Справа № 524/11517/14-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року м. Київ К/800/36581/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Загороднього А.Ф.,
Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області про стягнення заробітної плати,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2015 року,

встановив:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області про стягнення заробітної плати в сумі 5200,00 грн.

Позов обґрунтував тим, що на виконання судових рішень, які набрали законної сили, відповідачем нарахована, але не виплачена заробітна плата в сумі 5200,00 грн.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та закрито провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції з підстав порушення судом процесуального права і направити справу на новий апеляційний розгляд. Касаційна скарга мотивована тим, що виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є органом місцевого самоврядування, останнє місце роботи позивача - службою в органах місцевого самоврядування, тобто публічною службою, тому позовні вимоги про стягнення заробітної плати підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В запереченні на касаційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, вказуючи на законність і обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції. Зазначає, що позивач з незрозумілих причин намагається в судовому порядку стягнути з відповідача грошові суми, які вже присуджені на його користь судовими рішеннями, які набрали законної сили, та знаходяться на стадії виконавчого провадження.

Справа розглядається у письмовому провадженні, оскільки сторони у судове засідання не з'явились, хоч належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 червня 2014 року (справа № 524/3025/14-а), яка набрала законної сили, адміністративний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Зобов'язано виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових потреб за 2012 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати з урахуванням виплачених сум. В решті позову відмовлено. На виконання цієї постанови відповідач нарахував позивачу матеріальну допомогу в сумі 1500 грн.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року, яка набрала законної сили, скасовано постанову Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 03 вересня 2014 року (справа № 524/3023/14-а) та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано неправомірними дії виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області в частині нарахування та виплати ОСОБА_4 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб за 2009 рік в розмірі посадового окладу. Зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових потреб за 2009 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати. На виконання цієї постанови відповідач нарахував позивачу матеріальну допомогу в сумі 2300 грн.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 вересня 2014 року (справа № 524/3027/14-а), яка набрала законної сили, частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_4 Зобов'язано виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових потреб за 2010 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати з урахуванням виплачених сум. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. На виконання цієї постанови відповідач нарахував позивачу матеріальну допомогу в сумі 1400 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_4 фактично заявлені вимоги про зміну способу та порядку виконання постанов Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 червня 2014 року, від 03 вересня 2014 року, від 29 вересня 2014 року та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду 30 вересня 2014 року у справах №№ 524/3027/14-а, 3025/14-а, 524/3023/14-а, то позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права та у задоволенні позову необхідно відмовити.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що звертаючись до суду першої інстанції з позовною заявою про виплату заробітної плати в сумі 5200,00 грн., що нарахована на виконання судових рішень, які набрали законної сили, але не виплачена, позивач фактично порушив питання про здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, порядок розгляду якого визначений в статтею 267 КАС України, тому на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Проте, погодитись з оскаржуваною ухвалою суду апеляційної інстанції не можна, з огляду на таке.

Зміст спірних правовідносин свідчить про те, що вони виникли з приводу невиконання трьох судових рішень в адміністративних справах про виплату позивачу певних сум матеріальної допомоги за різні періоди.

Примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Судовий контроль за виконанням судових рішень регулює стаття 267 КАС України, яка встановлює два його способи: шляхом подачі заяви до суду, що прийняв рішення, вимоги і процедури розгляду якої визначені частинами 9 і 10 цієї норми закону, або шляхом пред'явлення позову у порядку, встановленому статтею 181 цього Кодексу (частина 12 статті 267 КАС України).

Право вибору одного з двох способів має позивач. Однак розгляд такої заяви або позову належить до юрисдикції адміністративного суду, тому висновок апеляційного суду про закриття провадження у справі з мотивів, що її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, не є обгрунтованим.

Звернувшись до суду з позовом про виконання судових рішень не у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження» та КАС України, позивач обрав не передбачений законом спосіб захисту своїх інтересів, наслідком чого має бути не закриття провадження у справі.

Порушення судом апеляційної інстанції зазначених норм процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і неповне встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, згідно із статтею 227 КАС України є підставою для скасування ухваленого судового рішення і направлення справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2015 року, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.
Загородній А.Ф.
Мойсюк М.І.