Справа № 813/1356/16
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 року № 813/1356/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, про стягнення середнього заробітку при звільненні та середньомісячного грошового забезпечення за весь час затримки по день фактичного розрахунку,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_1, (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі відповідач, УДАІ ГУ МВС України у Львівській області), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі третя особа, ГУ МВС України у Львівській області), в якому, з урахуванням заяви від 26.07.2016, просить:

- стягнути з УДАІ ГУ МВС України у Львівській області в користь ОСОБА_2 залишок одноразової грошової допомоги в розмірі 9 993,84 грн;

- стягнути з УДАІ ГУ МВС України у Львівській області в користь ОСОБА_2 заробіток за один місяць, що належить в році звільнення, в розмірі 3 280,42 грн;

- стягнути з УДАІ ГУ МВС України у Львівській області в користь ОСОБА_2 середній заробіток за період затримки розрахункових сум по заробітку (з 07.11.2015 по 26.07.2016) в розмірі 30 795,34 грн;

- зобовязати УДАІ ГУ МВС України у Львівській області нарахувати і виплатити в користь ОСОБА_2 заробіток за листопад 2015 та компенсацію за додаткову відпустку тривалістю 15 днів (відповідно до вислуги років), на яку він має право в році звільнення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що УДАІ ГУ МВС України у Львівській області при звільненні з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України 13.04.2016 виплатило йому одноразову грошову допомогу в не повному обсязі, а лише частково в розмірі 33 541,44 грн, замість 43 535,28 грн, що на 9 993,84 грн менше, з безпідставним стягненням військового збору. Крім одноразової допомоги, при звільненні йому не було нараховано та виплачено середньомісячне грошове забезпечення за один місць та компенсацію за додаткову відпустку тривалістю 15 днів (відповідно до вислуги років), на яку він має право в році звільнення відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 638 від 04.07.2014, яка поширюється, в тому числі на деяких інших військовослужбовців, зокрема й на осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ. Відповідач є відповідальний за затримку виплати розрахункових сум по заробітку, оскільки за наявності грошових коштів не виплатив йому належних сум у строки, зазначені ст.116 КЗпП України, тому просить стягнути середній заробіток за період затримки розрахункових сум з 07.11.2015 по 26.07.2016 в розмірі 30 795,34 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та заяві від 26.07.2016, підтримав. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача УДАІ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях від 28.04.2016 №313с, від 22.07.2016 №313с-дод. та від 12.08.2015 №313с-дод., суть яких полягає у наступному. УДАІ ГУ МВС України у Львівській області належить до структури ГУ МВС України у Львівській області, підпорядковане Департаменту ДАІ МВС України та входить до фінансової мережі Департаменту ДАІ МВС України, який є розподільником бюджетних асигнувань та визначає кошториси на поточний рік. УДАІ ГУ МВС України у Львівській області є органом, який повністю фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України та перебуває на розрахунково-касовому обслуговуванні в ГУ ДКС України у Львівській області. Усі виплати УДАІ ГУ МВС України у Львівській області проводяться відповідно до наказів, виданих ГУ МВС України у Львівській області, яким встановлюється розмір та період виплати. У звязку із ліквідацією 30.11.2015 відповідно до наказу МВС України №1532 юридичної особи УДАІ ГУ МВС України у Львівській області та початком роботи ліквідаційної комісії лише з 07.12.2015, юридична можливість підписувати документи та проводити фінансові розрахунки зявилася лише 09.12.2015. У звязку з відсутністю бюджетних асигнувань за кошторисним призначенням КВЕК 2112, не усім працівникам, які були звільнені з органів внутрішніх справ до 06.11.2015 року включно, були в повному обсязі виплачені одноразова грошова допомога при звільненні, компенсація за невикористані відпустки та заробітна плата. З посиланням на Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджену наказом МВС України №499 від 31.12.2007 та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за №205/14896, ствердив про те, що одноразову грошову допомогу при звільненні з органів внутрішніх справ ОСОБА_4 виплачено в повному обсязі, розмір якої за мінусом 1,5% військового збору становить 33038,44 грн, які перераховано на розрахункову банківську картку. Заперечив наявність у позивача права на одержання середньомісячного грошового забезпечення за один місць та компенсацію за додаткову відпустку тривалістю 15 днів (відповідно до вислуги років) в році звільнення, передбачену Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженою наказом МВС України № 638 від 04.07.2014 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 22 липня 2014 р. за № 849/25626, яка не поширюється на осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ. Заперечив вину УДАІ ГУ МВС України у Львівській області у несвоєчасній виплаті ОСОБА_4 розрахункових коштів та відсутності норм чинного законодавства, які б передбачали штрафні санкції за затримку виплати розрахунку при звільненні працівників органів внутрішніх справ. Вважає всі позовні вимоги безпідставними та просив у їх задоволенні відмовити повністю.

