Справа № 824/545/16-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/545/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.

за участю секретаря судового засідання Козак В.Ю.

сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Козлової Ю.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до прокуратури Чернівецької області

про визнання протиправних дій та скасування рішень.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить: визнати протиправними дії прокуратури Чернівецької області та скасувати висновок службового розслідування за результатами якого винесено наказ № 531-к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності"; визнати протиправними дії прокуратури Чернівецької області та скасувати наказ прокуратури Чернівецької області від 28.07.2016 р. № 531-к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності".

В обґрунтування позову позивач вказував, що дисциплінарне стягнення у вигляді догани, застосоване до нього неправомірно оскільки жодним нормативно - правовим актом не передбачено обов'язку повідомляти безпосереднього керівника про вчинення адміністративного правопорушення. Стосовно проявленої на думку відповідача "нещирості" вказував, що вказана категорія є оціночною та суб'єктивною думкою одного із членів комісії.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем до суду подано письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просив суд у задоволенні позову відмовити повністю, зазначаючи, що службовим розслідуванням було підтверджено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, оскільки ОСОБА_1 свідомо приховував факт складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення з метою уникнення дисциплінарної відповідальності. Також вказував, що про необхідність дотримання Правил дорожнього руху працівниками прокуратури неодноразово повідомлялося у листах прокуратури області щодо посилення профілактично - виховної роботи.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити та надав пояснення аналогічні викладеним у запереченнях проти позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 22.07.2011 р. по 23.08.2016 р. працював в органах прокуратури на різних посадах, що підтверджується копією трудової книжки АО № 004425.

03.05.2016 р. інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Чернівцях рядовим поліції Шевчуком В.Г. складено відносно позивача протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.07.2016 р. у справі №727/4360/16-п, яка набрала законної сили 22.07.2016 р., закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України, в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі листа управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Генеральної прокуратури України від 24.06.2016 р. № 25-33051-16, з метою встановлення всіх обставин по факту складання органами національної поліції протоколів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно окремих працівників прокуратури Чернівецької області, які про ці випадки керівництво прокуратури області не повідомили, 01.07.2016 р. прокуратурою Чернівецькій області видано наказ № 91 "Про проведення службового розслідування", яким для проведення службового розслідування створено комісію.

За результатами проведеного службового розслідування, комісією складено висновок по факту складання органами національної поліції протоколів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно окремих працівників прокуратури Чернівецької області, які про ці випадки керівництво прокуратури області не повідомили. Вказаний висновок затверджений прокурором Чернівецької області 28.07.2016 р. та того ж дня надано для ознайомлення позивачу.

На підставі пропозицій викладених у висновку службового розслідування, 28.07.2016 р. відповідачем видано наказ №531-к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким за порушення вимог Закону України "Про прокуратуру", Присяги працівника прокуратури, вимог ст. 15, 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, п. 4.1 наказу Генерального прокурора України №17-гн від 22.09.2014 р. "Про організацію роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури України", що виразилось у неповідомленні безпосереднього керівника про складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, проявленою нещирістю під час проведення службового розслідування, прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури юристу 1 класу ОСОБА_1 оголошено догану.

Відповідно до наказу прокуратури Чернівецької області №602-к від 29.08.2016 р., з метою уточнення положень наказу прокурора Чернівецької області №531-к від 28.07.2016 р. внесено зміни до вказаного наказу, а саме: у абзац 10 описової частини слова та цифри "п. 6 ст. 48 Закону України "Про прокуратуру" замінено на слова та цифри "п. 6 ч. 1 Закону України "Про прокуратуру""; у абзаці 1 резолютивної частини слова "За порушення вимог Закону України "Про прокуратуру" замінено на слова та цифри "За порушення вимог п.п. 4 п. 4 ст. 19 Закону України "Про прокуратуру".

З вказаними наказами позивач ознайомився та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні.

Не погоджуючись із застосованим дисциплінарним стягненням, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково з таких міркувань.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII, редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 43 вказаного Закону прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав:

1) невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків;

2) необґрунтоване зволікання з розглядом звернення;

3)розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень;

4) порушення встановленого законом порядку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру;

5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури;

6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики;

7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку;

8) втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення;

9) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.

