційної комісії №4 ОП №15.00003041.0017253 від 08.02.2016 року стверджується, що комісією (за - 5), прийняте рішення про те, що ОСОБА_5 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до пункту 16 Інструкції, атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Отже, з аналізом вищевказаної норми підтверджується, що приймаючи рішення стосовно атестованого працівника поліції, атестаційна комісія повинна прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням усіх визначених критеріїв.

Проте, ні в рішенні атестаційної комісії, ні в атестаційному листі щодо висновку про те, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, атестаційною комісією не вказано з яких підстав комісія дійшла такого висновку, якими критеріями вона керувалася приймаючи таке рішення, перелік питань, які були поставлені позивачу не вказано.

У відповідності до змісту атестаційного листа позивача, під час служби останній проявив себе як грамотний фахівець, ініціативний і принциповий співробітник. До виконання службових обов'язків ставиться сумлінно, Має добру спеціальну підготовку та досвід практичної роботи, організаторські та аналітичні здібності, почуття особистої відповідальності за доручену справу здатний швидко аналізувати оперативну обстановку та приймати правильні рішення щодо її стабілізації. Відзначається високою працездатністю, готовністю працювати в складних умовах. За характером рішучий, наполегливий, дисциплінований, старанний. Своїм сумлінним ставленням до виконання службових обов'язків заслужив авторитет серед населення та працівників органів внутрішніх справ області, здатний працювати над усуненням особистих недоліків. Морально стійкий, в побуті скромний.

Згідно з висновком начальника управління захисту економіки в Хмельницькій області ДЗЕ НПУ підполковника ОСОБА_6 (розділ II атестаційного листа) - ОСОБА_5 займаній посаді відповідає.

Атестаційним листом позивача підтверджується, що за час служби в органах внутрішніх справ і поліції ОСОБА_5 отримав 14 дисциплінарних стягнень. Діючих дисциплінарних стягнень не має.

На обґрунтування прийнятого атестаційними комісіями рішення про те, що позивач займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність відповідачами на вимогу суду не було надано будь-яких належних та допустимих доказів.

За таких обставин суд дійшов висновку, що рішення Центральної атестаційної комісії №4, оформлене протоколом ОП №15.00003041.0017253 від 08.02.2016 року та висновок Центральної апеляційної атестаційної комісії, про те, що ОСОБА_5 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність не ґрунтується на вимогах Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої Наказом міністра внутрішніх справ України №1465 від 17.11.2015 року, прийняті атестаційними комісіями рішення, без урахування усіх обставин, що мали значення для їх прийняття, є протиправними.

Згідно з ч.1 ст.48 Закону №580-VІІІ призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Частиною 1 ст.77 № 580-VІІІ Закону встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв'язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Отже, з огляду на вищевказане, суд вважає за доцільне зазначити про те, що ст.77 Закону №580-VІІІ встановлює вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка служить в органах Національної поліції України.

При цьому, однією із вищевказаних підстав для звільнення є хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції.

Відповідно до п.1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №85 від 06.02.2001 року, військово-лікарська комісія - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України (далі - кандидати до вступу на навчання), курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Згідно з п.1.3 вказаного Положення, основним завданням військово-лікарської комісії є, зокрема, визначення за станом здоров'я, фізичного розвитку, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями, придатності до служби в органах внутрішніх справ; визначення причинного зв'язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у осіб рядового й начальницького складу ОВС, що проходять службу, при їх звільненні та осіб рядового і начальницького складу, що звільнилися зі служби.

Відповідно до п.1.1 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового складу в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №85 від 06.02.2001 року (далі - Порядок №85), медичний огляд проводиться згідно з пунктом 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України з метою визначення: придатності кандидатів за станом здоров'я, фізичним розвитком, а для окремих видів службової діяльності - за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового й начальницького складу. Придатності за станом здоров'я, а для окремих видів службової діяльності - і за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ осіб рядового й начальницького складу з урахуванням вимог пункту 1.43 цього Порядку.

Пунктом 1.85 Порядку №85 встановлено, що у свідоцтві про хворобу осіб рядового й начальницького складу та військовослужбовців викладаються обставини отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) з обов'язковим зазначенням документів, на підставі яких зроблено запис, наводяться дані об'єктивного дослідження наслідків поранення (травми, контузії, каліцтва), а також, поряд з іншими виявленими захворюваннями, повністю вказується діагноз цих наслідків.

