Справа № 161/14764/16-а
Суддя: Плахтій І. Б.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/889/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючої судді Плахтій І.Б., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

07.11.2016 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ЛО УПФ України Волинської області про зобовязання вчинити дії.

Позов мотивує тим, що перебуває на обліку як отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати. В вересні 2016 року звернувся із заявою про перерахунок пенсії відповідно до постанови КМУ № 1013 «Про упорядкування структури заробітної, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», в звязку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям. Однак, рішенням від 26.09.2016 № 139 йому було відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки було скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, пенсії яким призначаються (перераховуються) відповідно до Закону України «Про державну службу».

А тому, просив визнати дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії неправомірними та зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з врахуванням підвищення місячного заробітку з 01.10.2016 в розмірі 90% від заробітної плати з урахуванням виплачених сум, включивши у виплати суми надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, премій до державних, професійних свят та ювілейних дат та інших премій з яких сплачено збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

Ухвалою суду від 09.11.2016 відкрито скорочене провадження у справі.

У встановлений ухвалою суду від 09.11.2016 строк від відповідача до суду надійшло письмове заперечення на позовну заяву.

В письмових запереченнях Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області вимоги позову не визнали. Вважають, відмову в перерахунку пенсії законною, а свої дії правомірними. В задоволенні позову просили відмовити.

Наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи в порядку скороченого провадження та ухвалення постанови відповідно до ч.6 ст. 183-2 КАС України.

Дослідивши письмові докази у справі у їхній сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ЛО УПФ України Волинської області як отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 90 % від заробітної плати.

В вересні 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення йому перерахунку пенсії відповідно до постанови КМУ № 1013 «Про упорядкування структури заробітної, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», в звязку з підвищення заробітної плати відповідних категорій громадян.

Рішенням від 26.09.2016 № 139 ЛО УПФ України Волинської області повідомило ОСОБА_1, що підстави для перерахунку пенсії згідно поданої заяви та довідки про заробітну плату відсутні (а.с. 12).

У відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 46 Конституції України).

Виходячи зі змісту статтей 22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (у тому числі і Законом України «Про державну службу»), є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення на задовільному рівні, докладати зусиль для її поступового піднесення на більш високий рівень, тощо.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу України (в редакції Закону N 76-VIII ( 76-19 ) від 28.12.2014 - щодо набрання чинності норм зазначеного Закону див. «Прикінцеві положення» (76-19) умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Разом з цим, за правилами ч. 2 ст. 48 Закону України «Про Регламент Верховної Ради» закони, постанови та інші акти Верховної Ради, що набрали чинності, скасуванню Верховною Радою не підлягають, вони можуть бути визнані Верховною Радою такими, що втратили чинність.

Таким чином, слід дійти висновку про відсутність підстав вважати, що у звязку із скасуванням норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу», з 01.06.2015 пенсії не призначаються і раніше призначені пенсії не перераховуються, відтак, посилання представника відповідача на положення пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 як на підставу для відмови в перерахунку пенсії позивачу є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на положеннях ч.2 ст. 48 Закону України «Про Регламент Верховної Ради».

Враховуючи вищевикладене та виходячи з відсутності даних, які б свідчили, що на час виникнення спірних правовідносин норми Закону України «Про державну службу» втратили чинність, суд дійшов висновку про те, що Закон України «Про державну службу» на час виникнення спірних правовідносин є чинним.

Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, встановлені Законом України «Про державну службу».

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 (в редакції на час призначення пенсії позивачу) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції на час призначення пенсії позивачу) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у звязку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Суд криточно ставиться до заперечень представника відповідача, щодо того, що згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213 з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах, визначених, Законом України «Про державну службу» не призначаються, а раніше призначені не перераховуються, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який прийнято Верховною Радою України 02.03.2015, що набрав чинності 28.03.2015, а окремі положення 01.04.2015.

У п. 5 Прикінцевих положень цього Закону визначено питання призначення пенсій, які призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу».

За загальним правилом, установленим ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2015 (набрало законної сили 8 лютого 2006 року) положення ст. 58 Конституції України про незворотність дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи, судам слід мати на увазі наступне :

- реалізація особою прав, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органів державної влади на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобовязань, судами не повинні прийматися до уваги;

- у випадках, коли набуття чинності певним законом його норма призупиняє дію положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Судом встановлено, що на час призначення ОСОБА_1 пенсії (липень 2007 року) діяли вимоги ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», тому норма закону, яка набрала чинності 01 червня 2015 року не повинна бути застосована до виплати пенсії позивачу.

Тому, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 01 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про державну службу».

При цьому, суд вважає твердження відповідача про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивача з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VIII від 02.03.2015 необґрунтованими тому, що він застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності. Таке застосування норм права суперечить вимогам ч.1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

З'ясувавши всі фактичні обставини у справі, суд вбачає протиправність дій відповідача в частині відмови позивачу в перерахунку пенсії, оскільки пенсія ОСОБА_1 призначена з липня 2007 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач діяв у порушення ст. 19 Конституції України та наведених норм права, що встановлюють порядок обрахування пенсії державному службовцю, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги про перерахунок пенсії з урахуванням надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, премій до державних, професійних свят та ювілейних дат та інших премій з яких сплачено збір на обовязкове державне пенсійне страхування, то суд дійшов висновку про її передчасність, а тому дана вимога до задоволення не підлягає.

З матеріалів справи та рішення від 26.09.2016 № 139 ЛО УПФ України Волинської області, вбачається, що позивач ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявою виключно про перерахунок пенсії у звязку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій працівників, вимоги про включення надбавок за високі досягнення у праці та інших надбавок, при здійсненні перерахунку ОСОБА_1 не ставилися.

З оспорюваного позивачем рішення відповідача, судом не встановлено відмови відповідача у включенні, при перерахунку пенсії, до структури заробітної плати інших надбавок та премій, не встановлено і порушення відповідачем прав позивача в частині даних вимог.

А тому, оскарження таких дій в судовому порядку є передчасним.

Одночасно, слід звернути увагу позивача, що дії відповідача ЛО УПФ України Волинської області можуть бути оскаржені в судовому порядку після отримання письмової відмови у зарахуванні таких надбавок при здійсненні перерахунку пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 7-11, 13, 14, 71, 86, 94, ч. 2 ст. 99, 158-163, 167, 186, ч.1 ст. 244-2, 254, ч.1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ч.3 ст. 22, ч.1 ст. 58 Конституції України, статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції на час призначення пенсії № 3723-XII від 16.12.1993), суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням підвищення з 01 грудня 2015 року відповідно до Постанови КМУ від 09.12.2015 № 1013 на підставі довідки Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Волинській області № 22 від 01.09.2016.

Зобовязати Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити з 01 жовтня 2016 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, призначеної відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 90% від суми середньомісячної заробітної плати, з врахуванням підвищення з 01 грудня 2015 року відповідно до Постанови КМУ від 09.12.2015 № 1013 на підставі довідки Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Волинській області № 22 від 01.09.2016.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду Волинської області на користь ОСОБА_1 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій