Справа № 130/1961/16-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 130/1961/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Сенько Л.Ю.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

08 грудня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

Представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, Леляцького сільського голови Смущука Олександра Петровича про визнання протиправної бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, Леляцького сільського голови Смущука Олександра Петровича про визнання протиправної бездіяльність та зобов'язання вчинити дії.

Відповідно до постанови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 жовтня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття оскарженого рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції оскаржену постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доводи скарги підтримав у повному обсязі з підстав і мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак надав клопотання про перенесення розгляду справи, однак враховуючи явка не визнавалась обов'язковою, суд апеляційної інстанції вважає за можливе проведення розгляду справи за наявними матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи та підтвердилось в судовому засіданні, звертаючись до суду та на аргументацію позовних вимог, позивач вказала на те, що 05.07.2016 року постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області задоволено позов ОСОБА_3 та визнано протиправною бездіяльність Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, Леляцького сільського голови Смущака О.П. щодо ненадання публічної інформації за її запитом від 30 травня 2016 року в строк передбачений ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та зобов'язано Леляцьку сільську ради Жмеринського району Вінницької області, Леляцького сільського голови Смущака О.П. надати повну інформацію, що запитувалась позивачкою згідно інформаційного запиту від 30 травня 2016 року та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області на користь держави судові витрати в розмірі 551,20 грн. (а.с.5). Вказане рішення набуло законної сили 25.07.2015 року.

Так, позивачє інвалідом 2 групи загального захворювання (а.с.4-звор.). Згідно договору №16/2016 від 01.04.2016 року укладеному між адвокатом Довбиш О.Л. та позивачем їй було надано правову допомогу (а.с.7), яка на підставі акту приймання-передачі наданих юридичних послуг від 12.06.2016 року складає 1160 грн. (а.с.10). Вказана сума була сплачена позивачкою , що підтверджується квитанцією прибуткового касового ордера №21 від 12.06.2016 року (а.с.9)

Відповідно акту приймання - передачі наданих юридичних послуг від 10.08.2016 року ОСОБА_3 адвокатом Довбуш О.Л. було надано юридичні послуги на суму 1160 грн. (а.с.12). Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №22 від 10.08.2016 року, позивач сплатила вказану суму (а.с.11).

Водночас, позивач звернулася до Леляцького сільського голови Смущака О.П. про відшкодування коштів за неправомірні дії Леляцької сільської ради та за неправомірні дії Леляцького сільського голови, що підтверджується заявою за вх.№81 від 15.08.2016 року (а.с.13) .

Крім того, представник позивачки ОСОБА_2 звертався до відповідачів з заявою, яка зареєстрована за вх.№№16029,16026,16027,16028,16029, про включення в порядок денний сесії Леляцької сільської ради звернень ОСОБА_2, про неналежне отримання публічних інформацій від Леляцької сільської ради (а.с.27) та з заявою про отримання публічної інформації (а.с.29 - звор), однак Леляцькою сільською радою Жмеринського району ОСОБА_3 було дано відповідь про розгляд її звернення від 15.08.2016 року, що підтверджується листом №283 від 09.08.2016 року (а.с.27-звор.). Відповідно акту приймання - передачі наданих юридичних послуг від 21.04.2016 року адвокатом Довбуш О.Л. було надано позивачці юридичні послуги на суму 1102 грн. (а.с.31). Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №16 від 21.04.2016 року, позивач сплатила вказану суму (а.с.30).

Леляцька сільська рада повідомила позивачку, що не буде їй виплачувати кошти, які вона витратила на оплату послуг адвоката в рамках судової справи №130/1364/16-а, оскільки в бюджеті сільської ради коштів на такі видатки не передбачені, а відтак не погоджуючись з даним рішенням відповідачів, позивач і звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що правові підстави для відшкодування витрат при отриманні правової допомоги в межах судової справи № 130/1364/16-а від 05.07.2016 року є безпідставним, оскільки зазначене мало би розглядатися судом в межах вказаної справи.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з даним рішенням суду першої інстанції та надаючи правову оцінку публічно - правовому спору в межах апеляційної скарги, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що належним підтвердженням витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги є договір про надання правової допомоги та документ, який свідчить про оплату послуг, оформленого у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо). При цьому матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об'ємів робіт, їх кількості та видів. Разом з тим, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Відповідно до ч.1 ст.168 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Отже, розподіл судових витрат проводиться судом пропорційно задоволеним позовним вимогам, у разі часткового задоволення саме вимог адміністративного позову.

З огляду на зазначене вище, судова колегія апеляційної інстанції повністю погоджується з висновком суду І інстанції, що правові підстави для відшкодування витрат при отриманні правової допомоги в межах судової справи № 130/1364/16-а від 05.07.2016 року є безпідставним, оскільки зазначене мало би розглядатися судом в межах вказаної справи.

Доводи апелянта про те, що сільський голова мав би внести питання повернення та витрат на правову допомогу на розгляд сесії, судова колегія оцінює критично, оскільки заява подана для вирішення саме сільському голові, який розглянув її та надав відповідь.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції та є не обґрунтованими, у зв'язку з чим, колегія суддів приходить до висновку про

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак, підстав для скасування такого рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом п'яти днів.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Загороднюк А.Г.