Справа № 162/1586/14-а (2а/162/20/2015)
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року м. Київ К/800/54341/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий); Горбатюка С.А.,
Кравцова О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Волинської обласної медико-соціальної експертної комісії, Волинської обласної медико-соціальної експертизи, Управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про оскарження рішень комісії по встановленню причин інвалідності та стягнення переплати пенсії, поновлення в повному обсязі пенсійних виплат по втраті годувальника з дитинства з дня їх припинення, що переглядається за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до Любешівського районного суду Волинської області суду з позовом до Волинської обласної медико-соціальної експертної комісії, Управління Пенсійного фонду України у Любешівському районі Волинської області, в якому просив зобов'язати Волинську обласну медико-соціальну експертну комісію видати йому довідку про інвалідність, вказавши дві причини інвалідності - захворювання викликане впливом аварії на ЧАЕС та інвалідність з дитинства з моменту порушення його прав - з 6 травня 2014 року; зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України у Любешівському районі поновити йому в повному обсязі пенсійні виплати по втраті годувальника, як інваліду з дитинства, з дня їх припинення, а також повернути утримані з його пенсії суми.

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 29 грудня 2014 року до участі в справі як другого відповідача залучено Волинське обласне бюро медико-соціальної експертизи.

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 15 січня 2015 року позов задоволено повністю.

Зобов'язано Волинську обласну медико-соціальну експертну комісію видати ОСОБА_4 довідку про інвалідність, вказавши дві причини інвалідності - захворювання викликане впливом аварії на ЧАЕС та інвалідність з дитинства з моменту порушення його прав - з 6 травня 2014 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України у Любешівському районі поновити ОСОБА_4 в повному обсязі пенсійні виплати по втраті годувальника, як інваліду з дитинства з дня їх припинення - з 1 травня 2014 року та повернути утриману з його пенсії переплату в сумі 3147 грн. 00 коп. за період з 1 травня 2014 року по 31 липня 2014 року.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року апеляційну скаргу Волинського обласного бюро медико-соціальної експертизи задоволено частково.

Постанову Любешівського районного суду Волинської області від 15 січня 2015 року у справі №162/1586/14-а сксувано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_4 до Волинської обласної медико-соціальної експертної комісії, Волинського обласного бюро медико-соціальної експертизи, управління Пенсійного фонду України у Любешівському районі Волинської області про оскарження рішень комісії по встановленню причини інвалідності та стягнення переплати пенсії, поновлення в повному обсязі пенсійних виплат по втраті годувальника як інваліду з дитинства з дня їх припинення задовольнити частково.

Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України у Любешівському районі поновити ОСОБА_4 в повному обсязі пенсійні виплати по втраті годувальника, як інваліду з дитинства з дня їх припинення - з 1 травня 2014 року та повернути утриману з його пенсії переплату в сумі 3147 грн. 00 коп. за період з 1 травня 2014 року по 31 липня 2014 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі, позивач, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права, просить оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, здійснивши перевірку матеріалів справи та доводів касаційної скарги, суд вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач згідно довідки Камінь-Каширської ЛТЕК ВОЛ-Р-82 №003376 від 12 квітня 1983 року визнаний інвалідом II групи з дитинства. Інвалідність встановлена довічно, у зв'язку з чим перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Любешівському районі та отримував пенсію по втраті годувальника за померлого батька, як інвалід з дитинства, який став інвалідом до досягнення 18 років, та одночасно допомогу управління соціального захисту населення.

Згідно експертного висновку Львівської РМЕК №5 від 25 березня 2014 року у позивача виявлено також захворювання пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи. У цьому ж висновку зазначено, що хвороби, які не пов'язані в даному висновку, вважати не пов'язаними.

Відповідно до рішення Волинської обласної МСЕК від 6 травня 2014 року (довідка серії АВ №0058846) позивачу було встановлено довічно II групу інвалідності - захворювання викликане впливом аварії на ЧАЕС з 15 квітня 2014 року.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з роз'яснень Волинської обласної МСЕК №74 від 18 липня 2014 року на звернення Управління Пенсійного фонду України у Любешівському районі №2686/02-10 від 10 липня 2014 року стосовно категорії інвалідності позивача ОСОБА_4, довідка Камінь-Каширської ЛТЕК ВОЛ-Р-82 №003376 від 12 квітня 1983 року про встановлення II групи інвалідності з дитинства довічно втратила чинність з 15 квітня 2014 року у зв'язку з встановленням йому Волинською обласною МСЕК II групи інвалідності - захворювання викликане впливом аварії на ЧАЕС довічно на підставі експертного висновку Львівської РМЕК №5 від 25 березня 2014 року (довідка серії АВ №0058846 від 6 травня 2014 року).

Рішенням комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій УПФУ у Любешівському районі від 27 жовтня 2014 року з пенсії позивача ОСОБА_4 було утримано переплату в сумі 3147,00 грн. за період з 1 травня 2014 року по 31 липня 2014 року, починаючи з листопада місяця 2014 року, у зв'язку із зміною причини інвалідності, тобто, у зв'язку із встановленням ОСОБА_4 II групи інвалідності - захворювання викликаного впливом аварії на ЧАЕС, він втратив право на отримання пенсії по втраті годувальника.

Відповідно до рішення Волинської обласної МСЕК від 23 вересня 2014 року (довідка серії АВ №0266723) позивачу було встановлено довічно II групу інвалідності з дитинства з 28 квітня 2015 року.

Позивач 5 листопада 2014 року отримав з Управління Пенсійного фонду України у Любешівському районі повідомлення про утримання з його пенсії переплати в сумі 3 147 грн. 00 коп. в розмірі 20% призначеної пенсії. тобто виплачену йому пенсію до 1 серпня 2014 року - дня припинення виплат.

На думку позивача, рішення Волинської обласної МСЕК, якими йому відмовлено вказати дві причини інвалідності, одна з яких інвалідність з дитинства, прийняті з порушенням пункту 2.4 Інструкції «Про встановлення груп інвалідності», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України (далі - МОЗ України) від 5 вересня 2011 року, що потягло безпідставне утримання Управлінням Пенсійного фонду України у Любешівському районі з його пенсії проведених виплат.

Суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що наведений спір в частині зобов'язання Волинської обласної медико-соціальної експертної комісії видати ОСОБА_4 довідку про інвалідність, вказавши дві причини інвалідності - захворювання викликане впливом аварії на ЧАЕС та інвалідність з дитинства з моменту порушення його прав - з 6 травня 2014 року розглянутий та вирішений неповноважним судом, з чим погоджується Вищий адміністративний суд України з огляду на наступне.

Відповідно до п.1.частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Згідно із п.1 частини другої статті 18 цього ж Кодексу, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Згідно п.4 Положення Про медико-соціальну експертизу медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317, проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров'я при Міністерстві охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Враховуючи ту обставину, що відповідачі Волинська обласна медико-соціальна експертна комісія та Волинське обласне бюро медико-соціальної експертизи перебувають у віданні Міністерства охорони здоров'я України, який є державним органом, оскільки наділений юридично визначеними державно-владними повноваженнями та необхідними засобами і механізмами для виконання функцій і завдань держави, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, то даний спір підсудний Волинському окружному адміністративному суду, відповідно до частини другої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає предметну підсудність адміністративних справ саме окружним адміністративним судам.

Суд апеляційної інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, правильно застосував норми процесуального права, а тому суд зробив правильний висновок про часткове задоволення адміністративного позову.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді