Справа № 813/229/16
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 р. Справа № 876/4656/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Київська Русь ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.05.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Київська Русь ОСОБА_1, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача ОСОБА_3 та третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство Банк Київська Русь в особі представника Львівської філії ПАТ Банк Київська Русь про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_2 01.02.2016року звернувся із позовом в суд до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Київська Русь ОСОБА_1, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача ОСОБА_3 та третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство Банк Київська Русь в особі представника Львівської філії ПАТ Банк Київська Русь про: - визнання протиправними, незаконними дій (бездіяльності) уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Київська Русь щодо не включення вкладника за договором банківського рахунку №АВТ-0000143-A/14-KRD укладеним 15 квітня 2014 року, в сумі 3380,00 доларів США ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; - визнання протиправними, незаконними дій (бездіяльності) уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Київська Русь щодо не включення вкладника за договором банківського рахунку №71 в іноземній валюті Супер-вклад укладеним 09 вересня 2014 р. в сумі 4800,00 доларів CША ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; - зобовязання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Київська Русь включити вкладника ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в сумі 3380,00 доларів США; - зобовязання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Київська Русь включити вкладника ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в сумі 4800,00 доларів США.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між позивачем та ОСОБА_3 05.03.2015 року було укладено договір відступлення прав вимоги за договором банківського рахунку №АВТ-0000143-Ф/14-KRD укладеним 15 квітня 2014 року з ПАТ Банк Київська Русь, що знаходяться на поточному рахунку за цим договором в сумі 3 380,00 доларів США. 10 березня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір відступлення прав вимоги за договором №71 банківського вкладу в іноземній валюті Супер-вклад укладеним 09 вересня 2014 року з Первісним кредитором та Публічним акціонерним товариством Банк Київська Русь, із змінами від 09 лютого 2015 року, по поверненню частини вкладу в сумі 4800,00 доларів США розміщеного на вкладному рахунку.

Зазначив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 неодноразово повідомляли як ПАТ Банк Київська Русь так і уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію про укладення вказаних договорів та про право вимоги за договором вкладу №71 від 09 вересня 2014 року, та договором банківського рахунку №АВТ-0000143-Ф/14-KRD від 15 квітня 2014 року однак, жодних відповідей не отримали, до переліку вкладників ПАТ Банк Київська Русь, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач не був включений. Позивач вважає, що ним було дотримано чинний порядок відступлення права вимоги в зобовязанні, що передбачений Цивільним кодексом України, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Оскаржуваною постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.05.2016 року позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню частково з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ні Закон України Про банки та банківську діяльність, ні Закон України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб не містять обмежень прав вкладників на укладання договорів уступки права вимоги у зв'язку з введенням тимчасової адміністрації банку або початком ліквідаційної процедури банку.

Статтею 515 Цивільного кодексу України встановлено, що заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Водночас, договір банківського вкладу не є зобов`язанням, виконання якого нерозривно пов'язаних з особою кредитора (постанова Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2015 року у справі № 6-65цс13).

Окрім цього, згідно з Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14: 1) п. 12. розділу ІІ протягом процедури здійснення тимчасової адміністрації в банку уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, яким необхідно здійснити виплати за рахунок цільової позики, щодо: зменшення (збільшення) кількості;зміни розміру сум;зміни особи вкладника (на підставі свідоцтва про право на спадщину, тощо);змін реквізитів вкладників. Зміни надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. 2) п. 6 розділу ІІІ - протягом процедури ліквідації в банку уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, стосовно: зменшення (збільшення) кількості; зміни розміру сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників, змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Окрім того, слід зазначити, що такі договори судом недійсним не визнавалися, а тому він підлягає врахуванню судом на засадах презумпції дійсності правочину.

Враховуючи, що укладені договори відступлення права вимоги є похідними від основного договору, тому всі умови договору банківського вкладу мають застосовуватись до нового кредитора як і до клієнта банку, така правова позиція висловлена в постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.11.15 р. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, заміна кредитора у зобов'язанні по договору від договорів купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за договорами банківського рахунку №АВТ-0000143-Ф/14-KRD від 15 квітня 2014 року та банківського вкладу №71 в іноземній валюті Супер-вклад від 09 вересня 2014 року, укладені між ОСОБА_2 та ПАТ БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ, була здійснена у відповідності до порядку, визначеному ст.ст. 512-517 Цивільного кодексу України.