Частиною 2 вказаної статті Закону визначено, що притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом.

Підстави та порядок проведення Головним управлінням кадрового забезпечення та внутрішньої безпеки, Головним управління організаційного та правового забезпечення та іншими підрозділами Генеральної прокуратури України, підрозділами роботи з кадрами прокуратур обласного рівня, іншими посадовими особами органів прокуратури службових розслідувань та службових перевірок визначаються Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок в органах прокуратури України, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури від 06.03.2012 р. № 20 (далі - Інструкція, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Підпунктом 1.1 п. 1 вказаної Інструкції визначено, що службові розслідування проводяться у всіх випадках скоєння прокурорсько-слідчими працівниками корупційних кримінальних правопорушень, інших ганебних вчинків, вчинення ними або за їх участі дорожньо-транспортних пригод з тяжкими наслідками, порушення вимог щодо інформаційної безпеки, втрати службових документів, зброї та її застосування, за фактами здійснення неправомірного втручання у службову діяльність, посягань на життя, здоров'я, прокурорів і слідчих, а також у випадках їх загибелі.

Відповідно до п.п. 1.3 п. 1 Інструкції службові перевірки можуть проводитися за іншими фактами недотримання Присяги працівника прокуратури, а також порушень виконавської дисципліни, вчинення дисциплінарних проступків, адміністративних правопорушень, не пов'язаних з корупційними діяннями та ганебними вчинками.

Пунктом 2 Інструкції передбачено, що метою службових розслідувань та службових перевірок є повне, об'єктивне і всебічне з'ясування обставин надзвичайних подій, ганебних вчинків та правопорушень, скоєних за участі працівників органів прокуратури, виявлення причин і умов, що їм сприяли, зміцнення службової дисципліни та попередження негідних вчинків серед особового складу.

Приписами п. 4 Інструкції визначено, що службові розслідування та службові перевірки можуть проводитися як однією посадовою особою, так і комісією у складі кількох осіб.

Про призначення службового розслідування чи службової перевірки уповноважені керівники органів прокуратури видають розпорядження, у якому визначаються одноособове або комісійне проведення розслідування чи перевірки, голова та члени комісії, мета, дата початку та закінчення розслідування або перевірки.

Строки службового розслідування не можуть перевищувати двох місяців, а службової перевірки - одного місяця з дня їх призначення. Початок службового розслідування та перевірки визначається датою підписання розпорядження про їх призначення, а завершення - датою затвердження відповідного висновку керівником. У цей строк не входить час перебування особи, стосовно якої проводиться розслідування чи перевірка, у відпустці або на лікарняному.

Відповідно до п. 6 Інструкції визначено, що приводами для проведення службового розслідування чи службової перевірки можуть бути: звернення громадян, народних депутатів України, керівників державних органів, інших підприємств, установ та організацій; повідомлення у засобах масової інформації; повідомлення органів дізнання, слідства та суду.

Пунктом 10 Інструкції визначено, що при проведенні службового розслідування чи службової перевірки повному, об'єктивному і всебічному з'ясуванню підлягають: обставини події, у зв'язку з якою проводиться розслідування чи перевірка (час, місце, спосіб, наслідки тощо); правомірність дій чи бездіяльності працівників прокуратури, що призвели до події чи безпосередньо передували їй; наявність у діянні прокурорсько-слідчого працівника ознак дисциплінарного проступку, адміністративного чи кримінального правопорушення, іншого ганебного вчинку, їх мотиви; обставини, що впливають на ступінь і характер відповідальності прокурорсько-слідчих працівників; характеристика особи, що вчинила порушення (ставлення до виконання службових обов'язків, поведінка до порушення тощо); причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, посадові особи, якими вони допущені; характер і розмір завданих порушенням збитків, а також можливості їх відшкодування; обставини зарахування в органи прокуратури працівників, які припустились ганебних вчинків, обґрунтованість призначення їх на відповідні посади, присвоєння класних чинів, заохочень та роль їх безпосередніх керівників у забезпеченні належної поведінки цих працівників; правильність і обґрунтованість прийнятого відповідними компетентними органами рішення за фактом події.

