Справа № 2а-5087/11/0103
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" листопада 2016 р. м. Київ К/800/4899/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Пасічник С.С.,

Стародуба О.П.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим про перерахунок пенсії,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Бахчисарарйсьому районі Автономної Республіки Крим (далі - УПФ України) на постанову Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим від 20 грудня 2011 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2012 року,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив скасувати розпорядження УПФ України №п/д від 8 грудня 2010 року та зобов'язати включити в загальний трудовий стаж, що дає право на пільгове обчислення пенсії за віком, період його роботи в районах Крайньої Півночі з 9 липня 1980 року по 17 лютого 1982 року, з 18 лютого 1982 року по 18 березня 1982 року, з 20 жовтня 1987 року по 3 лютого 1988 року та здійснити перерахунок пенсії на пільгових умовах з дня подання заяви.

Постановою Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим від 20 грудня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2012 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження УПФ України №п/д від 8 грудня 2010 року. Зобов'язано УПФ України включити до пільгового стажу для визначення пенсії на пільгових умовах період роботи позивача в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі з 9 липня 1980 року по 17 лютого 1982 року, з 18 лютого 1982 року по 18 березня 1982 року, з 20 жовтня 1987 року по 3 лютого 1988 року. Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача за період з 8 грудня 2010 року по день прийняття рішення, з урахуванням включення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку та врахування втрати частини доходів.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування прийнятих ними рішень та ухвалення нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що позивач працював на посадах тракториста та бульдозериста у Комсомольському гірничо-збагачувальному комбінаті Чаунського району Чукотського автономного округу в період з 9 липня 1980 року по 27 жовтня 1994 року.

Позивач у грудні 2010 року звернувся до УПФ України з заявою про призначення пенсії із застосуванням пільгового обчислення стажу роботи за вказаний період в районах Крайньої півночі і в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі.

На підтвердження пільгового стажу, позивач надав відповідачу трудову книжку та довідки про працю та заробіток.

Відповідно до довідки, яка уточнює особливий характер роботи та умови праці, які необхідні для призначення пільгової пенсії, за №02-01/Б-1077/3-1084 від 19 липня 2010 року періоди роботи позивача з 9 липня 1980 року по 27 жовтня 1994 року відносяться до умов праці - місцевість прирівняна до районів Крайньої Півночі із виплатою районного коефіцієнту 2.

Однак відповідачем відмовлено в призначенні пенсії із застосуванням пільгового обчислення стажу роботи за вказаний період в районах Крайньої півночі і в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач має право на пільгове обчислення стажу роботи, набутого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, оскільки для осіб які працювали та проживали у районах Крайньої Півночі до стажу праці при призначенні пенсії за віком, кожен рік вираховується у полуторному розмірі, незалежно від факту укладання строкового договору для робочих та службовців виробничих та невиробничих галузей.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками судів та вважає їх передчасними з огляду на таке.

За правилами пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року № 590, робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року зараховується в стаж в полуторному розмірі за умови, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Відповідно до пункту «д» цієї статті працівникам, що переводяться, направляються або запрошеним на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що надає право на отримання пенсії через старість і по інвалідності.

Таким чином, для отримання права на пільги, передбачені наведеною статтею, особа повинна укласти строковий трудовий договір.

Факт укладання такого договору є предметом доказування у випадку спору між особою і пенсійним органом. Відповідними доказами може бути трудова книжка, в якій є наявний штамп підприємства про розповсюдження пільг по обчисленню стажу роботи або довідка роботодавця, в якій зазначено про факт роботи за строковим трудовим договором, період, на який він був укладений, та розповсюдження на особу пільг по обчисленню стажу за цей період. Наявність лише запису у трудовій книжці про факт роботи в районах Крайньої Півночі не є достатньою підставою для обчислення стажу з урахуванням кратності.

Проте у справі, що розглядається, суди помилково не дослідили вказаних питань, дійшовши висновку про наявність у позивача пільг виключно на підставі факту роботи, який підтверджений трудовою книжкою, і з урахуванням набутого стажу.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій вказаним обставинам належної правової оцінки не надали та дійшли передчасного висновку щодо задоволення позову, а тому ухвалені ними судові рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.

Частинами другою та третьою статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Допущене судами попередніх інстанцій порушення вимог процесуального законодавства є підставою для скасування оскаржених рішень і направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

При новому розгляді судам слід враховувати наведене та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 222, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим задовольнити частково.

Постанову Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим від 20 грудня 2011 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2012 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

С.С. Пасічник

О.П. Стародуб