Справа № 638/8450/16-а
Суддя: Шишкін О. В.
Дата ухвалення: 2016-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/8450/16-а Провадження № 2-а/638/272/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Шишкіна О.В.,

секретаря - Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові обєднані в одне провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення та адміністративну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Харківської міської ради, Харківського міського голови ОСОБА_4 про визнання протиправним дій, визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, яким просив визнати протиправним та скасувати рішення Харківської міської ради від 17 травня 2016 року за № 237/16 «Про часткове обмеження руху мотоциклів у місті Харкові».

В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що 17 травня 2016 року Харківська міська рада прийняла рішення за № 237/16 «Про часткове обмеження руху мотоциклів у місті Харкові», відповідно до п. 1 цього Рішення було вирішено частково обмежити рух мотоциклів на вулицях міста Харкова, де розташовані медичні установи, навчальні, дошкільні навчальні та виховні заклади освіти, заклади культури, а також у густонаселених районах міста, зокрема проспекти Науки, ОСОБА_5, Гагаріна, вулиці Пушкінська, Сумська, Клочківська, ОСОБА_6 і площа Свободи.

Оскаржуваним рішенням обмежуються права позивача, оскільки він проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, пересувається по місту саме за допомогою свого мотоцикла A, VIPER, V250F-2 (223 куб. см), 2014 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, іншого автотранспортного засобу не має, пересування за допомогою пасажирського транспорту для нього є затратним та не зручним. Крім того, позивачем зазначено, що його мотоцикл не гучний, та про те, що він жодного разу не порушував правил дорожнього руху.

Як стверджує позивач, Харківська міська рада своїм рішенням позбавила права тисячі мотоциклістів пересуватися за допомогою мотоцикла по центральних вулицях м. Харкова, чим порушила їх права, зокрема у вільному користуванні своєї власності. Своїм рішенням Харківська міська рада втрутилась у вільне розпорядження громадянами своїх транспортних засобів та заборонила їм користуватися об'єктами права державної та комунальної власності, у даному випадку - дорогами м. Харкова.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із адміністративним позовом, яким просили суд визнати протиправними дії Харківського міського голови щодо сформування Харківським міським головою порядку денного з включенням до нього питання №3 - проекту рішення Харківської міської ради «Про часткове обмеження руху мотоциклів у місті Харкові» 6 сесії Харківської міської ради 7 скликання та внесення Харківським міським головою на розгляд 6 сесії Харківської міської ради 7 скликання порядку денного з включеним до нього питання №3 - проектом рішення Харківської міської ради «Про часткове обмеження руху мотоциклів у місті Харкові», а також визнати протиправним та скасувати пункт перший рішення Харківської міської ради від 17.05.2016 № 237/16 «Про часткове обмеження руху мотоциклів у місті Харкові щодо часткового обмеження руху мотоциклів на вулицях міста Харкова.

В обґрунтування позовних вимог позивачами вказано про те, що позивачі вважають, що рішення Харківської міської ради від 17.05.2016 № 237/16 «Про часткове обмеження руху мотоциклів у місті Харкові» в частині пункту 1 щодо часткового обмеження руху мотоциклів на вулицях міста Харкова, де розташовані медичні установи, навчальні, дошкільні навчальні та виховні заклади освіти, заклади культури, а також у густонаселених районах міста є протиправним та цій частині підлягає скасуванню.

Так, позивачами вказано про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач вийшов за межі власних повноважень, оскільки перший оскаржуваного рішення Харківської міської ради від 17.05.2016 № 237/16 «Про часткове обмеження руху мотоциклів у місті Харкові» не забезпечує безперервні, економічні та зручні умови руху мотоциклів дорогами Харкова, що не відповідає ст.20, ст.32 Закону України «Про автомобільні дороги», частково обмежує рух мотоциклів вулицями міста Харкова, що не відповідає статті 20 Закону України «Про автомобільні дороги», яка надає місцевим радам право виключно тимчасового, а не часткового, обмеження руху транспортних засобів. Стаття 6 Закону України «Про дорожній рух», з урахуванням ст.27 цього Закону, на думку позивача, не відносять обмеження руху виключно для мотоциклів вулицями міста Харкова до компетенції Харківської міської ради.

