Справа № 688/4027/16-а
Суддя: Козачук С. В.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 688/4027/16-а
№ 2-а/688/175/16
Постанова

Іменем України

05 грудня 2016 року м.Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Козачук С.В., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради Хмельницької області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій,-

встановив:

25.11.2016 року ОСОБА_2 - представник за довіреністю №48 від 21.11.2016 року позивача ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах останнього до управління праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради Хмельницької області (далі Управління), в якому просить визнати протиправною бездіяльність Управління щодо невиплати ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня та зобовязати здійснити нарахування та виплату йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в сумі 5650 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, у зв'язку з цим має право на пільги, його статус прирівнюється до статусу ветеранів війни відповідно до ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у 2016 році було встановлено виплату разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій в розмірі 920 грн., яку позивачу нараховано, але не виплачено, оскільки в Управління відсутні кошти на виплату даної допомоги. Вважає, що виходячи з загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при виплаті вищевказаної допомоги підлягає застосуванню ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою встановлено, що до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. Отже, дана виплата має дорівнювати 5 мінімальним пенсіям за віком, що становить 5650 грн., яку просить зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1

Відповідач копію ухвали про відкриття скороченого провадження отримав, подавши у встановлений ч. 3 ст. 183-2 КАС України строк заперечення на позов, в якому позов не визнав, зазначивши, що згідно п.63 Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 року № 79-VIІІ, розділ VI «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено п.26, яким встановлено, що норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Дане положення Закону України неконституційним не визнавалось. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 02.03.2016 року №141, відповідно до п.1 ч.1 якої у 2016 році розмір разової грошової допомоги до 5 травня становить 920 гривень. Саме такий розмір разової грошової допомоги до 5 травня і було нараховано позивачу ОСОБА_1, а тому Управління діяло правомірно, в звязку з чим позов ОСОБА_1 просили залишити без задоволення.

Дослідивши матеріали, долучені до позовної заяви, подане відповідачем заперечення на адміністративний позов, суд дійшов висновку, що наявних у справі доказів достатньо для ухвалення рішення в скороченому порядку, позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як вбачається з посвідчення серії УБД № 057669 від 10.03.2016 року, позивач ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни.

У вересні 2016 року ОСОБА_1, як учаснику бойових дій, Управлінням праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради Хмельницької області було нараховано щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 920 грн. Однак, вказана допомога виплачена не була, оскільки кошти на її виплату не надходили, заборгованість зареєстровано в управлінні ДКС 30.09.2016 року. Не погоджуючись з таким розміром допомоги, позивач звернувся із заявою до Управління щодо виплати вказаної допомоги, виходячи із норм закону у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком та отримання разової грошової допомоги до 05 травня 2016 року в сумі 5650 грн. Однак, Управління листом від 28.10.2016 року №Ш-521 відмовило позивачу у задоволенні його звернення.

Позивач, вважаючи, що відповідач повинен був виплатити йому одноразову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни і гарантії їх соціального захисту», а не в розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів України 02.03.2016 року № 141, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи позов в межах заявлених позовних вимог суд приходить до наступних висновків.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Вказана ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» була прийнята згідно підпункту «б» підпункту 1 пункту 20 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року наведені положення визнані неконституційними.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 22.05.2008 року відновлено редакцію ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що передбачала виплату учасникам бойових дій грошової допомоги в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Конституційний Суд України в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Згідно з положеннями п.26 розділу VI «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIІІ встановлено, що норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.1 ч.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» - у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), учасникам бойових дій у розмірі 920 грн.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

У пункті 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 4-зп від 03 жовтня 1997 року у справі набуття чинності Конституцією України зазначено, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Таким чином, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 надає тлумачення положень ст.1, ч.1 ст.17, ч.3 ст.22, ст.ст. 46, 48, ч.1, 3 ст. 95, ч.2 ст. 96, пп. 2, 3, 6 ст.116 Конституції України, положень ст.6, ч. 2 ст.19, ч.2 ст. 95, ч. 1 ст. 117, ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 129 Конституції України у взаємозв'язку з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 4 Бюджетного кодексу України, п. 2 ч. 1 ст. 9 КАС України. При ухваленні даного рішення суд виходив з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язуються з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 ст. 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Конституції України вирішення питання про відповідність Конституції України законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України належить до повноважень Конституційного суду України, а рішення Конституційного Суду України згідно ч. 3 ст. 150 Конституції України є обов'язковим до виконання на всій території України.

Конституційним судом України не приймалось рішення про визнання неконституційними положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 .

Отже, щорічна грошова допомога до 5 травня виплачується кожного бюджетного року в розмірах, визначених відповідною Постановою Кабінету міністрів України, що відповідає висновкам рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік була правомірно нарахована Управлінням позивачу у розмірі відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». Отже позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком є безпідставними, оскільки відповідач діяв у межах наданих повноважень та у відповідності до законів та Конституції України.

. В той же час, згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України. За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату грошової допомоги учасникам бойових дій - ветеранам війни це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена пільга. У справі "Кечко проти України" Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

З урахуванням того, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік ОСОБА_1 нарахована в розмірі, передбаченому Постановою КМУ від 02.03.2016 року № 141, але не виплачена, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльністі Управління щодо невиплати ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, за 2016 рік та зобов'язання виплатити її є правомірними, а тому суд вважає за необхідне їх задовольнити.

Отже, з урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

У відповідності до положень частини 5 статті 94 КАС України судові витрати компенсуються за рахунок Державного бюджету України, оскільки позивач звільнений від їх сплати.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 70, 71, 158-163, 183-2, 244-2 КАС України, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради Хмельницької області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради Хмельницької області щодо невиплати ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік - протиправною.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради Хмельницької області здійснити виплату нарахованої ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірах відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»» № 141 від 02.03.2016 року.

У іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Козачук