Справа № 802/4415/14-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 листопада 2016 р. Справа № 802/4415/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вергелеса Андрія Валерійовича,

за участю:

секретаря судового засідання: Шевченко Романа Вікторовича

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_4 з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі висновків акту перевірки № 2933/1701/НОМЕР_1 від 07.11.2014 р. прийнято податкове повідомлення- рішення № НОМЕР_2 від 16.12.2014 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 350993 грн. 46 коп., з яких за основним платежем 233995 грн. 64 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями 116997 грн. 82 коп.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 07.11.2014 р. на суму 26535 грн. 06 коп.; рішення форми Р № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 07.11.2014 р., відповідно до якого застосовано до позивача штрафні санкції в розмірі 1326 грн. 75 коп.

ОСОБА_4 вважає вищевказані рішення протиправними, а висновки, викладені в акті перевірки безпідставними та такими, що не ґрунтуються на первинних бухгалтерських документах.

Представником позивача до початку розгляду справи по суті подано заяву про зміну підстав і предмету позову, в якій він просить: визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення - рішення № від 16.12.2014 р.; визнати протиправними і скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 07.11.2014 р. та рішення форми Р № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 07.11.2014 р., прийняті Вінницькою ОДПІ.

Ухвалою суду, занесеною до журналу судового засідання, вищевказану заяву прийнято судом на підставі ст. 137 КАС України.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених в письмових запереченнях та зазначив, що оскаржувані рішення винесені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, в звязку з чим просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників адміністративного процесу, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, видами діяльності позивача, зокрема, є оптова торгівля шкірсировиною, шкурами та шкірою (КВЕД 46.24).

ФОП ОСОБА_4 з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. перебував на загальній системі оподаткування та був платником податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, податку на доходи найманих працівників, податку на додану вартість, єдиного соціального внеску.

Судом встановлено, що відповідно до п. 77.4, ст. 77, п. 82.1 ст. 82 ПК України, Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", наказу Вінницької ОДПІ від 06.10.2014 р. № 2836, плану-графіку проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання на 4 квартал 2014 р., посадовими особами Вінницької ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку діяльності ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р.

Перевірка проводилась з 20.10.2014 р. по 31.10.2014 р.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 2933/1701/НОМЕР_1 від 07.11.2014 р. Про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р.

В акті зафіксовано порушення п. 177.2 ст. 177, п. 177.4 ст. 177, п. 138.6 ст. 138 ПК України, п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 3, п. 8 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 № 2464-VI. В результаті чого Вінницькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 16.12.2014 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 350993 грн. 46 коп., з яких за основним платежем 233995 грн. 64 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями 116997 грн. 82 коп.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 07.11.2014 р. на суму 26535 грн. 06 коп.; рішення форми Р № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 07.11.2014р., відповідно до якого застосовано до позивача штрафні санкції в розмірі 1326 грн. 75 коп.

Згідно акту перевірки встановлено, що перевіркою дотримання встановленого порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування, встановлено порушення п. 177.2, п. 177.10 ст. 177 ПК України, а саме неналежне ведення обліку доходів і витрат та включення до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік перекручених даних.

Також перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності у 2013 році, відображеного в розділі III податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік та додатку 5 до декларації з даними про суми загального оподатковуваного доходу, встановлено його заниження на суму без ПДВ в розмірі 1069228 грн. 84 коп. (сума з ПДВ 1146576 грн. 33 коп.).

В порушення вимог п. 177. 2 ст. 177 ПК України ОСОБА_4 не включено до суми загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності у 2013 році суми оплати за реалізовані товарно-матеріальні цінності у формі взаєморозрахунків між ПАТ Возко на суму 1069228 грн. 84 коп.

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, повязаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку 5 до податкової декларації встановлено їх завищення на загальну суму 307215 грн. 91 коп. за 2013 рік.

В порушення норм п. 177.4 ст. 177, п. 138.6 138.9, п.п. 138.10.2, 138.10.4, п. 138.10, п. 138.11 ст. 138 ПК України в 2013 році позивачем завищено суму витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів на 1488276 грн. 47 коп.

Також перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_4 занижено суму інших витрат на 1181060 грн. 56 коп.

Перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, відображеного в додатку 5 до податкової декларації з даними, визначеними в ході перевірки, встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 1376444 грн. 75 коп. за 2013 рік.

Перевіркою правильності визначення оподатковуваного доходу, відображеного в деклараціях про доходи з даними про суми оподатковуваного доходу, визначеними в ході перевірки, виявлено розбіжності, а саме: по валовому доходу розбіжність складає 1069228 грн. 84 коп., по валових витратах 307215 грн. 91 коп., по чистому оподатковуваному доходу 1376444 грн. 75 коп. Сума податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету складає 233995 грн. 64 коп., яка була донарахована податковим органом позивачу.

Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок встановлено заниження самостійно визначеної суми, на яку нараховується єдиний внесок у сумі 76470 грн. 00 коп. за 2013 рік.

Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7%, виявлено порушення п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 3, п. 8 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, за результатами якої донараховано 26535 грн. 06 коп. єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує наступне.

Так, в акті перевірки № 2933/1701/НОМЕР_1 від 07.11.2014 р. зазначено, що ФОП ОСОБА_4 надано до перевірки довідку про залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2013 р. за №23 від 20.10.2014 р., а саме шкури ВРХ необроблені в кількості 52775,50 кг на суму 652861 грн. 04 коп. (без ПДВ), в тому числі шкури ВРХ необроблені (бичина) в кількості 39469,80 кг на суму 513102 грн. 98 коп. та шкури ВРХ необроблені (яловка) в кількості 13305,70 кг на суму 139758 грн. 06 коп. (підтверджені актом попередньої документальної планової виїзної перевірки від 09.08.2013 р. за №152/1721/НОМЕР_1).

Згідно первинних бухгалтерських документів, а саме товарних накладних на придбання товару, наданих підприємцем на перевірку встановлено, що ФОП ОСОБА_4 придбано товарно-матеріальних цінностей, а саме шкури ВРХ необроблені на протязі перевіряємого періоду в кількості 728343,20 кг на суму 9570811 грн. 90 коп. (без ПДВ), в тому числі шкури ВРХ необроблені (бичина) в кількості 485351,40 кг на суму 6621551 грн. 10 коп. та шкури ВРХ необроблені (яловка) в кількості 242991,80 кг на суму 2949260 грн. 80 коп.

Відповідно до первинних бухгалтерських документів, а саме товарних накладних на реалізацію товарів, товарних накладних на відвантаження шкури ВРХ на переробку, наданих підприємцем на перевірку встановлено, що ФОП ОСОБА_4 реалізовано товарно-матеріальних цінностей за цінами придбання в 2013 р., а саме шкури ВРХ необроблені в кількості 316855 кг на суму 4015141 грн. 94 коп. (без ПДВ), в тому числі шкури ВРХ необроблені (бичина) в кількості 159757 кг на суму 2156222 грн. 85 коп. та шкури ВРХ необроблені (яловка) в кількості 157098 кг на суму 1858919 грн. 09 коп. та передано шкури ВРХ на переробку ПАТ "Возко" в 2013 р. за цінами придбання, а саме шкури ВРХ необроблені в кількості 421805 кг на суму 5642616 грн. 29 коп. (без ПДВ), в тому числі шкури ВРХ необроблені (бичина) в кількості 338816 кг на суму 4614860 грн. 72 коп. та шкури ВРХ необроблені (яловка) в кількості 82989 кг на суму 1027755 грн. 57 коп. В загальному за 2013 рік ФОП ОСОБА_4 реалізовано та передано на переробку шкури ВРХ необроблені за цінами придбання в кількості 738660 кг на суму 9657758 грн. 23 коп.

Перевіркою встановлено, що залишки товарно-матеріальних цінностей, а саме шкури ВРХ необроблені станом на 01.01.2014 р. становлять 42458,70 кг на суму 565914 грн. 70 коп., в тому числі шкури ВРХ необроблені (бичина) в кількості 26248,20 кг на суму 363570 грн. 51 коп. та шкури ВРХ необроблені (яловка) в кількості 16210,50 кг на суму 202344 грн. 19 коп.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів не включаються витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей, що відвантажені покупцям, але станом 31.12.2013 р. не оплачені. Згідно довідки про взаєморозрахунки з покупцями № 22 від 20.10.2014 р., наданої ФОП ОСОБА_4 до перевірки встановлено, що сума дебіторської заборгованості по покупцям станом на 01.01.2014 р. становить 676198,53 грн., а саме ТОВ "Агроукр-ресурс" - 114000 грн., ПАТ "Возко" - 560607,33 грн., КТ "Симфа" -1591,20 грн. Витрати на придбання ТМЦ, що відвантажені вищевказаним покупцям становлять 649758,76 грн. (див. додаток № 8 - реєстр реалізованих ТМЦ в 2013 р. по яких не отримано доходу та які не включаються до складу валових витрат). Згідно довідки про вазєморозрахунки з покупцями № 22 від 20.10.2014 р., наданої ФОП ОСОБА_4 до перевірки встановлено, що сума кредиторської заборгованості по покупцям станом на 01.01.2013 р. становить 47811,60 грн., а саме ТОВ "Чибар". Витрати на придбання ТМЦ, що відвантажені ТОВ "Чибар" в 2013 р. становлять 36389,94 грн. (див. додаток № 8 - реєстр реалізованих ТМЦ в 2013 р. по яких не отримано доходу та які не включаються до складу валових витрат) та не включаються до витрат господарської діяльності, оскільки дохід отриманий в 2012 році.

