Справа № 541/278/16-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 р.Справа № 541/278/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04.11.2016р. по справі № 541/278/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Миргородської районної ради Полтавської області

про визнання неправомірною та протиправною бездіяльності щодо ненадання попередньої або іншої рівноцінної роботи (посади) після закінчення повноважень депутата місцевої ради, зобов'язання надати попередню або іншу рівноцінну роботу (посаду),

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся 03.02.2016 року до суду з позовом до Миргородської районної ради Полтавської області (далі - відповідач), в якому просив суд визнати неправомірними дії Миргородської районної ради по непризначенню його на рівноцінну посаді керуючого справами виконавчого апарату районної ради після закінчення його повноважень як заступника голови Миргородської районної ради 6 скликання з 06.11.2015 року, зобов'язати Миргородську районну раду поновити його на посаді яка є рівноцінною посаді керуючого справами виконавчого апарату Миргородської районної ради, стягнути з Миргородської районної ради на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 27185,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 26000 грн.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 5 лютого 2016 року вказаний позов залишено без розгляду на підставі ч.ч. 1, 2 ст.100 КАС України в зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, встановленого ч.3 ст.99 КАС України.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2016 року ухвала Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.02.2016р. скасована, а справа за позовом ОСОБА_1 до Миргородської районної ради про визнання дій незаконними, зобовязання призначити на посаду, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

На виконання зазначеної ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду Миргородським міськрайонним судом Полтавської області ухвалою від 24.03.2016р. відкрите провадження за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду.

До початку розгляду справи судом по суті, 13.05.2016р. позивачем подано до суду заяви про уточнення та збільшення позовних вимог, згідно яких він просив: визнати неправомірною та протиправною бездіяльність Миргородської районної ради Полтавської області щодо ненадання йому, як депутату місцевої ради, який працював у Миргородській районній раді Полтавської області на постійній основі, після закінчення таких повноважень попередньої роботи (посади керуючого справами виконавчого апарату Миргородської районної ради Полтавської області), а за її відсутності іншої рівноцінної роботи (посади) у Миргородській районній раді Полтавської області або, за його згодою, на іншому підприємстві, в установі, організації; зобов'язати Миргородську районну раду Полтавської області надати йому, як депутату місцевої ради, який працював у Миргородській районній раді Полтавської області на постійній основі, після закінчення таких повноважень попередню роботу (посаду керуючого справами виконавчого апарату Миргородської районної ради Полтавської області), а за її відсутності іншу рівноцінну роботу (посаду) у Миргородській районній раді Полтавської області або, за його згодою, на іншому підприємстві, в установі, організації; стягнути з Миргородської районної ради Полтавської області на його користь 100000 грн. на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди. Вимога про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу залишилась без змін.

Представник відповідача заявив клопотання про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду в зв'язку з пропуском позивачем місячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого ч.3 ст.99 КАС України та ч.1 ст.233 КЗпП України.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04.11.2016 року клопотання представника відповідача задоволено частково. Позовну заяву ОСОБА_1 до Миргородської районної ради Полтавської області в частині позовних вимог про визнання неправомірною та протиправною бездіяльності Миргородської районної ради Полтавської області щодо ненадання йому, як депутату місцевої ради, який працював у Миргородській районній раді Полтавської області на постійній основі, після закінчення таких повноважень попередньої роботи (посади керуючого справами виконавчого апарату Миргородської районної ради Полтавської області), а за її відсутності іншої рівноцінної роботи (посади) у Миргородській районній раді Полтавської області, та зобовязання Миргородської районної ради Полтавської області надати йому попередню роботу (посаду керуючого справами виконавчого апарату Миргородської районної ради Полтавської області), а за її відсутності іншу рівноцінну роботу (посаду) у Миргородській районній раді Полтавської області залишено без розгляду.

