Справа № 159/3873/16-а,2-а/159/110/16
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 р. Справа № 876/9307/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дубівської сільської ради третя особа ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

20.10.2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування рішення Дубівської сільської ради від 27.01.2016 року «Про розгляд та погодження меж суміжних землекористувань».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що звернувшись до землевпорядної організації з метою розроблення технічної документації на відновлення меж земельної ділянки в натурі, позивач дізналась про те, що за основу для виготовлення технічної документації будуть братися дані ОСОБА_4 погодження меж суміжних землекористувань від 22 грудня 2015 року, затвердженого рішенням Дубівської сільської ради 27 січня 2016 року, складеного за результатами розгляду спору з приводу суміжного землекористування між користувачами земельних ділянок розташованих по вул.Загородній, 22, 24 та 24а в с.Вербка Ковельського району за участі користувачів вказаних земельних ділянок. Однак згідно з вказаним актом та додатком до нього, форма і розміри земельної ділянки її чоловіка істотно змінилася, вона стала вужчою та довшою.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуваним рішенням в неї вилучено частину земельної ділянки без її погодження з порушенням порядку вилучення встановлено ст.149 Земельного кодексу України.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 у ході апеляційного розгляду надали пояснення та просять задовольнити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваним рішенням Дубівської сільської ради від 27.01.2016 року «Про розгляд та погодження меж суміжних землекористувань» прав, свобод та інтересів позивача не порушено.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

ОСОБА_4 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Дубівської сільської ради Ковельського району від 22 березня 1995 року №3/1 чоловікові позивача, ОСОБА_5, було надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,20 га, цільовим призначенням якої є будівництво та обслуговування жилого будинку, розташованої біля житлового будинку по вул.Загородній в с.Вербка Ковельського району Волинської області. (а.с.10)

30.07.2015 року ОСОБА_5 помер і спадщину, яка відкрилась після його смерті прийняла позивач, його дружину ОСОБА_1. (а.с.9, 15)

Рішенням Дубівської сільської ради №12/4-8 від 22 вересня 2016 року задоволено заяву позивача щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування успадкованого жилого будинку, господарських будівель та споруд в с.Вербка Ковельського району Волинської області по вул.Загородній, 24 орієнтовною площею 0,20 га та для ведення ОПГ в с. Бахів в урочищі «біля акації» орієнтовною площею 0,05 га.

ОСОБА_4 погодження меж суміжних землекористувань в с.Вербка по вул.Загородня, 22, 24, 24а від 22.12.2015 року Комісією з питань планування місцевого бюджету, фінансів, соціально-економічного розвитку села та земельної реформи вирішено погодити межі: 1.Погодити межу між земельною ділянкою гр.ОСОБА_3 в с.Вербка вул.Загородня, 22 та земельною ділянкою, розташованою в с.Вербка вул.Загородня, 24 по існуючій огорожі та умовній лінії (борозна) згідно кадастрового плану, що додається. 2.Погодити межу між земельною ділянкою гр.ОСОБА_6 с.Вербка вул.Загородня, 24а та земельною ділянкою с.Вербка вул.Загородня, 24 по умовній лінії від вул.Загородня перпендикулярно стіні будинку (до спільної стіни), по спільній стіні будинку і далі по створу гаража гр.ОСОБА_6 та умовній лінії згідно кадастрового плану, що додається. (а.с.7 - зворотня сторона)

Дубівською сільською радою 27.01.2016 року рішенням «Про розгляд та погодження меж суміжних землекористувань» затверджено акт погодження меж суміжних землекористувань в с.Вербка вул.Загородня, 22, 24, 24а. (а.с.7)

ОСОБА_4 ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Вважаючи, що оскаржуваним рішенням змінено конфігурацію та площу земельної ділянки, яка перейшла їй у спадок, звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

ОСОБА_4 з п.7 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки, одержані ними до 1 січня 2002 р. у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

Тобто, майнові права спадкодавців на земельні ділянки, які видавались громадянам в період дії Земельного кодексу України в редакції 1990 року та Декрету за відсутності державних актів на право власності на землю можуть бути підтверджені рішенням органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки; даних земельно-кадастрових документів щодо місцезнаходження, площі земельної ділянки, її цільового призначення; а також документів, які вказують на встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі.

В суді першої інстанції встановлено, що за життя ОСОБА_5 не виготовляв технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в с.Вербка по вул.Загородній, 24 і межі вказаної земельної ділянки землевпорядними організаціями не встановлювались в натурі.

Однак додатком до вищезгадоного ОСОБА_4 є кадастровий план земельних ділянок, згідно якого площа земельної ділянки по вул.Загородній, 24 в с.Вербка становить 0,2000 га, що відповідає рішенню Дубівської сільської ради №12/4-8 від 22 вересня 2016 року та рішенню Дубівської сільської ради від 22 березня 1995 року №3/1. (а.с.7, 8)

Також встановлено, що під час складання ОСОБА_4 погодження меж суміжних землекористувань в с.Вербка по вул.Загородня, 22, 24, 24а була присутня ОСОБА_1

Керуючись вищенаведеним колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті рішенням «Про розгляд та погодження меж суміжних землекористувань», котрим затверджено акт погодження меж суміжних землекористувань в с.Вербка вул.Загородня, 22, 24, 24а., діяв в межах та у відповідності до норм встановлених Законом.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку, відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2016 року у справі №159/3873/16-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

ОСОБА_7