Таким чином. вартість придбаних ТМЦ, що включаються до витрат безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів становить 8971609,53 грн. (згідно даних декларації платника - 10459886 грн.).

Також перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_4 занижено суму інших витрат на 1181060,56 грн. (див. додаток № 9 - реєстр інших витрат).

Як зазначає позивач, розрахунок "Собівартості реалізованих і оплачених ТМЦ за цінами придбання" ґрунтується на середньозваженій ціні.

Порядок застосування середньозваженої ціни передбачений Положенням (стандарт) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 р. N 246 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 р. за N 751/4044.

Це Положення (стандарт) визначає методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її у фінансовій звітності.

Однак, норми цього Положення (стандарту) застосовуються підприємствами, організаціями та іншими юридичними особами (далі - підприємства) незалежно від форм власності (крім бюджетних установ та підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності).

Отже, на думку позивача, норми вищевказаного Положення (стандарту), відповідно до якого визначено методи оцінки вибуття запасів застосовуються підприємствами, організаціями та іншими юридичними особами, однак не містять посилань щодо застосування до діяльності фізичної особи-підприємця.

Згідно п. 137.1 ст. 137 ПК України дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар.

Згідно з п. 177.4 ст. 177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Як встановлено судом, податковим органом в акті зафіксовано розбіжність даних позивача і ДПІ по вартості придбаних товарно-матеріальних цінностях, що реалізовані або використані у виробництві продукції, яка складає 1488276 грн. 47 коп. Також податковий орган зазначає про розбіжність по валових витратах, яка складає 307215 грн. 91 коп.

В силу положень п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень), витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.138.6 ст. 138 ПК України cобівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Суд звертає увагу на те, що акт перевірки № 2933/1701/НОМЕР_1 від 07.11.2014 р. повинен відповідати вимогам Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, який затверджений наказом ДПС України від 22.12.2010 № 984, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 за № 34/18772 (чинний на час проведення та оформлення результатів перевірки) (далі - Порядок).

Так, відповідно до п. 4 вказано Порядку акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Згідно з пунктами 5, 6 цього Порядку за результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

У п.п. 5.2 п. 5 Порядку чітко наведено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів; у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки. У разі надання посадовими особами платника податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті.

Відповідно до п. 5.3 Порядку виявлені факти однотипних порушень та порушень, які повторюються, групуються у відомості або таблиці, що додаються до акта. Зазначені відомості або таблиці повинні містити повний перелік однотипних порушень податкового законодавства із зазначенням звітного періоду, до якого вони відносяться (назву, дату і номер документа, відповідно до якого здійснено операцію, суть операції, а також посилання на нормативно-правові акти, їх пункти і статті, положення яких порушені). Зазначені додатки повинні бути підписані посадовою (службовою) особою органу державної податкової служби, а також посадовими особами платника податків або його законними представниками.

При цьому, п. 5.4 Порядку визначено, що у випадках відсутності податкового та/або бухгалтерського обліку даний факт фіксується в описовій частині акта.

Однак, зі змісту акта перевірки не можливо встановити яким чином та на підставі яких документальних доказів податковий орган дійшов подібних висновків. Відсутня чіткість та системність викладу обставин порушення податкового законодавства.

Слід зазначити, що суд не наділений повноваженнями замість податкового органу проводити перевірку показників бухгалтерської та податкової звітності суб`єктів господарської діяльності та в ході судового розгляду фактично проводити перевірку. Такі функції належать виключно відповідачу як суб`єкту владних повноважень та фіскальному органу.

Також податковим органом під час перевірки правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності у 2013 році, відображеного в розділі III податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік та додатку 5 до декларації з даними про суми загального оподатковуваного доходу, встановлено його заниження на суму без ПДВ в розмірі 1069228 грн. 84 коп. (сума з ПДВ 1146576 грн. 33 коп.).

Податковий ревізор-інспектор зазначає, що в порушення вимог п. 177. 2 ст. 177 ПК України ОСОБА_4 не включено до суми загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності у 2013 році суми оплати за реалізовані товарно-матеріальні цінності у формі взаєморозрахунків між ПАТ Возко на суму 1069228 грн. 84 коп.

Приписами п. 177.2 ст. 177 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Частиною 1 статті 601 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання припиняється заліком зустрічних однорідних вимог, термін виконання яких настав, а також вимог, термін виконання яких не встановлено або визначено моментом предявлення вимоги.

Між ПАТ «Возко» та ФОП ОСОБА_4 було проведено зустрічну звірку, за результатами якої складено довідку №199/14-06-22-02/00310781 від 03.12.2014 р.

