Справа № 823/1809/16
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року справа № 823/1809/16

м. Черкаси

10 год. 00 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мишенка В.В.,

при секретарі Гордієнку Ю.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА про зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулася з позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) в якому просить: визнати протиправними дії відповідача щодо не встановлення ОСОБА_1 статусу громадянки, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи і отримання посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи категорія 1; зобовязати департамент соціального захисту населення Черкаської ОДА встановити статус ОСОБА_1 громадянки, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи і видати посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи категорія 1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 в жовтні 2016 року встановлена 2 група інвалідності по захворюванню повязаному із впливом аварії на ЧАЕС, а тому у відповідності до вимог законодавства, вона має право на отримання посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Зазначила, що дії департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації щодо відмови у видачі такого посвідчення є неправомірними, оскільки незалежно від змін, які внесені в законодавство, у відповідача відсутні підстави для відмови у видачі посвідчення постраждалого 1 категорії.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак щодо задоволення адміністративного позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях. В яких зазначено, що з урахуванням Закону 79-VIII від 28.12.2014 гр. ОСОБА_1 на час встановлення захворювання повязаного з впливом аварії на ЧАЕС та інвалідності 2 групи не проживала в зоні посиленого радіологічного контролю. Таким чином представник відповідача наголошує, що посвідчення потерпілого 4 категорії втратило чинність з 01.01.2015 у звязку з чим позивач не являється потерпілою від Чорнобильської катастрофи та на момент звернення з заявою щодо видачі посвідчення категорії 1 не мала статусу потерпілої від ЧАЕС.

Сторони просили розгляд справи здійснювати без їх участі.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив.

У відповідності до довідки Лисянської селищної ради Черкаської області від 06.10.2016 № 5816 гр. ОСОБА_1 з 05.08.1988 по даний час проживає у смт. Лисянка, яке рішенням КМУ УРСР від 23.07.1991 внаслідок аварії на ЧАЕС, станом на 31.12.2014 відносилось до четвертої зони посиленого радіологічного контролю.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 більше 4 років проживала у зоні посиленого радіологічного контролю, їй 19.11.1992 було видано посвідчення потерпілого категорії 4 серії В-1 № 565332.

Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 10101 від 12.09.2016, захворювання ОСОБА_1 (рак лівої молочної залози) повязане з впливом аварії на ЧАЕС.

Спеціальною радіологічною МСЕК в м. Черкасах позивачу встановлено 2 групу інвалідності з 03.09.2016 безтерміново, яка настала внаслідок захворювання, повязаного з впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується відповідною довідкою серії 12ААА № 530390.

Після чого, ОСОБА_1 звернулась до департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА щодо видачі їй посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Однак, департаментом соціального захисту населення Черкаської ОДА були повернуті документи позивача та повідомлено останню, що Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року № 76-VIII внесено зміни до Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме припинено дію ст. 23 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачалося надання відповідних пільг особам віднесеним до категорії 4 та виключено з переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, населені пункти зони радіолоекологічного контролю.

Не погоджуючись з даним формулюванням позивач звернулася до суду.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Питання віднесення осіб до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи визначенні нормами статей 11, 14 вказаного Закону.

До четвертої категорії потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи відносяться особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII абзац пятий частини другої (визначення зони посиленого радіоекологічного контролю) Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено.

Цим же Законом статтю 2 ("Визначення категорії зон радіоактивного забруднених територій") та 23 ("Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4") Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено.

Отже, позивач у даний час не проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, оскільки такої зони, відповідно до чинного законодавства - немає, як наслідок посвідчення потерпілого 4 категорії втратило чинність з 01.01.2015 року.

Таким чином, на момент складання експертного висновку Центральної міжвідомчої комісії МОЗ та МНС України від 12.09.2016 № 10101 та звернення із заявами про надання посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії ОСОБА_1 не мала статусу потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Суд вважає помилковими доводи позивача про те, що до неї може бути застосована дія Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, що діяла до 01.01.2015 року.

Разом з тим, законодавством чітко встановлено право на отримання статусу особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, з фактом встановлення причинного звязку інвалідності з наслідками аварії на ЧАЕС, а не з фактом встановлення діагнозу. Оскільки позивачу причинний звязок інвалідності з наслідками аварії на ЧАЕС був встановлений 30.09.2016, тобто після набуття чинності Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-УІІІ, тому на момент огляду МСЕК позивач вже не мала статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає, що у відповідачів відсутні підстави для встановлення позивачу статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі відповідного посвідчення.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, а тому в позові відмовляє.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.11,14,70,71,89,94, 159 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку, передбаченому ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Мишенко