Справа № 736/1286/16-а
Суддя: Чурупченко М. І.
Дата ухвалення: 2016-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 736/1286/16-а
Номер провадження 2-а/736/111/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2016 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чурупченка М.І.,

з участю секретаря Макуха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корюківка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Корюківської районної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, Чернігівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про неправомірність їх дій та зобовязання вчинити дії по перерахунку, нарахуванню і виплати за 2016 рік щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, відповідно ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,-

в с т а н о в и в :

31 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Корюківської районної ради про визнання дій неправомірними, здійснення перерахунку, нарахування і виплати за 2016 рік щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, відповідно ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є учасником бойових дій і відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на одноразову грошову допомогу, яка виплачується щорічно до 5 травня в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком. В 2016 році він повинен був отримати 5650 грн. Відповідач перерахунок відмовився проводити, проінформувавши позивача про те, що такий провести не можливо, посилаючись на постанови Кабінету Міністрів України та інші нормативно-правові акти, відповідно до яких йому нараховано та виплачено разову грошову допомогу до 05 травня в розмірі 920 грн., тобто в меншому розмірі, чим встановлено Законом.

Ухвалою суду від 29.11.2016 року до участі у справі в якості відповідачів залучено Чернігівський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації.

Позивач у судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутності позов підтримує і просить задовольнити.

Відповідачами подано письмові заперечення на позов, просять в задоволенні позову відмовити, розглянути справу у їх відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст.41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії УБД №038493, виданим 06.01.2016 року та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Правовий статус ветеранів війни та учасників бойових дій, який визначає порядок створення належних умов для їх життєзабезпечення та сприяє формуванню в суспільстві шановливого ставлення до них визначається Законом «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно чинної редакції статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (в редакції Закону № 367-ХІV від 25.12.1998 року) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Положення вказаних статей були змінені згідно з пунктом 20 Розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 25.12.2007 року, відповідно до змісту яких, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій, інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Зі змісту пункту 2 розділу ІІІ вказаного вище Закону від 25.12.2007 року Розділ ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" діяв до 31.12.2008 року.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України", в тому числі, щодо внесення змін до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", визнано неконституційними.

Таким чином, діючою та чинною є редакція статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до змісту якої, щорічна разова грошова допомога до 5 травня повинна виплачуватись учасникам бойових дій - у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Поряд з тим, згідно п.26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст.12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Дане положення Закону України неконституційним не визнавалося.

Так, в силу вимог п.2 ч.1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання).

Вищезазначеною постановою визначено розмір грошової допомоги, який для учасника бойових дій становить 920 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, щорічна разова грошова допомога до 5-го травня за 2016 рік позивачу була виплачена у травні 2016 року у розмірі 920 грн., що не оспорюються сторонами.

Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, повязаних з його реалізацією, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

За правилами статті 95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно з пунктом 8 статті 7 Бюджетного Кодексу бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Відповідно до частини першої статті 23 Бюджетного Кодексу, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

В рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

В рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі Ейрі проти Ірландії також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі Кйартан Асмундсон проти Ісландії від 12 жовтня 2014 року.

Отже, одним із визначених елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку, що відповідач, як орган виконавчої влади, діяв в межах своїх повноважень, оскільки щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік була нарахована та виплачена позивачу у розмірі 920 грн. відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Таким чином, підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно п.13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а позов задоволенню не підлягає, тому судовий збір слід віднести за рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись: ст. ст. 19, 22, 46 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України Про державний бюджет України на 2016 рік, Постановою Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 р. «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань», ст.ст. 94, 158-163, 167, 185 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Корюківської районної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, Чернігівського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про неправомірність їх дій та зобовязання їх вчинити дії по перерахунку, нарахуванню і виплати за 2016 рік щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, відповідно ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - відмовити.

Звільнити сторони від сплати судового збору і віднести його за рахунок держави.

Копію постанови надати сторонам по справі до відому.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М. І. Чурупченко