Представник третьої особи ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_5 в судовому засіданні 31.05.2016 проти позовних вимог заперечила.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, зясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом ГУМВС України у Львівській області від 05.11.2015 №788 о/с «По особовому складу», старшого прапорщика міліції ОСОБА_2 інспектора дорожньо-патрульної служби групи дорожньо-патрульної служби відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Мостиського району ГУМВС, з 06.11.2015 року звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за ст. 63 (б) (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ

Підставою для звільнення став рапорт ОСОБА_4 від 04.11.2015 та свідоцтво про хворобу від 03.11.2015 № 497, видане ВЛК ГУ МВС.

Вислуга років на час звільнення становила: 24 роки 05 місяців 20 днів.

УДАІ ГУ МВС України у Л/о нараховано ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби у розмірі 33 541,44 грн, з якої стягнуто 503,12 грн військового збору (1,5%).

12.04.2016 через ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачем перераховано на розрахункову банківську картку ОСОБА_4 33 038,32 грн одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби з органів внутрішніх справ.

При вирішення даного спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (далі - Положення), яке визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обовязки.

Судом встановлено, що позивача звільнено у запас Збройних Сил України за статтею ст. 63 (б) (через хворобу) Положення.

Згідно з пунктом 63 «б» Положення, особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

Відповідно до положень частини першої статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоровя, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту,у звязку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у звязку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до частини четвертої цієї ж статті виплата вказаної вище одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального звязку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Аналогічне положення закріплено в абзаці 3 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» № 393 від 17.07.1992, в редакції, чинній на момент звільнення позивача, згідно з яким військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

При цьому згідно з абзацом 8 цього ж пункту 10 строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Наказом Головного управління МВС України у Львівській області від 05.11.2015 №788о/с ОСОБА_4 розрахована вислуга років у календарному обчисленні та для виплати грошової допомоги при звільненні зі служби, яка становить 24 роки 05 місяців 20 днів.

Ураховуючи те, що позивача звільнено з органів внутрішніх справ через хворобу, то відповідно до вищевикладених вимог Постанови КМУ№ 393 від 17.07.1992, одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення ОСОБА_4 повинна бути виплачена за кожний повний календарний рік служби.

Пунктом 3 Наказу Міністерства внутрішніх справ України №499 від 31.12.2007 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» установлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 1.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №499 від 31.12.2007, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби.

Відповідно до підпунктів «є» та «л» пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, цей Порядок застосовується, зокрема, у випадках виплати вихідної допомоги; у інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 цього Порядку, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати (крім обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток та для виплати компенсації за невикористані відпустки) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Останні два (повних) місяця роботи (служби), які передували звільненню позивача, це вересень та жовтень 2015 року.

Відповідно до довідки УДАІ у Львівській області № 603/15/02-2016 від 06.05.2016 середньомісячне грошове забезпечення ОСОБА_4 становить 3701,12 грн.

При цьому для обчислення середньомісячного грошового забезпечення до уваги взято грошове забезпечення, з урахуванням податків та обовязкових платежів.

