Справа № 813/1243/16
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 р. Справа № 876/5086/16

Львівський апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.,

за участю секретаря Бедрій Х. П.

позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Національного антикорупційного бюро України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року по справі № 813/1243/16 за позовом ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача, яким просить:

- визнати протиправним ненадання Національним антикорупційним бюро України ОСОБА_1 автентичного перекладу державною мовою виступу Директора Бюро, що розміщений на офіційному веб - ресурсі Бюро 15 березня 2016 року;

- зобов'язати Національне антикорупційне бюро України надати ОСОБА_1 автентичний переклад державною мовою виступу Директора Бюро, що розміщений на офіційному веб - ресурсі Бюро 15 березня 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що при зверненні із запитом до НАБ України з проханням надати оприлюднену Директором (головою) НАБ України інформацію державної мовою, що розміщена на офіційному веб - ресурсі, а саме його виступ від 15 березня 2016 року, отримав відмову. Відмова відповідача обґрунтована тим, що діяльність НАБ України в сфері висвітлення інформації про Бюро не регулюються Законом України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами інформації", а тому не підпадає під визначення офіційної інформації, через що надання автентичного перекладу відеозапису онлайн - дискусії (питання - відповіді) не передбачено чинним законодавством України. Позивач зазначив, що така відмова є невиконанням відповідачем свого обов'язку в частині здійснення перекладу поширеної суб'єктом владних повноважень офіційної інформації на державну мову, що у свою чергу, порушило його право на доступ до інформації про діяльність органів державної влади, адже російська мова для нього є іноземною та не була включена до плану навчання, що підтверджується атестатом про повну загальну середню освіту. У зв'язку з наведеним, позивач змушений був звернутись до суду з даним позовом.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним ненадання Національним антикорупційним бюро України ОСОБА_1 автентичного перекладу державною мовою виступу Директора бюро, що розміщений на офіційному веб - ресурсі Національного антикорупційного бюро України 15 березня 2016 року.

Зобов'язано Національне антикорупційне бюро України надати ОСОБА_1 автентичний переклад державною мовою виступу Директора бюро, що розміщений на офіційному веб - ресурсі Національного антикорупційного бюро України 15 березня 2016 року.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач. У поданій апеляційній скарзі покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У апеляційні скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що порядок оприлюднення інформації про діяльність відповідача регулюється не Законом України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації», а Законом України «Про Національне антикорупційне бюро України». Вказує, що переклад, який запитував позивач на момент надходження запиту не знаходився в володінні відповідача, а відтак позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними не підлягають до задоволення. Зазначає, що при зверненні з заявою до відповідача позивач керувався Законом України «Про доступ до публічної інформації», а такий не врегульовує питання поновлення прав і захист інтересів.

Крім того вказує, що Законом України «Про засади державної мовної політики» не визначено строк протягом якого має бути забезпечено автентичний переклад та не передбачено його оприлюднення. Онлайн-дискусія, переклад якої просив позивач, не є офіційною інформацією у розумінні Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації».

Позивач в судовому засіданні надав пояснення. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач явку свого представника в судові засідання не забезпечив, хоч і був належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, що не перешкоджає слухати справу в його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що 15 березня 2016 року відбулась онлайн - дискусія за участі Директора Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_2 (далі - директор НАБ України), відеозапис якої було розміщено на офіційному веб - ресурсі НАБ України.

17 березня 2016 року позивач звернувся із запитом до НАБ України з проханням надати оприлюднену Директором НАБ України інформацію державною мовою, оскільки раніше вказана інформація містилася на офіційному веб - сайті НАБ України лише іноземною (російською) мовою.

24 березня 2016 року за результатами розгляду запиту ОСОБА_1, НАБ України повідомило про те, що надання автентичного перекладу відеозапису онлайн - дискусії за участі Директора НАБ України ОСОБА_2 не передбачено чинним законодавством України, оскільки така онлайн - дискусія не є тією офіційною інформацією, порядок оприлюднення якої визначено Законом України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації".

Правові основи організації та діяльності Національного антикорупційного бюро України визначає та регулює Закон України "Про Національне антикорупційне бюро України".

Статус Національного антикорупційного бюро України визначено у статті 1 цього Закону, згідно якої, Національне антикорупційне бюро України є державним правоохоронним органом, на який покладається попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних правопорушень, віднесених до його підслідності, а також запобігання вчиненню нових.

Правову основу діяльності Національного антикорупційного бюро України становлять Конституція України, міжнародні договори України, цей та інші закони України, а також прийняті відповідно до них інші нормативно-правові акти.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" керівництво діяльністю Національного антикорупційного бюро України здійснює його Директор, який призначається на посаду та звільняється з посади Президентом України в порядку, визначеному цим Законом.

Частиною 2 статті 6 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" встановлені вимоги до особи, яка може претендувати на посаду Директора Національного антикорупційного бюро України.

