Справа № 807/1477/16
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2016 рокум. Ужгород№ 807/1477/16
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Стенавській А.М.,

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1 - в судове засідання не з"явився,

відповідача: Національний центр управління та випробувань космічних засобів в особі філії Західного центру радіотехнічного спостереження- представник в судове засідання не з`явився ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі філії Західного центру радіотехнічного спостереження про визнання відмови відповідача протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
11 жовтня 2016 року, позивач ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі філії Західного центру радіотехнічного спостереження, якою просить суд: Визнати протиправною відмову Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі Західного центру радіотехнічного спостереження щодо невиплати позивачу одноразового додаткового виду грошового забезпечення - одноразової грошової винагороди за 15 років безперервної календарної військової служби у Збройних Силах України та зобовязати Національний центр управління та випробувань космічних засобів в особі Західного центру радіотехнічного спостереження прийняти рішення про виплату позивачу одноразової грошової винагороди за 15 років безперервної військової служби у Збройних Силах України в розмірі 1676 грн. та здійснити їх фактичну виплату на користь позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проходить військову службу за контрактом у відповідача на посаді начальника групи спеціальних видів зв`язку. Станом на 27.07.2013 року строк безперервної військової служби позивача складає 15 календарних років. Відтак, 21.09.2016 року останнім було подано рапорт до відповідача з проханням про виплату йому грошової винагороди за 15 років безперервної військової служби у розмірі 1676,00 грн. Однак, як наголошував позивач, відповідачем протиправно було відмовлено йому у виплаті грошової винагороди. Таким чином, позивач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання позивач не з`явився, однак подав до суду заяву відповідно до якої позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги, розгляд справи просить провести за наявними матеріалами без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, без поважних причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Однак, надав суду письмові заперечення в яких просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Позивач проходить військову службу за контрактом в Західному центрі радіотехнічному спостереження, який є філією Національного центру управління та випробувань космічних засобів. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом в даних установах на посадах працівників, відряджені із залишенням на військовій службі з Міністерства Оборони України до Національного космічного агентства України (в травні 2011 року Національне космічне агентство перейменоване в Державне космічне агентство України, який є центральним органом виконавчої влади і до складу якого входить Національний центр управління та випробувань космічних засобів). Відрядженим військовослужбовцям виплачуються у порядку і розмірах, визначених законодавством для військовослужбовців, тільки оклади за військовими званнями і надбавка за вислугу років, тобто частина грошового забезпечення військовослужбовця, яка нараховується згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, а інші складові грошового забезпечення як для відповідних працівників Державного космічного агентства України, тобто нараховується згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року № 1298 Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та наказу Національного космічного агентства від 20.09.2005 р. № 228 Про умови оплати праці працівників Національного центру управління та випробувань космічних засобів, представництв генерального замовника Національного космічного агентства України. Таким чином, ні постановою КМУ від 30.08.2002 року № 1298, ні наказом НКАУ від 20.09.2005 року № 228 виплата одноразової грошової винагороди за тривалість безперервної військової служби не передбачена.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень КАС України розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заперечення відповідача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач перебуває на військовій службі за контрактом у Західному центрі радіотехнічного спостереження який є філією Національного центру управління та випробувань космічних засобів.

З 23 травня 2016 року по теперішній час є інженером групи енергомеханічної відділу енергомеханічного, ( а.с.8).

Разом з тим, безперервний строк військової служби позивача складає станом на 27.07.2013 року - 15 календарних років, що підтверджується Витягом із послужного списку, (а.с. 8) та не заперечується відповідачем, ( а.с.28).

Також, як вбачається з Довідки від 05.10.2016 року №154 позивача відряджено до Державного космічного агентства України для виконання програм оборонного (подвійного) призначення із залишенням на військовій службі наказом Міністерства оборони України від 02.02.2007 року №137 та він проходить військову службу в Західному центрі радіотехнічного спостереження Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України, (а.с. 16).

21 вересня 2016 року, позивач звернувся до відповідача з рапортом про виплату йому грошової допомоги за 15 років безперервної календарної військової служби, (а.с. 10).