Таким чином, ОСОБА_2 за договором банківського рахунку №АВТ-0000143-Ф/14-KRD від 15 квітня 2014 року в сумі 3380,00 доларів США та банківського вкладу №71 в іноземній валюті Супер-вклад від 09 вересня 2014 року в сумі 4800,00 доларів США набув всі права вкладника, передбачені договорами, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ст. 26 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 09.09.2014 року між ОСОБА_4 та ПАТ Банк Київська Русь, в особі представника Львівської філії Банк Київська Русь м. Львів укладено Договір №71 банківського вкладу (депозиту) в іноземній валюті Супер-вклад із змінами від 09.02.2015 року предметом якого є зберігання грошових коштів вкладника з нарахуванням відсотків по вкладу в сумі 11870,00 доларів США. Строк дії договору до 09.04.2015 року. 10.03.2015 року за договором купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за договором №71 банківського вкладу (депозиту) в іноземній валюті Супер-вклад із змінами від 09.02.2015 року ОСОБА_5В уступив ОСОБА_2 всі права кредитора за вищевказаним договором про строковий банківський вклад в розмірі 4 800,00 доларів США.

Відповідно до п. 1.6 договору купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за договором №71 банківського вкладу (депозиту) в іноземній валюті Супер-вклад від 09.09.2014 року, із змінами від 09.02.2015 року, моментом переходу права вимоги первісного кредитора до боржника за основним договором до нового кредитора є момент підписання цього договору сторонами. 15 квітня 2014 року між ОСОБА_4 та ПАТ Банк Київська Русь, в особі представника Львівської філії Банк Київська Русь м. Львів було укладено Договір банківського рахунку №АВТ-0000143-Ф/14-KRD.

Відповідно до долученої до матеріалів справи копії виписки по рахунку №2102 від 20.07.2015 року за договором банківського рахунку №АВТ-0000143-Ф/14-KRD від 15 квітня 2014 року вхідний залишок коштів за договором становить 7610,52 доларів США. 05.03.2015 року за договором купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договором банківського рахунку №АВТ-0000143-Ф/14-KRD від 15.04.2014 року, ОСОБА_5 уступив ОСОБА_2 всі права кредитора за вищевказаним договором в розмірі 3 380,00 доларів США. ОСОБА_5В повідомив уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ Банк Київська Русь про укладення договору купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за договором №71 від 09 вересня 2014 року та за договором банківського рахунку №АВТ-0000143-Ф/14-KRD від 15 квітня 2014 року та надав всі дані нового вкладника. Зазначене підтверджується наявним в матеріалах справи листом з відміткою про одержання.

17 липня 2015 року у ПАТ "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" було відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації з призначенням ліквідатора згідно постанови Правління Національного банку України № 460 від 16.07.2015 року, строком на 1 рік з 17 липня 2015 року по 16 липня 2016 року включно.

Жодної відповіді від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Київська Русь ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 не отримали. На даний момент ОСОБА_2 не включений до переліку вкладників ПАТ Банк Київська Русь, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором вкладу №71 від 09 вересня 2014 року, та договором банківського рахунку №АВТ-0000143-Ф/14-KRD від 15 квітня 2014 року.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суд попередньої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. Проте, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на таке.

Частиною третьою статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ Про банки та банківську діяльність (далі Закон № 2121-ІІІ) передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків. У пункті шостому статті 2 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ зазначено, що ліквідація банку процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

При цьому абзацом другим частини другої статті 215 ЦК передбачено, що у випадках, встановлених ЦК, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. У справі, яка розглядається, встановлено, що Банк знаходиться в процедурі ліквідації у звязку із визнанням його неплатоспроможним.

За таких обставин, на думку колегії суддів, спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Такий висновок колегії суддів відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в Постановах від 16 лютого 2016 року у справі № 21-4846а15 та від 15 червня 2016 року у справі № 21-286а16.

З урахуванням того, що суд першої інстанції помилково розглянув справу в порядку адміністративного судочинства, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі відповідно до пункту 4 статті 198 КАС закриттю.

Керуючись ст.ст. 41, 157, , 195, 197, 198, 203, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Київська Русь ОСОБА_1 задоволити частково.

постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.05.2016 року у справі № 813/229/16 скасувати та провадження закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

ОСОБА_6