Відповідно до п. 13 Інструкції у висновку службового розслідування чи службової перевірки зазначаються: посада, прізвище, ім'я, по батькові, рік народження, стаж роботи в органах прокуратури та перебування на займаній посаді особи, стосовно якої вони проводилися; установлені достовірні відомості щодо обставин, які зазначені у пункті 10 цієї Інструкції; обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність чи знімають з працівника прокуратури безпідставні звинувачення або підозру у скоєнні правопорушення, ганебного вчинку; за наявності підстав пропозиції про застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення або іншого заходу реагування до особи, стосовно якої проводилося розслідування чи перевірка, вжиті або запропоновані заходи реагування стосовно інших посадових осіб органів прокуратури, пропозиції щодо необхідності прийняття за наслідками розслідування чи перевірки процесуальних рішень, припинення службового розслідування чи службової перевірки або їх продовження, а також пропозиції щодо осіб, на яких необхідно покласти контроль за виконанням прийнятого керівником прокуратури рішення за результатами розслідування чи перевірки.

Сторонами в судовому засіданні не заперечувалося, що з метою встановлення всіх обставин по факту складання органами національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та не повідомленням керівництво прокуратури про цей випадок, стосовно позивача призначено службове розслідування.

За результатами проведеного службового розслідування комісією створеною відповідачем складено висновок, який затверджений прокурором Чернівецької області 28.07.2016 р. В службовому висновку комісією запропоновано за порушення вимог Закону України "Про прокуратуру", Присяги працівника прокуратури, вимог ст. 15, 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, п. 4.1 наказу Генерального прокурора України №17-гн від 22.09.2014 р. "Про організацію роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури України", що виразилось у неповідомленні безпосереднього керівника про складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, проявленою нещирістю під час проведення службового розслідування, прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури юриста 1 класу ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

З аналізу вказаних норм випливає та враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач призначив службове розслідування в межах Закону № 1697-VII та діяв відповідно до Інструкції.

Відповідно до п. 20 Інструкції визначено, що рішення про притягнення прокурорсько-слідчих працівників до встановленої законом відповідальності керівник, який призначив розслідування чи перевірку, може прийняти і за відсутності пропозицій про це у висновку розслідування чи перевірки.

Дисциплінарне стягнення застосовується відповідно до вимог Дисциплінарного статуту прокуратури України не пізніше одного місяця з дня затвердження висновку.

Судом встановлено, що під час проведення службового розслідування та складання висновку про результати службового розслідування відносно позивача, відповідач в тому числі керувався постановою Верховної Ради України № 1796-ХІІ від 06.11.1991 р. "Про затвердження Дисциплінарного статуту прокуратури України" (далі - Дисциплінарний статут, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 49 Закону № 1697-VII визначено, що на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: 1) догана; 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора України); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення до прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовується за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

За змістом ст. 11 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила.

Як вбачається із матеріалів справи, у зв'язку із складанням органами національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно позивача та не повідомлення ним про цей випадок керівництва прокуратури Чернівецької області стосовно нього проведено службове розслідування, за результатами якого складено висновок про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган.

Основні принципи професійної етики та поведінки працівників прокуратури визначені в Кодексі професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженому наказом Генерального прокурора України від 28.11.2012 р. №123, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з приписами ст. 4 цього Кодексу професійна діяльність працівників прокуратури ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; поваги до прав і свобод людини і громадянина; незалежності та самостійності; політичної неупередженості та нейтральності; толерантності; рівності перед законом, презумпції невинуватості; справедливості та об'єктивності; професійної честі і гідності, формування довіри до прокуратури; конфіденційності; прозорості службової діяльності; утримання від виконання незаконних рішень чи доручень; недопущення конфлікту інтересів; компетентності та професіоналізму; зразковості поведінки та дисциплінованості.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури працівнику прокуратури слід уникати особистих зв'язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

Поза службою поводити себе коректно і пристойно. При з'ясуванні будь-яких обставин з представниками правоохоронних і контролюючих органів не використовувати свій службовий статус, у тому числі посвідчення працівника прокуратури з метою ухилення від відповідальності.