26 вересня 2016 року, начальником центу ОСОБА_2 , відмовлено позивачеві у виплаті грошової допомоги за 15 років безперервної календарної військової служби, посилаючись на те, що дія Постанови №1294, в частині права на отримання одноразової винагороди за тривалість безперервної військової служби, на військовослужбовців, умови грошового забезпечення яких визначено Постановою №104 не поширюється, (а.с. 11).

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 20.12.1991року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон України № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

У відповідності до ст. 1 Закону України № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно до ч. 1 ст. 9 Закону України № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Разом з тим, у відповідності до ч. 7 ст. 9 Закону України № 2011-XII за військовослужбовцями, відрядженими до державних органів, підприємств, установ, організацій, зберігаються всі види забезпечення, передбачені статтями 9 і 91 цього Закону, гарантії та пільги, що надаються за рахунок коштів, призначених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, Державної спеціальної служби транспорту. Перелік посад, які можуть бути заміщені військовослужбовцями у цих державних органах, підприємствах, установах, організаціях, затверджується Президентом України.

Згідно до п. 1 Постанови №1294 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У відповідності до п. 2 Постанови №1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Відтак, Наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 року №260 затверджено Інструкцію "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (далі - Інструкція №260).

Згідно до п. 1.1 Інструкції №260, дана Інструкція визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Відповідно до п. 1.2 Інструкції №260 грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.

Зокрема, у відповідності до п. 32.1 Інструкції №260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, одноразово, залежно від тривалості безперервної календарної військової служби, виплачується винагорода в таких розмірах: за строк безперервної календарної військової служби 15 років - розмір винагороди складає 1 посадовий оклад. Винагорода за тривалість безперервної військової служби виплачується за місцем штатної служби за наказом командира військової частини, а командирам військових частин (начальникам) - за наказами вищих командирів (начальників). У наказі на підставі особової справи військовослужбовця визначаються строк його безперервної календарної військової служби та розмір винагороди.

У відповідності до Довідки від 15.10.2015 року № 155 станом на 27.07.2013 року посадовий оклад позивача складав 1551,00 грн., а оклад за військовим званням - 125,00 грн., (а.с. 9).

З метою впорядкування грошового і матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій, Кабінет Міністрів України було прийнято Постанову №104. від 07 лютого 2011 року. Згідно до п. 1 Постанови №104 установлено, що військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної кримінально-виконавчої служби, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, особового складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної кримінально-виконавчої служби.

За абз.2 п.1 цієї норми, визначено, що при цьому грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби.

В такій редакції діяла Постанова КМ України № 104 і в момент виникнення права позивача на виплату йому грошовогої забезпечення , тобто станом на 27 липня 2013 року.

Також, у відповідності до п. 78 Положення "Про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України" затвердженого Указом Президента України від 07.11.2001 року № 1053/2001 за відрядженими військовослужбовцями та членами їх сімей зберігаються всі гарантії та пільги, передбачені законодавством.

Відтак, виходячи з вище викладеного та у відповідності до норм Постанови №1294 та Інструкції №260, Постанови КМ України № 104 - позивач має право на виплату грошового забезпечення за 15 років безперервної військової служби у розмірі 1676,00 грн., а саме: 1 розміру посадового окладу та 1 розміру окладу за військовим званням.

Згідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності відмови у виплаті позивачеві одноразового грошового забезпечення за 15 років безперервної військової служби у розмірі 1676,00 грн.

На підставі вище вказаного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, позовні вимоги підтверджено належними та допустимими доказами.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 160,163,165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі філії Західного центру радіотехнічного спостереження - задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі філії Західного центру радіотехнічного спостереження щодо невиплати одноразового додаткового виду грошового забезпечення - одноразової грошової винагороди за 15 років безперервної військової служби в Збройних силах України.

3. Зобов`язати Національний центр управління та випробувань космічних засобів в особі філії Західного центру радіотехнічного спостереження () нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду за 15 років безперервної служби в Збройних Силах у розмірі 1676, 00 (одна тисяча шістсот сімдесят шість гривень,00 коп.) грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2016 року.

СуддяТ.В. Скраль