За наявності документів, що підтверджують факт і обставини отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), залежно від того, обмежують чи не обмежують його наслідки придатність даної особи до служби, постанова ВЛК про причинний зв'язок поранення (травми, контузії, каліцтва) записується в свідоцтво про хворобу чи довідку.

Згідно з п.1.117 Порядку № 85 свідоцтво про хворобу складається: у мирний час. На осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я.

Як зазначено вище, за результатами проходження позивачем медичного огляду, військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Хмельницькій області" ОСОБА_5 видане свідоцтво про хворобу №120 від 26.02.2016 року .

В медичному свідоцтві зазначено, що під час проведення медичного обстеження позивача встановлено наступний діагноз: ІХС: стенокардія напруги. ІІ-ІІІ-ФК. Екстрасистолічна аритмія. БПНп.Гіса, СН-ІІА стадії Гіпертонічна хвороба II стадії. З ступеня. Ризик 3. Ангіопатія сітківки обох очей. Гострота зору - 1.0/1.0. Хронічна недостатність мозкового кровообігу І стадії змішано го генезу. Неалкогольний стеатогепатит, стадія нестійкої ремісії з незначним порушенням функції. Хронічний безкам'яний холецистит, стадія ремісії без порушення функції. Хроніч ний панкреатит, стадія затухаючого загострення з незначним порушенням зовнішньо-секреторної функції. Сечокислий діатез. Хронічна вертеброгенна люмбадгія, стадія ремісії на фоні остеохондрозу поперекового відділу хребта, ускладненого килами міжхребцевих дисків L3-L4-6.5мм, L4-L5-6.7мм, L5-S1-7.0мм, ретролістезом LЗ без порушення функції. Дифузний еутіреоїдний зоб І ступеня.

Також, у вказаному свідоцтві вказано про те, що ОСОБА_5 непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

Отже, дослідивши зазначене свідоцтво про хворобу на відповідність його вимогам Порядку №85, суд дійшов висновку про те, що воно є належним документом, який підтверджує наявність в ОСОБА_5 хвороби, що зумовлює його непридатність до військової служби, зокрема, служби в органах НПУ, у мирний час та є підставою для звільнення.

Суд також встановив, що 16.06.2016 позивачем подано до НПУ рапорт про звільнення за станом здоров'я, до якого додане свідоцтво про хворобу №120 від 08.06.2016 року.

Отже, станом на 16.06.2016 року відповідач був проінформований про бажання позивача звільньнитись із займаної посади в поліції у зв'язку із хворобою.

Проте, як зазначено вище, НПУ прийнятий наказ від 05.07.2016 року №462 о/с "По особовому складу Департаменту захисту економіки", яким ОСОБА_5 (М-109764), старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Хмельницькій області, звільнено зі служби в поліції за п.5 ч.1 ст.77 Закону №580-VІІІ (через службову невідповідність).

Однак, відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказав про те, що НПУ правомірно зазначено в оскаржуваному наказі від 05.07.2016 року №462 о/с в якості підстави для звільнення ОСОБА_5 його службову невідповідність, оскільки рішення атестаційних комісій, якими встановлено відповідний факт, прийняті 08.02.2016 року та 19.02.2016 року, у той час як рапорт позивача про його звільнення поданий позивачем 16.06.2016 року, тобто пізніше.

Проте, проаналізувавши положення Закону №580-VІІІ, суд дійшов висновку про те, що ані ст.77 вказаного Закону, ані Закон №580-VІІІ в цілому, не передбачають застосування черговості під час визначення підстави для звільнення особи зі служби в поліції у тому випадку, коли встановлено існування одночасно декількох підстав для її звільнення.

Отже, за своєю правовою суттю передбачені ст.77 Закону №580-VІІІ підстави для звільнення особи зі служби в поліції є самостійними та рівнозначними, а тому, на думку суду, у випадку наявності декількох підстав для звільнення особи, висновок щодо вибору підстави звільнення, яка зазначатиметься у відповідному наказі про звільнення, має здійснюватись з урахуванням відповідних об'єктивних чинників.

Так, зокрема, на думку суду, такими чинниками є обставини, які зумовили виникнення відповідної підстави для звільнення та наслідки її застосування для звільненого.

