Справа № 818/843/16
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 р.Справа № 818/843/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Бартош Н.С. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А.

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2016р. по справі № 818/843/16

за позовом ОСОБА_5

до ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області

про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2016р. адміністративний позов ОСОБА_5 задоволено.

Скасовано наказ ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області від 06.06.2016р. № 28-0 про звільнення ОСОБА_5 із займаної посади.

Поновлено ОСОБА_5 на посаді головного державного інспектора Липоводолинського відділення ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області.

Стягнуто з ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1138 грн. 20 коп.

Допущено до негайного виконання постанову в частині поновлення ОСОБА_5 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць .

ОСОБА_4 об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Сумській області (далі - відповідач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не повне з'ясування обставин по справі, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2016 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали вимоги апеляційної скарги з доповненнями, просили її задовольнити. Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, просив залишити її без змін, надав письмові заперечення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заперечення проти неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.195 КАС України справа розглянута в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 є одинокою матірю, має сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України та свідоцтвом про народження . (а.с. 52-53)

З 2005р. ОСОБА_5 працювала в органах державної податкової інспекції, з 24.01.2014р.обіймала посаду головного державного інспектора Липоводолинського відділення ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області (а.с. 23-27).

06.04.2016р. позивачу під підпис було вручено попередження про наступне звільнення із займаної посади з 06 червня 2016 року згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України, у звязку зі зміною організаційної структури та скороченням штатної чисельності працівників Державної фіскальної служби.

Цим же документом позивачу запропоновано наявну тимчасово вакантну посаду головного державного інспектора Липоводолинського відділення ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області на період відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду основного працівника. Від запропонованої посади ОСОБА_5 відмовилась, про що зазначено у попередженні. (а.с 28)

06.06.2016р. наказом ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області № 28-0 ОСОБА_5 звільнено з посади головного державного інспектора Липоводолинського відділення ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області у звязку із скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 22)

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача відповідачем здійснено не законно, в порушення вимог ст.184 КЗпП України, якою заборонено звільняти одиноких матерів за скороченням штату, а тому наказ ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області від 06.06.2016р. № 28-0 про звільнення позивача є протиправним, а позивач підлягає поновленню на посаді.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України, при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 КЗпП України, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Відповідно до ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в апеляційному суді, що станом на день звільнення ОСОБА_4 ОДПІ в стадії ліквідації не перебувала, відповідачу було відомо, що ОСОБА_5Є . є одинока матір та має дитину віком до 14 років.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що звільнення позивача за скороченням штату відбулось відповідачем з порушенням вимог законодавства, зокрема ч.3 ст.184 КЗпП України, а тому позивачка підлягає поновленню на роботі.

Щодо доводів апеляційної скарги, про не вірне застосування судом першої інстанції ст. 184 КЗпП України та не врахування, що зазначеною нормою права дозволяється звільнення матерів одиначок, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 184 КЗпП України є імперативною та передбачає, що звільнення одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням

Таким чином виключенням є звільнення з обовязковим працевлаштуванням лише у випадку повної ліквідації підприємства, установи. Проте відповідачем в судовому засіданні підтверджено, що на день звільнення позивача ОСОБА_4 ОДПІ не перебувала в стадії ліквідації.

Доводи апеляційної скарги щодо не залучення до участі в справі в якості третьої особи Липоводолинську районну державну адміністрацію, в якій позивачка працевлаштувалася після звільнення, та права якого зачіпаються судовим рішенням, колегія суддів вважає помилковими, тому як спірні правовідносини виникли між позивачем та відповідачем - ОСОБА_4 ОДПІ. а тому суд першої інстанції правомірно відмовив в клопотанні відповідача про залучення третьої особи.

Щодо доводів відповідача про одночасне перебування позивача на двох посадах після її поновлення судом першої інстанції, колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції надає оцінку обставинам, які існували на час прийняття судом першої інстанції судового рішення. Предметом спору цієї справи є правовідносини щодо перебування на службі та звільнення позивача з посади в податковому органі, а подальше працевлаштування позивача в Липоводолинську раойнну державну адміністрацію не спростовує висновків суду про незаконне звільнення позивача.

Доводи апеляційної скарги щодо відмови ОСОБА_5 від запропонованої посади, колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції про незаконність звільнення , оскільки ст.184 КЗпП України встановлена заборона звільняти одиноких матерів за скороченням штату, незалежно від відмови працівника від наданих пропозицій по іншим вакансіям.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_5 06.06.2016р. було незаконно звільнено з посади головного державного інспектора Липоводолинського відділення ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності поновлення позивача на роботі на посаді головного державного інспектора Липоводолинського відділення ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини по справі, прийняв законне та обґрунтоване рішення, а тому підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2016р. по справі № 818/843/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_7
Судді ОСОБА_8 ОСОБА_9
Повний текст ухвали виготовлений 12.12.2016 р.