У довідці №199/14-06-22-02/00310781 від 03.12.2014 р. відображено висновки звірки, відповідно до яких зазначено, що реальність здійснення господарських відносин ПАТ «Возко» із ФОП ОСОБА_4 за 2013 рік документально підтверджено. Також встановлено відображення в податковому обліку господарських операцій та розрахунків із ФОП ОСОБА_4 за 2013 рік.

Згідно протоколів взаємних розрахунків № 4 від 01.04.2013 р., № 5 від 05.04.2013 р., № 6 від 20.06.2013 р. р., № 7 від 30.09.2013 р. між ФОП ОСОБА_4 та ПАТ «Возко» було взаємно зараховано кредиторську заборгованість ФОП ОСОБА_4 перед ПАТ "Возко" в сумі 1146576 грн. 33 коп. за послуги необробленої шкури ВРХ та кредиторську заборгованість ПАТ "Возко" перед ФОП ОСОБА_4 в сумі 1146576 грн. 33 коп. за необроблені шкури ВРХ та шкіряний напівфабрикат ВЕТ БЛУ.

З цього приводу суд зазначає, що у бухгалтерському обліку при взаємозаліку відбувається залік власної кредиторської заборгованості перед контрагентом за одним договором у рахунок його дебіторської заборгованості за товари (роботи, послуги) за іншим договором.

Варто зауважити, що здійснення операції заліку зустрічних однорідних вимог не має наслідків у податковому обліку, оскільки це є другою подією, і у кожного з контрагентів за першою подією податкові наслідки вже відображено у податковому обліку.

Залік зустрічних однорідних вимог виконується не у рамках одного договору, а на підставі як мінімум двох договорів, за одним з яких існує кредиторська заборгованість, а за іншим дебіторська заборгованість та розрахунки за даними договорами провадяться у грошовій формі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач правомірно не відобразив у податковому обліку доходи на підставі проведеного ним заліку зустрічних однорідних вимог

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем зроблено не мотивований та не підтверджений висновок про завищення валових витрат та заниження валового доходу.

Окремо суд звертає увагу на те, що по справі неодноразово призначалась судово-економічна експертиза, проте із незалежних від суду причин справа поверталась до суду із повідомленням експерта про неможливість проведення експертизи.

Водночас в матеріалах справи міститься повідомлення про неможливість проведення експертизи від 29.09.2015р. № 3 за результатами судово-економічної експертизи, проведеної по адміністративній справі №802/4415/14-а. В даному повідомленні експерт зазначає, що в акті перевірки не дотримано вимоги порядку оформлення податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом державної податкової служби України №984 від 22.12.2010 р. Відповідно до п. 5.2 вказаного порядку слідує, що в разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти та статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначати первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, повязані з обчисленням і сплатою податків і зборів та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Наведені вище обставини спростовують висновки Вінницької ОДПІ стосовно завищення ФОП ОСОБА_4 витрат та заниження доходу, в результаті чого неправомірно донараховано податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності на суму 350993 грн. 46 коп. (в т.ч. основного платежу 233995 грн. 64 коп., штрафних санкцій 116997 грн. 82 коп.) та відповідно прийнято податкове повідомлення рішення № НОМЕР_2 від 16.12.2014 р.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 № 2464-VI, далі Закону № 2464-VI (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень) єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

До членів сімей фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, належать дружина (чоловік), батьки, діти та інші утриманці, які досягли 15-річного віку, не перебувають у трудових або цивільно-правових відносинах з такою фізичною особою - підприємцем, але спільно з ним провадять підприємницьку діяльність і отримують від цього частину доходу.

Так в п.4, п.5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є, зокрема фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності; особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, в тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями.

Пунктом 3 ст. 9 Закону № 2464-VI передбачено, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Приписами п. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI встановлено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Враховуючи те, що сума чистого оподатковуваного доходу правомірно визначена позивачем, висновки податкового органу про донарахування суми єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 26535 грн. 06 коп. та застосування штрафних санкцій в розмірі 1326 грн. 75 коп. не відповідають фактичним обставинам справи, а тому вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 07.11.2014 р. на суму 26535 грн. 06 коп. та рішення форми Р № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 07.11.2014 р. На суму 1326 грн. 75 коп. є протиправними та підлягають скасуванню.

При ухваленні рішення в даній справі суд також керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значенні для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 86 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних податкового повідомлення-рішення, вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтований та підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується частиною 1 статті 94 КАС України, згідно якої, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області від 16.12.2014 року № НОМЕР_2 форми "Р".

Визнати протиправною та скасувати вимогу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) від 07 листопада 2014 року № Ф-.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області форми "Р" № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 07 листопада 2014 року.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вергелес Андрій Валерійович