Справа № 264/5012/16-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Іванченко А.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року справа №264/5012/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 02 листопада 2016 року в справі № 264/5012/16-а за позовом ОСОБА_4 до Інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ОСОБА_6 про оскарження рішення субєкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії АР № 331384 від 27.08.2016, винесену інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ОСОБА_6 про притягнення до адміністративної відповідальності, а провадження в адміністративній справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 02 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, не взято до уваги відсутність протоколу про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, наявність у інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ОСОБА_6 законних підстав перебувати на місці скоєння позивачем правопорушення та повноважень щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення. Також апелянт зауважує, що відповідачем не було надано будь-яких доказів вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовано його зайнятістю в розгляді кримінальної справи в Бердянському міськрайонному суді Запорізької області.

За приписами частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справ, належних чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Тому оскільки ОСОБА_4 був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи.

Від представника відповідача надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить постанову суду першої інстанції залишити без змін, розглянути справу за відсутністю відповідача.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 27 серпня 2016 року ОСОБА_4 (далі позивач) під час керування автомобілем Kia Cerato, державний номерний знак НОМЕР_1 о 16:30 годині біля будинку № 145 по вулиці Грецькій м. Маріуполя був зупинений інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ОСОБА_6 (далі відповідач). Підставою для зупинки транспортного засобу стало порушення позивачем пп. в) п. 2.3 Правил дорожнього рух (далі ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

ОСОБА_4 заперечував наявність вказаного порушення, після чого співробітник Національної поліції зазначив, що під час зупинки транспортного засобу позивача ним виявлено несправність зовнішнього світлового приладу (порушення п. 31.4.3 ПДР) та недотримання водієм пп. б) п. 9.9 ПДР, висловив вимогу щодо надання посвідчення водія на право керування транспортним засобом, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У відповідь на вказану вимогу ОСОБА_4 повідомив, що предявить документи лише після того, як відповідач доведе факт скоєння адміністративного правопорушення та надасть докази. Виходити з автомобіля для наочної демонстрації несправності зовнішнього світлового приладу позивач відмовився.

Після того, як ОСОБА_4 декілька разів відмовився надавати документи на вимогу працівника поліції, стосовно нього було проведено адміністративне затримання із застосуванням спеціального засобу кайданків.

27 серпня 2016 року інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ОСОБА_6 було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 331384, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн за порушення пп. в) п. 2.1 ПДР, п. 31.4.3 ПДР та п. 31.4.3 ПДР, що тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вважаючи, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення прийнята із порушенням вимог чинного законодавства ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом.

За приписами ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року (далі ОСОБА_7 № 580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань припиняє виявлені адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 2 статті 32 Закону № 580-VIII поліцейським надано право вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів що підтверджують відповідне право особи, у випадку якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 35 Закону № 580-VIII поліцейський зобовязаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу. У той же час частиною 3 статті 18 Закону № 580-VIII встановлено, що звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобовязаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та предявити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що відповідачем було дотримано цих вимог.

Статтею 40 Закону № 580-VIII передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі фото- і відеотехніку. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 580-VIII для виконання своїх повноважень поліцейські можуть використовувати спеціальні засоби обмеження рухомості (кайданки, сітки для звязування тощо).

Частиною 1 статті 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

За приписами ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч. 2 ст.122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів спростовує доводи апеляційної скарги щодо відсутності протоколу про вчинення адміністративного правопорушення з огляду на наступне.

Статтею 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 1 ст. 258 КУпАП).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 3 ст. 258 КУпАП).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

У разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови (ч. 5 ст. 258 КУпАП).

Відповідно до статті 262 КУпАП адміністративне затримання провадиться органами внутрішніх справ (Національною поліцією) - при вчиненні, зокрема, злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі поліцейського. Строк адміністративного затримання не може бути більше трьох годин (ст. 263 КУпАП).

Враховуючи викладене наданим до суду першої інстанції відеозаписом підтверджується, що ОСОБА_4 виказав непокору на вимогу співробітника поліції щодо надання документів, у звязку із чим до нього правомірно було застосовано адміністративне затримання із використанням кайданків.

Суд апеляційної інстанції спростовує посилання апелянта на невідповідність дати винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, 07.08.2016, подіям, викладеним у ній, оскільки як свідчить відеозапис, наданий позивачем, бланк цієї постанови заповнювався в присутності ОСОБА_4 27 серпня 2016 року та був ним підписаний.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу дотримання відповідачем п. 9.2 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом МВС України від 27.03.2009 № 111, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 1.2 цієї інструкції вона була розроблена відповідно до Законів України «Про міліцію», «Про дорожній рух», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», постанов Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 року № 341 «Про Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ», від 17 грудня 2008 року № 1102 «Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках», від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», від 17 грудня 2008 року № 1086 «Про затвердження Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія і ліцензійної картки на транспортний засіб та їх повернення», від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про Правила дорожнього руху». ОСОБА_7 України «Про міліцію», так само як і Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, не розповсюджується на співробітників поліції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджує висновок, викладений в оскаржуваній постанові щодо доведеності матеріалами справи правомірності дій інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ОСОБА_6 під час винесення постанови серії АР № 331384 від 27.08.2016 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статями 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 02 листопада 2016 року в справі № 264/5012/16-а за позовом ОСОБА_4 до Інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ОСОБА_6 про оскарження рішення субєкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 02 листопада 2016 року в справі № 264/5012/16-а залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_2

ОСОБА_3