Справа № 807/260/14
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 р. Справа № 876/6634/16
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Бадівській О.О.,

за участю представника позивача - Бринзяника Ф.В.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року у справі за позовом Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2014 року Ужгородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - ОДПІ) звернулася до суду із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП) в якому (з урахуванням змінених позовних вимог а.с.110-112 т.1) просила прийняти рішення, яким стягнути суму податкового боргу з ФОП у розмірі 56337,15грн, в тому числі пені у розмірі 34,39грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, ОДПІ проведено документальну позапланову перевірку з дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності ФОП за період з 01.01.2009 по 31.12.2012. За наслідками вказаної перевірки складено акт від 26.04.2013 №708/17-2/ (далі - Акт) та прийнято податкові повідомлення-рішення (далі - ППР) від 21.05.2013: №30/17-2/, №31/17-2/, №32/17-2/, №33/17-2/, №34/17-2/ (далі - №№30-34). 09.06.2013 прийняті ППР були надіслані на адресу відповідача для сплати сум зазначених у них. Проте ФОП у встановлені законодавством строки не було сплачено відповідних сум грошових зобов'язань, на підставі чого 02.09.2013 ОДПІ було надіслано податкову вимогу №811-11, яка відповідачем так і не була погашена, Тому, оскільки за відповідачем рахується податковий борг, який залишається не сплаченим, то у відповідності до вимог Податкового кодексу України (далі - ПК) такий підлягає стягненню за рішенням суду.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року у справі №807/260/14 заявлений позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржила відповідач, яка покликаючись не повне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити. У поданій апеляційній скарзі покликається на те, ОДПІ безпідставно було збільшено суму податкового боргу, яка станом на 01.09.2013 становила 15010,46грн. Також зазначає, що будь-якого документально підтвердження того, що податковий борг збільшився після надсилання податкової вимоги позивачем надано не було.

Позивач у письмовому запереченні вважає постанову суду першої інстанції обґрунтованою, прийняту з врахуванням всіх обставини справи та такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін. В спростування доводів апелянта щодо безпідставного збільшення суми податкового боргу зазначає, що станом на 01.09.2013 сума такого становила 15010,46грн, а станом на 31.12.2013 у відповідності до облікових карток платника сума боргу складала 56338,15грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем порушено вимоги законодавства стосовно сплати суми грошового зобов'язання, що визначена ППР, а тому така підлягає стягненню за рішенням суду, оскільки залишається не сплаченою.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що за ФОП станом на 31.12.2013 рахується податковий борг в сумі 56338,15грн, що виник у зв'язку з несплатою останньою сум грошових зобов'язань згідно наступних ППР:

№30 про визначення суми грошового зобов'язання по єдиному податку у розмірі 15382,50грн;

№31 про визначення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 15937,50;

№32 про визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 21250грн;

№33 про визначення суми грошового зобов'язання зі збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності у розмірі 4122грн;

№34 про визначення суми грошового зобов'язання (штрафна санкція) за проведення готівкових розрахунків без застосування РРО у розмірі 1грн.

Зазначені ППР були прийняті на підставі Акта та за наслідками проведення працівниками Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції Закарпатської області Державної податкової служби (далі - МДПІ) документальної планової перевірки з дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2

Оскільки у встановлений строк відповідачем так і не було сплачено відповідного податкового боргу, то ОДПІ звернулася із даним адміністративним позовом до суду про його стягнення.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

ПК регулюються відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За змістом пп.20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п.57.3 ст.57 ПК у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп.54.3.1 - 54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання ППР, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктом 59.5 ст.59 ПК передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як вбачається із матеріалів справи, у зв'язку з наявністю у відповідача податкового боргу позивачем надсилалась йому податкова вимога (а.с.56 т.1).

Разом з тим податковий борг ФОП на суму 56338,15грн (сплаченим є ППР №34 у розмірі 1грн, у зв'язку з чим позивачем було уточнено позовні вимоги про стягнення з відповідача 56337,15грн, а.с.110-112 т.1), виник у зв'язку із несплатою нею у встановлені строки визначеного контролюючим органом у ППР №№30, 31, 32, 33 податкового зобов'язання. Вказані ППР позивача були оскаржені ФОП в судовому порядку.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року у справі №807/2411/15 позов ОСОБА_2 до ОДПІ про визнання протиправним та скасування ППР №30 було залишено без задоволення.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року рішення суду першої інстанції від 05 квітня 2016 було залишено в силі (а.с.217-221 т.1).

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року у справі №807/523/14 позов ОСОБА_2 до ОДПІ та головного державного податкового ревізора інспектора відділу оподаткування фізичних осіб ОДПІ Орел Ю.В. про визнання протиправним та скасування ППР №№31, 32 33 було залишено без задоволення (а.с.149-151 т.1).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2015 року дане рішення було залишено без змін (а.с.30-37 т.2).

Враховуючи усе вищенаведене, станом на час розгляду даної справи ППР на підставі яких стягується з ФОП податковий борг на суму 56337,15грн є правомірними, відповідно до ухвалених судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст.255 КАС постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Зважаючи на викладене, та наявні у справі докази, апеляційний суд вважає, що оскільки ППР, на підставі яких, згідно позиції контролюючого органу, у відповідача виникла податкова заборгованість, були визнанні правомірними в судовому порядку, рішення судів набрали законної сили, то доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Водночас, необхідно зазначити таке.

Представник відповідача в судовому засіданні подав заяву з відповідною квитанцією про намір досягнення податкового компромісу щодо грошових зобов'язань з ПДВ визначеного оспорюваними ППР №32, у порядку визначеному підрозділом 9-2 розділу XX «Перехідні положення» ПК (далі - Підрозділ)

Як видно з відбитка штемпеля така заява була зареєстрована в ОДПІ 30.03.2015. Проте жодного рішення ОДПІ щодо погодження застосування податкового компромісу представником відповідача в додаток до цієї заяви суду не пред'явлено.

Відповідно до п.1 Підрозділу податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених ст.102 цього Кодексу.

Сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується (п.2 Підрозділу).

Процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу.

Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній п.2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим (п.7 Підрозділу).

Згідно з п.8 Підрозділу податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом. Після досягнення податкового компромісу згідно із цим підрозділом такі зобов'язання не підлягають оскарженню та їх розмір не може бути змінений в інших податкових періодах.

Апеляційний суд, звертає увагу на те, що така заява не подавалася до суду першої та апеляційної інстанції під час оскарження відповідних ППР, тому з огляду на те, не може братися судом до уваги при вирішенні даного спору, оскільки на даний час втратила будь-яке доказове значення.

Відтак, оскільки за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 56337,15грн, сума грошового зобов'язання за яким після ухвалення вищевказаних судових рішень Львівським апеляційним адміністративним судом стала узгодженою, то суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, що такий борг підлягає погашенню на підставі рішення суду.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 12 грудня 2016 року.