Таким чином, розмір грошової одноразової грошової допомоги, що мала бути нарахована та сплачена позивачу при звільненні його за скороченням штатів відповідно до абзацу 3 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.02.1992, складає: 44 413,44 грн. = 3701,12 грн. /2 х 24 роки.

Як зазначено у довідці УДАІ у Львівській області № 603/15/02-2016 від 06.05.2016 позивачу нарахована одноразова грошова допомога у розмірі 33 541,44 грн, яка виплачена 13.04.2016.

Тому залишок одноразової грошової допомоги, який підлягає виплаті ОСОБА_4, становить 10 872 грн. (44 413,44 - 33 541,44 = 10 872 грн), а не 9 993,84 грн, як просить позивач.

Судом встановлено, що з 33 541,44 грн нарахованої позивачу одноразової грошової допомоги відповідачем утримано 1,5 % військового збору, що становить 473,15 грн, та фактично виплачено 33038,32 грн.

Позивач оспорює стягнення відповідачем 1,5 % військового збору з одноразової грошової допомоги.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Обєктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу, тобто доходи у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у звязку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від обєкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту, тобто в порядку, передбаченому для нарахування, утримання і сплати податку на доходи фізичних осіб.

Згідно з підпунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками військового збору є фізичні особи - резиденти, які отримують дохід з джерела їх походження в Україні; фізичні особи - нерезиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні; податкові агенти.

Відповідно до пункту 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), а також одноразові додаткові види грошового забезпечення. При цьому до грошового забезпечення відносяться суми одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

З аналізу вказаних норм чинного законодавства випливає, що одноразова грошова допомога при звільненні для осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ входить до складу грошового забезпечення, тому з неї повинен утримуватись військовий збір.

Вказане спростовує помилкові доводи позивача про неправомірне утримання відповідачем військового збору з нарахованої йому одноразової грошової допомоги при звільненні.

Ураховуючи викладене, із визначеної судом суми залишку одноразової грошової допомоги, який підлягає виплаті ОСОБА_4, у 10 872 грн відповідач повинен утримати 1,5% військового збору.

Відповідно до абзацу 2 пункту 13 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються положення, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то необхідно субсидіарно застосовувати законодавство про працю, зокрема, Кодекс законів про працю України.

Згідно з частиною сьомою статті 9 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Оскільки спеціальним законодавством України не врегульовано питання щодо строку здійснення виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ, суд дійшов переконання, що в даному випадку підлягають до застосовування положення КЗпП України.

Так, відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з частиною першою статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у звязку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.

В пункті 6 згаданої Постанови зазначено, що, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

З урахуванням того, що виплата належних при звільненні сум працівникові у день звільнення є триваючим правопорушенням, та припиняється у день проведення фактичного розрахунку, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України (постанова Верховного суду України від 03.07.2013 року у справі №6-64цс13).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що розрахунок з позивачем, звільненим зі служби з 06.11.2015, відповідач провів 13.04.2016, перерахувавши кошти на розрахункову банківську картку позивача платіжним дорученням №40 від 12.04.2016, тобто із затримкою у майже 5 місяців.

Оскільки відповідачем не виконано обовязку щодо виплати позивачу всіх сум, що належали до виплати при звільненні, в день звільнення, відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 06.11.2015 по 13.04.2016 включно, а не до дати ухвалення судом рішення по справі, як просить позивач.

У довідці УДАІ у Львівській області № 603/15/02-2016 від 06.05.2016 вказано тільки розмір середньомісячного грошового забезпечення ОСОБА_4, який становить 3701,12 грн, проте не вказано розмір середньоденного грошового забезпечення.

Оскільки відповідач в судове засідання 27.09.16, 26.10.16, 17.11.16, 24.11.16 та 12.12.2016 не зявився та не надав уточнену довідку про середньомісячне грошове забезпечення позивача, суд визначив середньоденне грошове забезпечення самостійно.

При цьому середньоденне грошове забезпечення суд обчислив шляхом ділення грошового забезпечення за розрахунковий період, що враховується для розрахунку середнього грошового забезпечення у гривнях, на кількість календарних днів у розрахунковому періоді: 3 645,28 + 3 756,96=7 402,24 : 61 кал. день (вересень 30 кал. днів, жовтень - 31 кал. день) = 121,34 грн.

Середній заробіток позивача за весь період затримки та повного розрахунку з ОСОБА_2 складає не 30 795,34 грн, як заявлено позивачем у позовній заяві, не 47 094,30, як вказано у письмових доводах від 09.12.2016, а 13 468,74 грн, виходячи з наступного розрахунку: 111 робочих днів затримки виплати (період з 06.11.2015 по 13.04.2016 включно) множиться на 121,34 грн (середньоденне грошове забезпечення) = 13 468,74 грн.

З урахуванням висновку суду про правомірність утримання відповідачем 1,5 % військового збору, такий повинен бути утриманий із 13 468,74 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення ОСОБА_4, який підлягає стягненню з відповідача.

Щодо позовної вимоги зобовязати УДАІ ГУ МВС України у Львівській області нарахувати і виплатити в користь ОСОБА_4 заробіток за листопад 2015, то така до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Пунктом 1.7. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України №499 від 31.12.2007, передбачено, що при виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Згідно з наказом ГУМВС України у Львівській області від 05.11.2015 №788 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ з 06.11.2015.

Виходячи з положень пункту 1.7. Інструкції, відповідач повинен виплати грошове забезпечення за листопад 2015 року за 5 календарних днів.

Відповідно до архіву розрахункових листів за період з січня 2015 року по листопад 2015 року, ОСОБА_4 нараховано грошове забезпечення за листопад 2015 року та перераховано через банк.

Щодо позовних вимог про стягнення з УДАІ ГУ МВС України у Львівській області в користь ОСОБА_4 середньомісячного грошового забезпечення за один місяць в розмірі 3280,42 грн та компенсації за додаткову відпустку тривалістю 15 днів (відповідно до вислуги років), на яку він має право в році звільнення, то такі до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Обґрунтовуючи вказані позовної вимоги, позивач посилається на наказ Міністерства внутрішніх справ України № 638 від 04.07.2014 року «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовців Національної гвардії України та іншим особам».

Як зазначено у пункті 1.1 вказаної Інструкції, вона визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України, які займають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, зєднаннях, військових частинах, підрозділах і загонах, вищих навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, установах та закладах Національної гвардії України.

Таким чином, вказана Інструкція поширюється виключно на військовослужбовців Національної гвардії України, до яких ОСОБА_2 не належить.

Окрім цього, позивачем жодним чином не обґрунтовано розмір середньомісячного грошового забезпечення у 3280,42 грн та не надано жодних доказів, які б вказували на його право на додаткову відпустку тривалістю 15 днів.

Відповідно до вимог частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені ) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку діям та рішенням відповідача, які є предметом оскарження, суд дійшов висновку, що при нарахуванні та виплаті ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги відповідач порушив чинного законодавства України, яке регулює порядок та строки одноразової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ, виплативши таку несвоєчасно та у неповному обсязі, що призвело до порушення прав позивача.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково шляхом стягнення з УДАІ ГУМВСУ у Львівській області на користь ОСОБА_4 залишку одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 10 872 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення за період з 06.11.2015 по 13.04.2016 включно в розмірі 13 468,74 грн, утримавши з обох сум 1,5% військового збору, у задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Відповідно до положень пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду, такий фактично не сплачувався, доказів на підтвердження інших судових витрат не надано, тому підстав для вирішення відповідно до положень статті 94 КАС України питання про судові витрати немає.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (, 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, 81340, Львівська область, Мостиський р-н, м. Судова Вишня, вул. Бандери,12) залишок одноразової грошової допомоги при звільненні розмірі 10 872 (десять тисяч вісімсот сімдесят дві) грн.

Стягнути з Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (, 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, 81340, Львівська область, Мостиський р-н, м. Судова Вишня, вул. Бандери,12) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення за період з 06.11.2015 по 13.04.2016 включно в розмірі 13 468 (тринадцять тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 74 к.

У задоволені інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.