Крім того, позивачами вказано про те, що питання про прийняття оскаржуваного рішення винесено на розгляд із порушенням регламенту Харківської міської ради, оскільки дії харківського міського голови щодо включення до порядку денного 6 сесії Харківської міської ради 7 скликання проекту рішення «Про часткове обмеження руху мотоциклів у місті Харкові» не відповідають ст. ст. 46, 47 Закону України «Про місцеве самоврядування», статтям 14, 35, 36 регламенту Харківської міської ради, оскільки цей проект включено без обговорення на постійних комісіях Харківської міської і ряди, та без достатньої необхідності для включення цього проекту рішення до порядку і денного пленарного засідання позачергової 6 сесії Харківської міської ради 7 скликання.

Представник відповідача проти позовів заперечував, вказав про те, що Рішенням Харківської міської ради від 24.09.2003 №117/03, у редакції рішення від 28.09.2005 №161/05, затверджено Правила з питань додержання тиші у громадських місцях у місті Харкові, далі - Правила, які є чинними та нескасованими в судовому порядку.

Відповідно до ОСОБА_6 захищені об'єкти - це житлові будинки і прибудинкові території, лікувальні, санаторно-курортні заклади, будинки- інтернати, заклади освіти та культури, готелі і гуртожитки, розташовані у межах населених пунктів заклади громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, інші будівлі і споруди, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди, парки, сквери, зони відпочинку, розташовані на території мікрорайонів і груп житлових будинків.

Крім того, представником відповідача вказано про те, що частиною 1 статті 27 України «Про дорожній рух» встановлено, що організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів інформаційно-телекомунікаційних та автоматизованих систем керування та нагляду за дорожнім рухом відповідно до правил і стандартів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції. До вказаних проектів і схем за приписами відповідних підрозділів Національної поліції можуть бути внесені зміни та доповнення.

Відповідач стверджує, що оскаржуване рішення прийнято в межах повноважень, наданих органу місцевого самоврядування, та у відповідності до Конституції України, чинного законодавства та раніше прийнятих рішень.

Представник Харківського міського голови проти позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечував, просив розглядати справу за відсутності співвідповідача по обєднаній позовній заяві.

По суті позову вказав про те, що твердження позивачів щодо порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення не відповідає фактичним обставинам справи. Так, в рамках вимог Регламенту Харківської міської ради, 17.05.2016 відбулося спільне засідання постійних комісій Харківської міської ради, на якому були присутні 69 депутатів (загальний склад ради - 84 депутати). За результатами обговорення прийняті висновки запропонувати проект рішення із зазначеного питання для включення до проекту порядку денного 6 (позачергової) сесії Харківської міської ради 7 скликання. Результати голосування: «за» - 58, «проти» -11, «утрималися» - 0.

Стосовно порушення порядку та строків роботи постійної комісії зазначено, що спільні засідання постійних комісій ради є однією з форм роботи постійних комісій Харківської міської ради, їх висновки та рекомендації готуються та приймаються за правилами, встановленими ст. 47 Закону, Главою 21 Регламенту та Положенням. Разом із тим, розпорядженням Харківського міського голови від 12.05.2016 № 70 6 сесію 7 скликання призначено в позачерговому порядку, тому термін у 10 днів до початку пленарного засідання сесії міської ради для направлення висновків і рекомендацій постійних комісій та інші терміни, встановлені ст. 35 Регламенту, при проведенні позачергових сесій ради не застосовуються, у тому числі при проведенні 6 (позачергової) сесії Харківської міської ради 7 скликання не застосовувалися.

Вислухавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у звязку із наступним.

У відповідності до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 7 ст. 3 КАС України встановлено, що суб'єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та Законами України.

