Справа № 821/2506/13-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м. Київ К/800/48437/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 15.07.2013р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2013р. у справі за її позовом до відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.05.2013р. та зобов'язання закрити виконавче провадження ВП №38168504, відкритого на підставі вимоги №Ф-722 від 26.04.2013р.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 15.07.2013р., яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2013р., у задоволенні позову відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодилася позивач, подала касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, згідно пункту 8 частини 2 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

В ході розгляду справи судами встановлено, що постановою відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні від 29.05.2013р. відкрито виконавче провадження ВП №38168504 на підставі вимоги УПФУ в м. Херсоні №Ф-722 від 26.04.2013р. про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 4572,42 грн. (а.с. 6).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що вимога УПФУ в м.Херсоні про сплату недоїмки №Ф-722 від 26.04.2013р. є виконавчим документом, що повністю відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки за правилами статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому суди обґрунтовано прийшли до висновку про відмову у задоволенні позову.

Посилання позивача в обгрунтування касаційної скарги на положення пункту 15 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» також є безпідставним, оскільки передбачена цим пунктом заборона застосування примусових стягнень органами виконавчої служби не поширюється на стягнення недоїмки.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 15.07.2013р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2013р. у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець