Справа № 317/4681/16-а
Суддя: Мінгазов Р. В.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 317/4681/16-а
№п /2а-/317/87/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«13» грудня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Мінгазов Р.В., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області про визнання протиправними дій та розпорядження та зобов'язання призначити довічне грошове утримання, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та розпорядження УПФУ у Запорізькому районі Запорізької області та зобов'язання призначити довічне грошове утримання, вказавши, що він працював з 23.01.1993 року по 26.09.2016 року суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Згідно з Постановою Верховної Ради України від 8 вересня 2016 року № 1515-УІП «Про звільнення суддів» його було звільнено з посади судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у зв'язку з поданням заяви про відставку. 26 вересня 2016 року головою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя видано Наказ № 12-К про відрахування позивача зі штату суду у зв'язку з відставкою та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді. З 27.09.2016 року позивач має статус судді у відставці. 26.09.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання і отримав пам'ятку пенсіонеру.

Розпорядженням відповідача від 30.09.2016 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 86 % від його суддівської винагороди

Однак позивач не згоден із вказаним рішенням УПФУ Запорізького району Запорізької області у зв'язку з наступним, так згідно із поданням про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці вих. № 01-44/510/206 від 26.09.2016 р. Шевченківського районного суду м. Запоріжжя стаж роботи позивача на посаді судді станом на 26.09.2016 становить 25 років 8 місяців 08 днів.

Отже, довічне грошове утримання позивачу, як судді у відставці має виплачуватись у розмірі 90 % грошового утримання працюючого судді, без обмеження гранично розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Призначення відповідачем довічного грошового утримання у розмірі 86% від заробітної плати є несправедливим і дискримінаційним.

Оскільки позивач як професійний суддя не міг обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу, заробітна плата, виплату якої припинено, була не тільки економічною категорією, а й основним джерелом існування, спрямованим в реалізацію конституційного права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї.

Позивач просить визнати протиправними дії та розпорядження Управління ПФУ в Запорізькому районі Запорізькій області від 30.09.2016 року в частині призначення йому щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86 % від його суддівської винагороди, без врахування календарного періоду проходження строкової військової служби. Зобов'язати відповідача призначити та виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % його суддівської винагороди, відповідно до подання Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 01-44/510/206 від 26.09.2016 року, без обмеження граничного розміру цього утримання та здійснювати відповідні виплати зазначених коштів починаючи з 27 вересня 2016 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

09.12.2016 року УПФУ в Запорізькому районі Запорізької області надало до суду письмові заперечення в яких, відповідач посилався на те, що при визначенні стажу роботи позивача на посаді судді УПФУ в Запорізькому районі Запорізької області правомірно виходило з положень ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI (в редакції, чинній на дату звернення позивача за призначенням довічного грошового утримання судді у відставці), якою встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці виплачується у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на 2 відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно поданих позивачем документів, його стаж роботи на посаді судді становить 23 роки 8 місяців, відтак, позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 27.09.2016 р.

Періоди строкової військової служби до стажу роботи на посаді судді не зараховані, оскільки це не передбачене діючим законодавством.

З наведених підстав просить у задоволенні позову відмовити.

Суддя дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів та статус суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким було запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 23.01.1993 р. по 26.09.2016 р. працював суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Наказом голови Шеченківскього районного суду м. Запоріжжя №12-К від 26.09.2016р. ОСОБА_1 виключено зі складу суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у зв'язку з відставкою на підставі Постанови Верховної Ради України від 08.09.2016р. №1515-VIII.

26.09.2016р. позивач звернувся до УПФУ в Запорізькому районі Запорізької області із заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів», надавши всі необхідні документи, що визнається відповідачем.

За результатами розгляду поданих документів, відповідач розпорядженням від 30.09.2016р. призначив ОСОБА_1 з 27.09.2016р. щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Згідно до листа відповідача від 18.1.2016 р. № 32/к4., до стажу роботи позивача на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці і від якого залежить розмір такого грошового утримання, відповідачем зараховано лише роботу позивача на посаді судді Шевченківскього районного суду м. Запоріжжя в період з 26.01.1993р. по 26.09.2016р., що становить 23 роки 8 місяці.

Разом з тим відповідно до пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судців» від 3.09.2005 року № 86 до стажу роботи на посаді судді повинен зараховуватись календарний період проходження строкової військової служби.

За правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду України у справі № 21-6664а15 від 6.07.2016 року, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, має право подати заяву про відставку. До стажу роботи на посаді судді зараховується також календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до статті 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

У рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 зазначено: «Незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпеченням державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності ї недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів».

Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України, також покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Питання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регламентуються положеннями ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI, чинного на час виникнення спірних правовідносин.

Рішенням Конституційного суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, та визначено, що частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Таким чином, до стажу роботи ОСОБА_1, який надає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, зараховується 23 роки 8 місяців стажу роботи на посаді судді, а до загального стаж роботи судді Кляшторного В.С., що дає йому право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, має також зараховуватись період проходження строкової військової служби, який складає 2 роки і 8 днів

Отже відповідно до наведених положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», позивач має право на призначення щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016р. № 4-рп/2016.

Відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача, подати у місячний строк з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення.

Керуючись ст.160 ч.3, ст. 167, 183-2 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області про визнання протиправними дій та розпорядження та зобов'язання призначити довічне грошове утримання - задовольнити.

Визнати протиправними дії та розпорядження від 30.09.2016 року в частині призначення судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86 % від його суддівської винагороди, без врахування календарного періоду проходження строкової військової служби.

Зобов'язати Управління ПФУ в Запорізькому районі Запорізькій області призначити та виплачувати судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % його грошового утримання, відповідно до подання Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 01-44/510/206 від 26.09.2016 року, без обмеження граничного розміру цього утримання та здійснювати відповідні виплати зазначених коштів починаючи з 27 вересня 2016 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі скарги через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.В. Мінгазов