З огляду на те, що судом визнано протиправним рішення атестаційних комісій про невідповідність позивача займаній посаді, та, проаналізувавши таку підставу для звільнення зі служби в органах Національної поліції як хвороба, що підтверджена рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що вказана підстава для звільнення має певні особливості.

Так, зокрема, на думку суду, специфікою зазначеної підстави для звільнення особи зі служби в поліції є наявність у особи відповідної хвороби, яка унеможливлює проходження нею в подальшому служби в органах НПУ. При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що хвороба в даному випадку є об'єктивним чинником, який не залежить від особистого бажання особи, що звільняється, та її суб'єктивних уявлень про стан свого здоров'я, зокрема, наявність у особи на момент звільнення хвороби, яка робить її непридатною до служби.

Суд звертає увагу сторін на те, що в рапорті від 16.06.2016 року ОСОБА_5 висловив конкретне бажання бути звільненим у зв'язку з наявністю хвороби, яка унеможливлює його подальшу службу в органах поліції.

Як зазначено вище, позивачем долучено до рапорту про його звільнення від 16.06.2016 року свідоцтво про хворобу №120, видане 06.08.2016 року ВКЛ ДУ "ТМО МВС України по Хмельницькій області", яке в розумінні Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового складу в системі МВС України є належним документом, що підтверджує наявність у позивача відповідної хвороби.

Проте, вказаний рапорт про звільнення зі служби через хворобу відповідачем врахований не був.

Представник відповідача - ДЗЕ НПУ, в письмових запереченнях мотивуючи правомірність зазначення в наказі №462 о/с від 05.07.2016 року підстави для звільнення позивача, зауважив про те, що прийняття НПУ вказаного наказу зумовлено наявністю рішення атестаційної комісії, яким встановлено службову невідповідність позивача. При цьому, представник відповідача вказав , що такий порядок дій НПУ безпосередньо встановлений в інструкції, з приводу чого суд зазначає наступне.

Порядок атестування поліцейських, яке проводиться в апараті НПУ, територіальних (міжрегіональних) органах (закладах, установах) Національної поліції з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри визначені Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 року № 1465 (далі - Інструкція № 1465).

Пунктом 24 Розділу ІV Інструкції №1465 встановлено, що за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Відповідно до пункту 28 Розділу ІV Інструкції №1465 керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Отже, атестаційний лист, у якому міститься висновок атестаційної комісії про невідповідність особи поліцейського займаній посаді підлягає обов'язковому виконанню шляхом видання наказу про звільнення з підстав, визначених п.5 ч.1 ст.77 Закону №580-VІІІ (через службову невідповідність).

Разом з тим, на думку суду, вказані положення Інструкції №1465 можуть бути застосовані виключно за умови наявності виключно однієї підстави для звільнення особи, зокрема, її службової невідповідності.

Суд звертає увагу на те, що в Інструкції №1465 відсутні положення, які б визначали послідовність дій територіальних органів НПУ у випадку встановлення наявності інших об'єктивних підстав для звільнення особи, які передбачені ст.77 Закону №580-VІІІ, зокрема, наявності у особи хвороби, що підтверджена рішенням лікарської комісії, та яка була встановлена у період після прийняття атестаційною комісією рішення про її службову невідповідність та, відповідно, до моменту прийняття відповідного наказу про звільнення. У зв'язку з цим, суд вважає, що у випадку встановлення інших підстав для звільнення після прийняття рішення про службову невідповідність особи, навіть за умови наявності рішення атестаційної комісії про службову невідповідність, територіальний орган Головного управління Національної поліції має об'єктивно оцінювати кожну із наявних підстав для звільнення особи. При цьому, на думку суду, одним із ключових моментів, який має враховуватись під час визначення підстави звільнення, є наявності бажання самої особи бути звільненим зі служби.

Проте, відповідачем під час прийняття оскаржуваного наказу не було об'єктивно враховано всі обставини, які мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), зокрема, обґрунтоване бажання позивача бути звільненим, та не дотримано при прийнятті рішення принципу пропорційності, тобто необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), що на думку суду, зумовило порушення особистих прав та законних інтересів позивача.

