Справа № 2-а-234/10
Суддя: Рум'янцева Н. О.
Дата ухвалення: 2010-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-234/2010 р.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2010 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Румянцевої Н.О.,

при секретарі - Ляшик С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 Фазилжановіча до Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва та Головного управління праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністраціі про визнання дій неправомірними та стягнення суми заборгованості

В С Т А Н О В И В:

25 серпня 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва (далі ДПСЗН) про визнання дій неправомірними та стягнення суми заборгованості.

У попередньому судовому засіданні у якості другого відповідача притягнуте Головне управління праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністраціі (далі ГУПСЗН).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він має статус учасника бойових дій. Згідно ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» держава повинна виплачувати щорічно до 5 травня разову грошову допомогу у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком, однак зазначена допомога виплачувалася у значно меншому розмірі, ніж це передбачено наведеною нормою Закону. Вважає що строк звернення до суду був пропущений з поважної причини, оскільки від багато хворів, про те що допомога виплачувалась не в повному розмірі дізнався лише у 2009 році. В судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник ДПСЗН позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає що щорічна допомога виплачувалась позивачу згідно діючих норм законодавства, вважає що позивач пропустив строк звернення до суду, просив відмовити позивачу у задоволенні позову. Також вказав, що у 2009 році кошти на виплату щорічної матеріальної допомоги учасникам бойових дій, були зняті збалансу ДПСЗН, тому виплатою за 2009 рік повинно займатись ГУПСЗН.

Представник ГУПСЗН позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає що щорічна допомога виплачувалась позивачу згідно діючих норм законодавства. Щодо здійснення виплат, то згідно ст.17-1 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну допомогу до 5 травня у розмірах передбачених діючим законодавством здійснюють органи праці та соціального захисту населення пенсіонерам за місцем отримання пенсії або проживанням, таким чином виплату проводить районне управління праці та соціального захисту населення.

Вислухавши думку сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного.

Позивач ОСОБА_4 є інвалідом війни і має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни інваліда війни (посвідчення серії Б № 028318 від 30.04.2009 року ОСОБА_4 Ф.).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року за № 3551-ХП із змінами, позивач має право отримувати щорічно до 5 травня разову грошову допомогу у розмірі 10-ти мінімальних пенсій за віком.

Протягом 2007 2009 років зазначена допомога виплачувалась позивачу у наступних розмірах: у 2007р. 450 грн., у 2008р.- 500грн., у 2009р.- 540грн.

Відповідно до діючого на момент проведення виплат законодавства, позивач мав право на отримання разової грошової допомоги:

-у 2007році в розмірі 4100 грн. (410 х10), виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком 410грн., встановленого відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2007рік»;

-у 2008році в розмірі 4810 грн. (481 х10), виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком 481грн., встановленого відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»;

-у 2009році в розмірі 4980 (498 х10), виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком 498грн., встановленого відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

Однак законами України «Про державний бюджет України на 2007рік» від 19.12.2006р. №489-V, «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 N 107-VI, «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 N 835-VI інвалідам війни, до яких відноситься позивач, була передбачена виплата щорічної разової допомоги у 2007, 2008, 2009рр. у розмірах 450грн., 500грн., 540грн. відповідно.

На підставі пункту 1 рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007р. у справі №1-29/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконтитуційними), деякі положення Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік», у тому числі і положення п.13 ст.71, якою зупинено на 2007рік дію частини 5 статей 12, 13, 14 та 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги.

Також згідно рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008року у справі 1-28/2008 визначено, що законом про Держбюдежт не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, та те що «зупинення законом про Держбюджет дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України не відповідає Конституції України».

Тому, оскільки виплата здійснювалась відповідачем із порушенням спеціального законодавства, вимоги позивача щодо виплати недоплаченої щорічної матеріальної допомоги з урахуванням індексу інфляції за 2007-2008рік підлягають задоволенню.

Стосовно виплати за 2009рік, згідно Постанови Кабінету міністрів України «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" державна допомога учасникам бойових дій встановлена у розмірі 540грн. Законом України Про Державний бюджет України на 2009 рік» встановлено що «розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України», дана норма закону не була визнана неконтитуційною, тому відповідачем вірно сплачувалась щорічна допомога у відповідності з діючим законодавством.

Також необхідно зазначити, що адміністративний суд не наділений правом на призначення та визначення розміру належних виплат замість субєкту владних повноважень, ці дії відносяться до виключної компетенції субєкту владних повноважень - відповідача, а так відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягення з відповідача на користь позивача конкретно визначеної суми.

Судом також встановлено, що законні права позивача були обмежені шляхом прийняття окремих неконституційних положень нормативно-правових актів вищої сили, Законів України, крім того, про належну виплату позивачу щорічної грошової допомоги не було повідомлено, тому про факт порушення прав позивачу не було відомо. Отже, суд вважає, що строк для звернення до суду позивачем був пропущений з поважних причин, а тому вважає необхідним його поновити.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7-12, 86, 100, 159, 161-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Позов ОСОБА_1 Фазилжановіча до Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва та Головного управління праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністраціі про визнання дій неправомірними та стягнення суми заборгованості задовольнити частково.

Визнати дії Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва неправомірними.

Зобовязати Департамент праці та соціального захисту населення м. Миколаєва перерахувати, начислити та виплатити на користь ОСОБА_1 Фазилжановіча недоплачену грошову допомогу за 2007-2008роки у відповідності до ч.4 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії іх соціального захисту» виходячі з розміру мінімальної пенсії за віком встановленної на відповідний рік.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення заяви про апеляційне оскарження та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подачі заяви.

Суддя Ленінського районного суду

м. Миколаєва Н.О. Румянцева