Так, Директором Національного антикорупційного бюро України може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж роботи в галузі права не менше десяти років, досвід роботи на керівних посадах в органах влади, установах, організаціях, у тому числі за кордоном, або міжнародних організаціях не менше ніж п'ять років, володіє державною мовою та здатний за своїми діловими та моральними якостями, освітнім і професійним рівнем, станом здоров'я виконувати відповідні службові обов'язки.

Так, статтею 30 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" передбачено, що Національне антикорупційне бюро України через засоби масової інформації, на своєму офіційному веб-сайті та в інших формах регулярно інформує суспільство про свою діяльність. Національне бюро оприлюднює та надає інформацію на запити в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Публічною інформацією, у відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", є відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що забезпечення доступу до інформації здійснюється шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації", висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні - одержання, збирання, створення, поширення, використання і зберігання інформації про діяльність органів державної влади та органів місцевого самоврядування, задоволення інформаційних потреб громадян, юридичних осіб про роботу цих органів; засіб масової інформації органу державної влади чи органу місцевого самоврядування - засіб масової інформації, засновником (співзасновником) якого є орган державної влади або орган місцевого самоврядування і який повністю або частково утримується за рахунок державного чи місцевих бюджетів; порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування - розклад, обсяг, форми і методи оприлюднення відомостей про діяльність органів державної влади та органів місцевого самоврядування в межах визначених цим Законом квот часу, газетних (журнальних) площ та виділених коштів.

Крім того, визначення "офіційної інформації органів державної влади та органів місцевого самоврядування" теж дано в статті 1 Закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації", це - офіційна документована інформація, створена в процесі діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування, яка доводиться до відома населення в порядку, встановленому Конституцією України, законами України "Про інформацію" та "Про доступ до публічної інформації", цим Законом.

Згідно з статтею 4 Закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації", мовою поширення інформації про діяльність органів державної влади та органів місцевого самоврядування визначається статтею 24 Закону України "Про засади державної мовної політики".

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про засади державної мовної політики" встановлено, що офіційна інформація про діяльність органів державної влади та органів місцевого самоврядування поширюється державною мовою, а у межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, - також цією регіональною мовою (мовами).

У разі поширення офіційної інформації мовою, яка відрізняється від державної, поширювач повинен забезпечити автентичний переклад з мови, на якій поширюється ця інформація, на державну мову.

Відповідно до статті 10 Конституції України, державною мовою в України є українська мова.

Крім того, статтею 1 Закону України "Про засади державної мовної політики" визначено, що державна мова - закріплена законодавством мова, вживання якої обов'язкове в органах державного управління та діловодства, установах та організаціях, на підприємствах, у державних закладах освіти, науки, культури, у сферах зв'язку та інформатики тощо.

Нормами частини 2 статті 6 цього ж Закону визначено, що українська мова як державна мова обов'язково застосовується на всій території України при здійсненні повноважень органами законодавчої, виконавчої та судової влади, у міжнародних договорах, у навчальному процесі в навчальних закладах в межах і порядку, що визначаються цим Законом. Держава сприяє використанню державної мови в засобах масової інформації, науці, культурі, інших сферах суспільного життя.

Відповідно до Закону України "Про інформацію", інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Основними принципами інформаційних відносин у відповідності до статті 2 наведеного Закону є, серед інших, відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до пункту 2 статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", право на доступ до публічної інформації забезпечується шляхом надання відповіді на інформаційний запит.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що інформація, викладена на офіційному веб - сайті НАБ України(www.nabu.gov.ua), як онлайн - дискусія з Директором НАБ України ОСОБА_2, є нічим іншим, як офіційною інформацією НАБ України в розумінні статті 1 Закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації", а, отже, повинна була бути викладена або державною мовою або іншою мовою із забезпеченням її автентичного перекладу.

Незважаючи на правомірну (на думку відповідача) відмову ОСОБА_1 у наданні інформації державною мовою, НАБ України 13 квітня 2016 року все ж таки розмістило автентичний переклад онлайн - дискусії за участі Директора НАБ України ОСОБА_2 від 15 березня 2016 року на офіційному веб - ресурсі НАБ України (www.nabu.gov.ua).

Однак такий переклад позивачу наданий не був.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає за необхідне зазначити, що твердження апелянта про те, що станом на момент звернення ОСОБА_1 до НАБ України, в бюро не було створено та не знаходилось у володінні автентичного перекладу онлайн - дискусії з Директором бюро від 15 березня 2016 року та про те, що Законом не встановлено строків виготовлення такого перекладу не ґрунтуються на чинних законодавчих нормах.

Так чинне законодавство України, зокрема частина 2 статті 24 Закону України "Про засади державної мовної політики" містить чітку вказівку на момент, коли має бути виготовлено автентичний переклад інформації державною мовою - момент поширення офіційної інформації мовою, яка відрізняється від державної.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наявність, передбаченого Законодавством, обов'язку у відповідача забезпечити автентичний переклад офіційної інформації, зокрема наданої на його офіційному сайті та відсутність у матеріалах справи доказів надання такого перекладу позивачу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Національного антикорупційного бюро України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року по справі № 813/1243/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дати складення в повному обсязі.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

Улицький В. З.

Повний текст ухвали складено 9 грудня 2016 року