Оскаржуваним рішенням частково обмежено рух мотоциклів на вулицях міста Харкова, де розташовані медичні установи, навчальні, дошкільні навчальні та виховні заклади освіти, заклади культури, а також у густонаселених районах міста.

01.07.2016 року з метою виконання рішення Харківської міської ради від 17.05.2016 року №237/16, Харківський міський голова звернувся зі зверненням до Головного управління Національної поліції в Харківської області щодо вжиття додаткових заходів, спрямованих на неухильне виконання ОСОБА_6 дорожнього руху стосовно додержання швидкісного режиму та з інших питань.

Відповідно до відповіді Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції від 01.08.2016 року № 4286/41/14/01-2016, на теперішній час в підрозділах патрульної поліції України прилади вимірювання швидкості відсутні, порядок їх застосування та використання не визначений. Через відсутність технічної можливості фіксації перевищення встановлених обмежень швидкості руру, питання про притягнення до адміністративної відповідальності водіїв транспортних засобів залишається не вирішеним.

Управління патрульної поліції у м. Харкові ДПП підтримує ініціативи Харківської міської ради, спрямовані на підвищення безпеки дорожнього руху.

Як вбачається з інформації Управління превентивної діяльності ГУНП в Харківській області від 30.06.2016 року № 3015/119-20/03 про кількість дорожньо- транспортних пригод за участю мотоциклів, скутерів і мопедів, якы мали тяжкі наслідки та призвели до загибелі людей згідно облікової бази за 2014, 2015 роки та минулий період 2016 року, спостерігається негативна динаміка зростання кількості ДТП за участю вищевказаних транспортних засобів, а також суттєве зростання кількості загиблих.

Відповідно до Статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

ОСОБА_6 і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Частиною першою 1 статті 6 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить, в тому числі, організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами.

Згідно із частинами 1, 2, 4 статті 27 Закону України «Про дорожній рух» організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів, інформаційно-телекомунікаційних та автоматизованих систем керування та нагляду за дорожнім рухом відповідно до правил і стандартів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції. До вказаних проектів і схем за приписами відповідних підрозділів Національної поліції можуть бути внесені зміни та доповнення.

Організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад, - органами місцевого самоврядування; на інших автомобільних дорогах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами; на залізничних переїздах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпеки на залізничному транспорті.

У разі виникнення загрози безпеці дорожнього руху, перешкод у русі транспортних засобів і пішоходів відповідні посадові особи Національної поліції, дорожніх і комунальних служб мають право вносити оперативні зміни в організацію дорожнього руху і вживати необхідних заходів щодо усунення перешкод.

Положеннями статті 52 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Закону України «Про автомобільні дороги» основними обов'язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є, зокрема, забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів.

Пунктом 1 частини 1 статті 21 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів.

Частинами 1, 2 статті 20 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що конструкція та технічний стан транспортних засобів, а також їх частини мають відповідати вимогам, порядок визначення яких установлює Кабінет Міністрів України, та забезпечувати: безпеку людей, які користуються транспортними засобами чи беруть участь у дорожньому русі; відповідність нормам стосовно викидів забруднювальних речовин, парникових газів, електромагнітних завад, рівню шуму та інших чинників негативного впливу на людину та довкілля; запобігання пошкодженню транспортними засобами доріг та їх облаштування; ефективне використання енергетичних ресурсів, частин і експлуатаційних матеріалів;

Транспортні засоби та частини до них повинні відповідати вимогам нормативної і конструкторської документації та мати маркування для їх ідентифікації.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» фактори середовища життєдіяльності - це будь-які біологічні (вірусні, пріонні, бактеріальні, паразитарні, генетично модифіковані організми, продукти біотехнології тощо), хімічні (органічні і неорганічні, природні та синтетичні), фізичні (шум, вібрація, ультразвук, інфразвук, теплове, іонізуюче, неіонізуюче та інші види випромінювання), соціальні (харчування, водопостачання, умови побуту, праці, відпочинку, навчання, виховання тощо) та інші фактори, що впливають або можуть впливати на здоров'я людини чи на здоров'я майбутніх поколінь.

