Справа № П/811/1037/16
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року справа № П/811/1037/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомУправління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради
до третя особа Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кіровоград Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Кіровоградський професійний ліцей побутового обслуговування
прозняття арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду зі позовом до Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кіровоград Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Кіровоградський професійний ліцей побутового обслуговування, в якому просить суд зняти арешт з комплексу по вул. Василя Нікітіна, 23-г у м. Кропивницькому, що накладався відділом Державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції постановою №924829 від 07.07.2004 року та зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 30.07.2004 року за реєстраційним номером обтяження 84823.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що державним виконавцем безпідставно не знято арешт майна з майна боржника при закінченні (завершенні) виконавчого провадження.

Відповідно до ухвал Кіровоградського окружного адміністративного суду від05.09.2016 року та 19.10.216 року відповідача зобов'язувалось у разі не визнання позову подати до суду письмові заперечення та докази в їх обґрунтування.

Станом на момент розгляду справи відповідач своїм правом на надання заперечень проти позову не скористався.

Відповідно до усної ухвали занесеної до журналу судового засідання подальший розгляд адміністративної справи проведено у порядку письмового провадження.

Розглянувши долучені до справи документи та матеріали, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.

Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно будинок по вул. Червонозорівська, 23 належить державі в особі Верховної Ради України в оперативному управлінні Міністерства освіти і науки України (балансоутримувач - Кіровоградський професійний ліцей побутового обслуговування) (а.с.19-20).

Відповідно до клопотання Міністерства освіти і науки України від 31.12.2008 року №1/11-6710, враховуючи положення Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», Кіровоградська міська рада прийняла рішення від 09.07.2009 року №2385, яким надала згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Кіровограда 56-квартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями магазину та кафе по вул. Червонозорівській, 23-г (а.с.11-12).

Згідно з п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 року № 1482 «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» передача оформляється актом приймання-передачі. Право на управління об'єктом передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі.

На виконання рішення Кіровоградської міської ради спільною комісією здійснено приймання - передачу 56-квартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями магазину та кафе по вул. Червонозорівській, 23-г, про що підписано відповідний акт, який затверджено рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 25.09.2009 року №1103 (а.с.13-15).

Відповідно до розпорядження Кіровоградського міського голови від 19.02.2016 року №24 «Про перейменування вулиць, провулків та інших об'єктів топоніміки міста» вулиця Червонозорівська перейменована на вулицю Василя Нікітіна.

Таким чином, будинком по вул. Василя Нікітіна, 23-г володіє територіальна громада міста Кіровограда та є титульним володільцем.

З метою реалізації рішення Кіровоградської міської ради від 09.07.2009 року № 2385 Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради 24 червня 2016 року звернулось до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Кіровоградської міської ради з відповідною заявою для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: комунальна на житловий будинок, що розташований по вул. Нікітіна Василя, 23-г.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно Нікітенком О.В., відповідно до ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 30272589 від 01.07.2016 року, у зв'язку з встановленням наявних зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно (а.с.16).

З відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна судом встановлено, що на підставі постанови ДВС Кіровського району від 07.07.2004 року №924829 Державним нотаріальним архівом в Кіровоградській області 30.07.2004 року за №84823 на комплекс по вул. Червонозорівська, 23-г зареєстрована заборона на нерухоме майно (а.с.19-20).

Відповідно до розпорядження Кіровоградського міського голови від 19.02.2016 року №24 «Про перейменування вулиць, провулків та інших об'єктів топоніміки міста» Кіровський район перейменований на Фортечний район.

Кіровоградська міська рада звернулась до Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кіровоград Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з листом № 3352/17-05-24 від 12.05.2016 року про надання інформації щодо підстав накладення заборони на будинок по вул. Червонозорівській, 23-г та з проханням, у разі закінчення виконавчого провадження, звільнити майно з-під арешту.

Згідно листа Кіровського відділу державної виконавчої служби міста Кіровоград Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 09.06.2016 року № 23651, інформація стосовно виконавчого провадження по якому накладався арешт на зазначену будівлю відсутня, оскільки дане виконавче провадження знищено у зв'язку з закінченням терміну зберігання, та запропоновано для вирішення питання щодо зняття арешту звернутися до суду (а.с.17).

Враховуючи вищенаведене суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 (далі - Закон № 606).

Згідно статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (в редакції що діяла на час вчинення виконавчих дій) Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до статті 1 Закону України від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу», завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Статтею 18 Закон № 606 передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів.

Пунктом 6 ст.24 Закон № 606 передбачено, що за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом.

На виконання ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.10.2016 року Фортечний відділ державної виконавчої служби міста Кіровоград Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області за підписом начальника відділу Федотова С.В. надійшов лист №52339 від 22.11.2016 року (а.с.84).

Відповідно до змісту вказаного листа відповідач повідомив суд про те, що виконавче провадження в якому державним виконавцем накладено арешт на будинок по вул. Червонозорівській, 23-г у місті Кіровограді та журнали обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцеві знищено у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

В даному випадку суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.п.3.19. п.3 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби (що діяла на час вчинення виконавчих дій), строк зберігання переданих до архіву завершених виконавчих проваджень становить 3 роки.

Відповідно до п.п.3.17 п.3 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, передачі до архіву підлягає виконавче провадження, у разі:

- відмови у відкритті виконавчого провадження згідно із статтею 26 Закону;

- закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 Закону;

- повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 Закону;

- повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 Закону.

Також, відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5 (надалі - Порядок), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.

Відповідно до п.9.10 Порядку, завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт.

Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Отже, з огляду на встановлені обставини, знищенню підлягають завершенні виконавчі провадження у яких закінчився строк їх зберігання.

З вищенаведеного вбачається, що у завершеному та знищеному виконавчому провадженні не знято арешт з майна по вул. Червонозорівській, 23-г у місті Кіровограді.

Статтею 38 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час вчинення виконавчих дій) встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Аналогічні положення містяться у статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» чинного на момент винесення рішення у справі.

Отже, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що не зняття арешту з майна боржника у завершеному виконавчому провадженні є протиправним та перешкоджає позивачу вільному володінню своїм майном.

Відповідно до змісту ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на викладені приписи та повідомленні відповідачем обставини знищення виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що арешт майна боржника повинен був бути знятий у момент завершення виконавчого провадження, а тому позовні вимоги Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути на користь Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань Фортечного відділу Державної виконавчої служби міста Кіровограда Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області суму судового збору в розмірі 1378,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.69,70,71, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов - задовольнити.

2.Зобов'язати Фортечний відділ Державної виконавчої служби міста Кіровограда Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області зняти арешт з комплексу по вул. Василя Нікітіна, 23-г у м. Кропивницькому, що накладався відділом Державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції постановою №924829 від 07.07.2004 року та зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 30.07.2004 року за реєстраційним номером обтяження 84823.

3.Присудити Управлінню власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради (код - 37623993) судовий збір у розмірі 1378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Фортечного відділу Державної виконавчої служби міста Кіровограда Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (код - 34977781).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Жук