Таким чином, з огляду на протиправність рішень атестаційних комісій, суд вважає, що зазначена в наказі НПУ від 05.07.2016 року №462 о/с "По особовому складу Департаменту захисту економіки" підстава звільнення ОСОБА_5 (за п.5 ч.1 ст.77 Закону №580-VІІІ (через службову невідповідність)) сформульована відповідачем неправомірно.

В позовній заяві, позивач просить суд визнати нечинним та скасувати наказ НПУ №462 о/с про звільнення ОСОБА_5 за п.5 ч.1 ст.77 Закону №580-VІІІ (через службову невідповідність). Проте, на думку суду, вказаний спосіб захисту не зумовить поновлення порушених прав та інтересів позивача у повній мірі

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно з п.1 ч.2 ст.162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у ході розгляду справи, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням того способу захисту порушеного права, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи.

Згідно ч.3 ст.235 Кодексу законів про працю України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Згідно п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", із змінами та доповненнями, при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю.

Отже, у разі виникнення спору, зміна формулювання причини звільнення здійснюється не роботодавцем, а органом, який такий спір розглядає, у даному випадку судом.

Таким чином, керуючись ч.2 ст.162 КАС України повноваженнями, суд вважає за необхідне, з метою повного захисту порушених трудових прав позивача, виходячи з принципу правової визначеності в спірних правовідносинах, визнати протиправним та скасувати наказ НПУ від 05.07.2016 року №462 о/с "По особовому складу Департаменту захисту економіки" в частині формулювання звільнення майора поліції ОСОБА_5 (М-109764), старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Хмельницькій області, зі служби в поліції за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність) та змінити формулювання звільнення позивача з "за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність) на "за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

Оцінюючи позовну вимогу про внесення до трудової книжки позивача запису про звільнення за п.2 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII, суд зазначає, що така вимога є вимогою на майбутнє, оскільки вчинення таких дій буде спрямованим на виконання рішення суду по даній справі та належить до виключних повноважень відповідача. Крім того, вимоги про зобов'язання вчинення відповідачем дій на майбутнє не підлягають задоволенню, оскільки чинним законодавством України не передбачено вирішення адміністративним судом питань про права або обов'язки осіб у правовідносинах, які ще не виникли. А тому, в задоволенні вказаної частини позовних вимог необхідно відмовити.

Щодо позовних вимог про зобов'язання НПУ здійснити нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні згідно з абзацом 1 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.102 Закону №480-VІІІ пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII від 09.04.1992 року (далі - Закон №2262).

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №2262, особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п'яти років і до 7.11.2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Частиною 4 ст.9 Закону №2262 встановлено, що виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Відповідно до ч.5 ст.9 Закону №2262 поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Кабінетом Міністрів України затверджено постанову "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" від 17.07.1992 року №393 (далі - Порядок №393).

Відповідно до п.10 Порядку №393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Суд встановив, що підставою звільнення позивача є хвороба, що підтверджується свідоцтвом лікарської комісії про непридатність до служби в поліції. Отже, позивач звільнений зі служби в органах Національної поліції за станом здоров'я.

У зв'язку з цим, суд дійшов висновку щодо наявності у позивача умов, які надають йому право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного забезпечення за кожний повний календарний рік служби, яка передбачена абз.1 ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Таким чином, враховуючи те, що суд встановив, що відповідачем невірно визначено підставу звільнення позивача, та приймаючи до уваги те, що відповідно до вимог ч.4 ст.9 Закону №2262 повноваження щодо виплати та нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби належить до виключної компетенції НПУ, суд вважає за необхідне зобов'язати НПУ в особі ДЗЕ НПУ здійснити нарахування та виплату ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги при звільненні згідно з абз.1 ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Таким чином, позов ОСОБА_5 необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

За таких обставин, враховуючи часткове задоволенні позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір у сумі 551,20 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 71, 94, 158-163, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 05.07.2016 року №462 о/с "По особовому складу Департаменту захисту економіки" в частині формулювання звільнення майора поліції ОСОБА_5 (М-109764), старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Хмельницькій області, зі служби в поліції за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність).

Змінити формулювання звільнення ОСОБА_5 зі служби в поліції з "за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність) на "за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

Зобов'язати Національну поліцію України в особі Департаменту захисту економіки Національної поліції України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги при звільненні згідно з абзацом 1 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судові витрати в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 13 грудня 2016 року 11:30

Головуючий суддя судді/підпис/ /підпис/ /підпис/ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1