Шкідливий вплив на здоров'я людини - це вплив факторів середовища життєдіяльності, що створює загрозу здоров'ю, життю або працездатності людини чи здоров'ю майбутніх поколінь.

Згідно із статтею 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров'я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов'язані, зокрема, здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами.

Вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об'єкти):

1) жилих будинків і прибудинкових територіях;

2) лікувальних, санаторно-курортних закладів, будинків-інтернатів, закладів освіти, культури;

3) готелів і гуртожитків;

4) розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу;

5) інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди;

6) парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків.

Шум на захищених об'єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

Сільські, селищні, міські ради затверджують правила додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, якими з урахуванням особливостей окремих територій (курортні, лікувально-оздоровчі, рекреаційні, заповідні тощо) установлюються заборони та обмеження щодо певних видів діяльності, що супроводжуються утворенням шуму, а також установлюється

порядок проведення салютів, феєрверків, інших заходів із використанням вибухових речовин і піротехнічних засобів.

Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, встановлених законом, забезпечують контроль за додержанням керівниками та посадовими особами підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також громадянами санітарного та екологічного законодавства, правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, інших нормативно-правових актів у сфері захисту населення від шкідливого впливу шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів.

Рішенням Харківської міської ради від 24.09.2003 №117/03, у редакції рішення від 28.09.2005 №161/05, затверджено Правила з питань додержання тиші у громадських місцях у місті Харкові, далі - Правила, які є чинними та нескасованими в судовому порядку.

Відповідно до ОСОБА_6 захищені об'єкти - це житлові будинки і прибудинкові території, лікувальні, санаторно-курортні заклади, будинки- інтернати, заклади освіти та культури, готелі і гуртожитки, розташовані у межах населених пунктів заклади громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, інші будівлі і споруди, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди, парки, сквери, зони відпочинку, розташовані на території мікрорайонів і груп житлових будинків.

Інші місця громадського користування - це всі інші місця, які доступні або відкриті для населення постійно або час від часу.

Пунктами 1.1, 1.2, 1.3 ОСОБА_6 встановлено, що керівники підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, а також громадяни зобов'язані не припускати на захищених об'єктах рівень шуму, що перевищує 40 ДВА у денний час (з 8 до 22 години) та ЗО ДВА у нічний час (з 22 до 8 години) установлений санітарними нормами.

У нічний час (з 22 до 8 години) забороняється гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів.

Рівень шуму в інших місцях громадського користування не повинен перевищувати рівень, установлений санітарними нормами:

- 40 ДВА у денний час ( з 8 до 22 години);

- 30 ДВА у нічний час ( з 22 до 8 години).

Статтею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно із частиною 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Таким чином, метою прийняття рішення Харківської міської ради від 17.05.2016 №237/16 «Про часткове обмеження руху мотоциклів у м. Харкові» є захист гарантованих Конституцією України прав громадян на життя, впровадження в місті додаткових заходів щодо підвищення безпеки всіх учасників дорожнього руху, зменшення шкідливого впливу транспортних засобів на здоровя людини і навколишнє природне середовище, вдосконалення організації дорожнього руху та його безпеки.

Прийняття міською радою даного рішення направлено на забезпечення зниження рівня шуму вихідного від транспортних засобів, зменшення шкідливого впливу транспортних засобів на здоров'я людини і навколишнє природне середовище.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що оскаржуваним рішенням відповідача виважено баланс між правами мотоциклістів та правами решти територіальної громади міста Харкова.

Доводи позивачів щодо порушення процедури прийняття рішення свого підтвердження у судовому засіданні не знайшли, більше того були спростовані поясненнями відповідача.

За таких обставин, суд не знайшов підстав для задоволення розглядуваних позовів.

Керуючись ст.ст. 6-14,86,94,159,161 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Харківської міської ради, Харківського міського голови ОСОБА_4 про визнання протиправним дій, визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанову складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Повний текст постанови буде виготовлений 16.11.2016 року.

Головуючи: суддя