Судом встановлено, що оскаржуваний наказ "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" №531-к від 28.07.2016 р. прийнято відповідачем зв'язку з неповідомленням позивачем безпосереднього керівника про складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та проявлену нещирість під час проведення службового розслідування.

Між тим, вказаний наказ відповідача не містить мотивів, якими відповідач керувалась під час прийняття такого рішення, зокрема, посилань на обставини, чи інші дані, які б свідчили про невиконання чи неналежне виконання позивачем службових обов'язків або вчинення ним проступку, який порочить його як працівника прокуратури.

Суд звертає увагу, що Законом № 1697-VII, Дисциплінарним статутом прокуратури України та Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури не передбачено обов'язку прокурора повідомляти свого керівника про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Також підтверджується матеріалами справи, що постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.07.2016 р., яка набрала законної сили 22.07.2016 р., у справі №727/4360/16-п закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стосовно проявленої "нещирості" позивача, суд зазначає, що вказана категорія є оціночним поняттям та нерегламентована жодним із нормативних актів.

Таким чином, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів, які підтверджують те, що позивач неналежно виконував покладені на нього службові обов'язки, у зв'язку з чим до нього можна застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наказ прокуратури Чернівецької області від 28.07.2016 р. № 531-к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині оголошення ОСОБА_1 догани є протиправним та підлягає скасування, а вимога позивача в цій частині задоволенню.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання протиправними дії прокуратури Чернівецької області та скасувати висновку службового розслідування за результатами якого винесено наказ № 531-к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" та визнання протиправними дій прокуратури Чернівецької області стосовно винесення наказу прокуратури Чернівецької області від 28.07.2016 р. № 531-к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", суд зазначає наступне.

Керівник прокуратури, як посадова особа органу державної влади повинен приймати рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, встановленні законодавством, і саме таке рішення може розглядатися як таке, що порушує чи не порушує права позивача.

Притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності повинно бути доведено йому його безпосереднім керівником, тому саме керівник прокуратури є ініціатором притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідно до наданих Законом повноважень.

Водночас висновки службового розслідування, навіть у разі їх обґрунтованості та правомірності, не можуть бути єдиним доказом виявлення підстав для застосування дисциплінарного стягнення.

Суд приходить до висновку, що пропозиції комісії, викладені у висновку про результати службового розслідування від 28.07.2016 р. про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, є тільки відображенням дій відповідних посадових осіб та є лише підставою для видання наказу та підлягає оцінці керівником у сукупності з іншими доказами, а отже не породжує правових наслідків для позивача та ніяким чином не порушує його права.

Таким чином, вимога позивача стосовно визнання протиправними дії прокуратури Чернівецької області та скасування висновку службового розслідування за результатами якого винесено наказ № 531-к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" задоволенню не підлягає.

Слід також зазначити, що суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Іншими словами, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Термін "дискреційне повноваження" означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Отже, за своєю правовою природою повноваження керівника щодо вчинення дій стосовно видання наказу, є дискреційним повноваженням.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р., під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в діях відповідача щодо видання наказу від 28.07.2016 р. № 531-к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" не вбачається порушень чинного законодавства, а отже, підстави для визнання їх протиправними відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність прийняття оскаржуваного наказу.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2084,20 грн., що підтверджується квитанціями № 246 від 10.08.2016 р. та №117 від 23.11.2016 р.

Оскільки, позов задоволено частково, суд присуджує на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) у сумі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань прокуратури Чернівецької області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 70, 71, 86, 94, 158 - 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ прокуратури Чернівецької області від 28.07.2016 р. № 531-к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині оголошення ОСОБА_1 догани.

3. Присудити на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) у сумі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань прокуратури Чернівецької області.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

У відповідності до ст. ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 КАС України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.К. Левицький

Постанова в повному обсязі складена 12 грудня 2016 р.