Позивач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального

та процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Представники сторін в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про залишення без розгляду позовної заяви в частині позовних вимог про визнання неправомірною та протиправною бездіяльності Миргородської районної ради Полтавської області щодо ненадання йому, як депутату місцевої ради, який працював у Миргородській районній раді Полтавської області на постійній основі, після закінчення таких повноважень попередньої роботи (посади керуючого справами виконавчого апарату Миргородської районної ради Полтавської області), а за її відсутності іншої рівноцінної роботи (посади) у Миргородській районній раді Полтавської області, та зобовязання Миргородської районної ради Полтавської області надати йому попередню роботу (посаду керуючого справами виконавчого апарату Миргородської районної ради Полтавської області), а за її відсутності іншу рівноцінну роботу (посаду) у Миргородській районній раді Полтавської області, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом, та з заявою про поновлення строку звернення з адміністративним позовом до суду не звертався.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

За правилами, визначеними ч. 1 та ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 3 ст. 99 КАС України).

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 15 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач до обрання заступником голови районної ради працював на посаді керуючого справами виконавчого апарату районної ради, що є посадою в органі місцевого самоврядування.

Беручи до уваги норми та положення п.15 ст.3 КАС України, ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», колегія суддів зазначає, що вказаний спір виник саме з приводу проходження публічної служби, а тому, в силу ч.3 ст.99 КАС України, до спірних відносин підлягає застосуванню саме місячний строк звернення до суду з позовом з приводу проходження публічної служби.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи №541/3215/15-ц позивач дізнався про порушення своїх прав щодо надання попередньої роботи (посади), або рівноцінної роботи (посади) у Миргородській районній раді 16.11.2015 року, коли отримав відповідь про відсутність таких посад, але у цій відповіді було зазначено про те, що наявність рівноцінної посади в установах і організаціях району вивчається, про що позивачу буде повідомлено додатково. Повідомлення про відсутність таких посад в установах, підприємствах і організаціях районного підпорядкування було отримане позивачем 03.12.2015р. Таким чином місячний строк звернення до суду за захистом права на надання попередньої роботи (посади), або рівноцінної роботи (посади) у Миргородській районній раді закінчився 16.12.2015 року, а за захистом права на надання рівноцінної роботи (посади) на іншому підприємстві, в установі, організації 04.01.2016р. Оскільки позивач звернувся до суду з позовом про захист зазначених прав в порядку цивільного судочинства 25.12.2015 року, тобто після закінчення строку звернення до суду за захистом права на надання попередньої роботи (посади), або рівноцінної роботи (посади) у Миргородській районній раді, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що поважні причини пропуску цього строку у позивача відсутні.

Звернення позивача, як діючого депутата районної ради, до сесії ради для вирішення цього питання не є належним порядком досудового врегулювання спору та не перешкоджало позивачу вчасно звернутися до суду з відповідним позовом, до того ж, про відмову в прийнятті до розгляду цього звернення сесією ради позивачу стало відомо під час сесії районної ради 20.11.2015р.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Колегія суддів вважає за необхідне відмітити, що поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Однак, позивач не навів суду першої інстанції об'єктивно непереборних та незалежних від його волі обставин, які б завадили останньому вчасно звернутися до суду та не звертався до суду з заявою про поновлення строків звернення до суду.

Не наведено таких обставин і в апеляційній скарзі.

Враховуючи, що позивачем пропущено строк звернення до суду та не надано доказів поважності пропуску цього строку, а судом як першої, так і апеляційної інстанції не знайдено підстав для його поновлення, колегія суддів погоджується з висновком про застосування наслідків пропущення цього строку, передбачених ст.100 КАС України та залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог про визнання неправомірною та протиправною бездіяльності Миргородської районної ради Полтавської області щодо ненадання йому, як депутату місцевої ради, який працював у Миргородській районній раді Полтавської області на постійній основі, після закінчення таких повноважень попередньої роботи (посади керуючого справами виконавчого апарату Миргородської районної ради Полтавської області), а за її відсутності іншої рівноцінної роботи (посади) у Миргородській районній раді Полтавської області, та зобов'язання надати йому таку роботу (посаду) у Миргородській районній раді Полтавської області.

Таким чином, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04.11.2016р. по справі № 541/278/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Старостін В.В.