Справа № 222/1387/16-а
Суддя: Ханова Раїса Федорівна
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Доценко С.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року справа №222/1387/16-а

зал судового засідання № 1 у приміщенні суду за адресою: м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Василенко Л.А.

ОСОБА_2

розглянувши в порядку

письмового провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Володарського районного суду Донецької області

від 27 жовтня 2016 року

по адміністративній справі № 222/1387/16-а (суддя Доценко С.І.)

за позовом ОСОБА_3

до управління Пенсійного фонду України в Нікольському районі Донецької області

про визнання дій протиправними, зобовязати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (надалі - позивач у справі) 27 вересня 2016 року звернулась до Володарського районного суду Донецької області з позовом до управління Пенсійного фонду України в Нікольському районі Донецької області (надалі - відповідач у справі) про визнання дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії на підставі довідки Відділу Держгеокадастру у Володарському районі Донецької області від 08.09.2016 № 31-28-0.4-1573/2-16 неправомірними, скасування рішення від 21.09.2016 № 2293/03 про відмову у перерахунку раніше призначеної пенсії та зобовязання здійснити перерахунок пенсії на підставі довідки Відділу Держгеокадастру у Володарському районі Донецької області, виходячи з розрахунку 80 відсотків від суми місячної заробітної плати, починаючи з 01.05.2016 року та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час з 01.05.2016 року (а. с. 4-8).

Постановою Володарського районного суду Донецької області від 27 жовтня 2016 року позивачу в задоволенні позову відмовлено з огляду на відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивача (а. с. 48-51).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги (а. с. 54-60).

В апеляційній скарзі позивач зазначила, що обмеження та внесені зміни до Закону України «Про державну службу» на неї не поширюються. Вважає, що посилання суду на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» як на підставу відмови у перерахунку пенсії є неприйнятним, оскільки суд застосував нові положення закону до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, зміни внесені до вказаної дати стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку, нові положення поширюються на тих осіб, яким пенсія призначається вперше «спеціальними» законами, а не на тих, яким вони вже призначені у минулому.

Сторони у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до вимог статей 33-38 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами п.1 та п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України оскаржувана постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком, має пенсійне посвідчення серії ААД № 346402 виданого 16.12.2008 року Пенсійним фондом України (а.с.11).

Згідно копії заяви про призначення/перерахунок пенсії від 12.10.2009 року позивач звернулась до відповідача за переведенням її на пенсію по держслужбі (а.с.28).

Як вбачається з копії трудової книжки від 15.09.2008 року позивач до 30.12.2013 року працювала на державній службі в Держкомземі в Володарському районі Донецької області (а.с.12-16).

Відповідно до копії довідки № 31-28-04-1573/2-16 від 08.09.2016 року, виданої Відділом Держгеокадастру у Володарському районі Донецькій області, позивач дійсно працювала в відділі Держземагенства у Володарському районі Донецької області. Заробітна плата за посадою, з якої призначено пенсію для її перерахунку з 01.05.2016 року становить 5637,56 грн. (а.с. 17).

Позивач 09 вересня 2016 року звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії у звязку з підвищенням заробітної плати, проте рішенням начальника УПФУ в Володарському районі Донецької області від 21.09.2016 року позивачу відмовлено в перерахунку пенсії з огляду на відсутність правових підстав з посиланням на положення Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII та Постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013 (а.с. 18, 36).

Спірним питанням у даній справі є правомірність відмови відповідача щодо перерахунку пенсії позивачу та наявність у позивача права на перерахунок пенсії державного службовця у звязку із підвищенням заробітної плати.

З приводу викладеного суд зазначає наступне.

Пенсійне забезпечення державних службовців у відповідні періоди часу врегульовано Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (далі Закон № 3723-ХІІ), Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII), іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.

Відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ (в редакції на момент виходу позивача на пенсію) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Згідно статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ (в редакції, чинній на момент виходу позивача на пенсію) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згодом стаття 37-1 Закону № 3723-ХІІ зазнала зміни (відповідно до Закону від 28.12.2014 р. N 76-VIII) та передбачала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови перерахунку пенсії державним службовцям визначала Постанова КМУ від 31 травня 2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (далі Постанова № 865), зокрема, пункт 4 цієї Постанови, який був виключений Постановою КМУ від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (далі Постанова № 1013). Постанова № 865 втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, яка застосовується з 1 травня 2016 року та визначає Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, зокрема державним службовцям, однак Постанова № 622 не регулює правовідносини щодо перерахунку пенсії цій категорії пенсіонерів.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія позивачу призначена у розмірі 80 % від заробітної плати.

У зв'язку з набуттям чинності Закону № 889-VIII, положення Закону № 3723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII, яка набрала чинність з 01.05.2016 р., пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, з 01.05.2016 р. Законом № 889-VIII по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) не передбачено підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи статті 90 Закону № 889-VIII та Закону № 1058-IV, з 01.05.2016 р. відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Як зазначалось вище, позивач із заявою про перерахунок пенсії звернулась до відповідача 09.09.2016 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону № 1058-IV перерахунок призначеної пенсії у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Виходячи з того, що заяву про перерахунок пенсії подано позивачем після 01.05.2016 р., тобто після набрання чинності Закону № 889-VIII, отже відповідачем обґрунтовано прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії.

При цьому колегія суддів зазначає, що наведені вище зміни до законодавства внесені зазначеними Законами не конституційними не визнані. Розмір пенсії, яку отримувала позивач не зменшувався, а на момент звернення за перерахунком норми щодо здійснення перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати не існувало.

На час звернення позивача до органу пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії та до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України не визначений порядок перерахунку пенсій державним службовцям, Закони, які врегульовують пенсійне забезпечення цій категорії пенсіонерів не містять норми, яка закріплює право цих осіб на перерахунок пенсії у звязку з підвищенням розміру заробітної плати.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної ОСОБА_1 України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормами, що втратили чинність, а тому висновок суду першої інстанції щодо визнання правомірними дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу погоджується колегією суддів та є таким що узгоджується з нормами діючого законодавства.

Підсумовуючи викладене, судова колегія зазначає, що на теперішній час питання перерахунку призначених пенсій державним службовцям у звязку зі збільшенням розміру заробітної плати не врегульовано на законодавчому рівні, а тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів застосовує при розгляді справи практику Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV.

Висновки апеляційного суду, викладені в цій постанові, узгоджуються з позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в ухвалі від 3 червня 2014 року у справі «Великода проти України». У цій справі заявниця отримувала свою пенсію у сумі, визначеній рішенням суду від 19 січня 2010 року, до тих пір, поки механізм нарахування її пенсії, встановлений вищезазначеним судовим рішенням на підставі закону, чинного на час подій, не було змінено шляхом внесення змін до відповідних законодавчих актів, внаслідок чого розмір її пенсії був зменшений.

Так, у цій справі Європейський Суд дійшов висновку, що зменшення пенсії заявниці було сумісним з вимогами статті 1 Першого протоколу. Зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Також Суд зауважив про відсутність доказів того, що відповідні зміни до Закону України про державний бюджет України не були внесені відповідно до законної процедури, а за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними, Суд доходить висновку, що вони відповідали вимозі щодо законності за статтею 1 Першого протоколу. Суд також не зміг дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції. За висновками Європейського Суду, зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постанова винесена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 11, 24, 94, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Володарського районного суду Донецької області від 27 жовтня 2016 року по справі № 222/1387/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Володарського районного суду Донецької області від 27 жовтня 2016 року по справі № 222/1387/16-а - залишити без змін.

Ухвала постановлена та підписана 13 грудня 2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя : Р.Ф. Ханова

Судді: Л.А. Василенко

ОСОБА_2