Справа № 815/1009/16
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 р. Справа № 815/1009/16

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І.
судді - Потапчука В.О.
судді - Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ДПІ у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року по справі за позовом Фірми "Світал" у формі приватного підприємства до ДПІ у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 02.03.2016 року, -

встановиЛА:

З позовом до суду звернулось Фірма "Світал" у формі приватного підприємства до ДПІ у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 02.03.2016 року.

Суд першої інстанції своєю постановою від 22 вересня 2016 року позовні вимоги задовольнив повністю.

Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області №, №, № від 02.03.2016 року.

ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апелянта в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно наказу ДПІ у Малиновському районі м. Одеси від 27.07.2015 року №746 з урахуванням наказу ДПІ у Малиновському районі м. Одеси від 25.08.2015 року №842, відповідно до плану-графіку проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання розпочата планова виїзна перевірка ПП Фірма "Світал", . В ході перевірки посадовими особами підприємства не надано регістри бухгалтерського обліку, порядок створення, ведення, прийому та збереження яких визначено вимогами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 року № 996-ХІУ, зі змінами та доповненнями, а також у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерству фінансів України від 24.05.95 року № 88, зі змінами та доповненнями.

За результатами проведеної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012 року по 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 року по 31.12.2014 року, про що складено акт №10/15-52-22-02/247724401 від 11.02.2016 року (надалі по тексту - Акт перевірки - а.с.8-95 т.1).

За результатами проведеної перевірки відповідачем 02.03.2016 року прийняті податкові повідомлення-рішення № про нарахування податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на суму 1100786,00 грн., штрафним санкціям на суму 275197,00 грн., № про нарахування податкового зобов'язання з ПДВ на суму 444067,00 грн. та штрафних санкцій в розмірі 111017,00 грн. та № про донарахування штрафних санкцій за порушення законодавства з обігу готівки на суму 152371,75 грн.

Згідно п.102.1 ст.102 ПК України, контролюючий орган крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначати суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 114.1 ст.114 Податкового кодексу України передбачено, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу. Податковий кодекс України не містить приписів, які надають органу державної податкової служби право продовжувати встановлені ст.102 Кодексу строки давності або право на застосування штрафних санкцій відповідно до ст.126 Податкового кодексу України без їх дотримання.

Підставою для винесення повідомлення-рішення № від 02.03.2016 р. про збільшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість на суму 444067,00 грн. і застосування штрафних санкцій з цього податку у розмірі 111017,00 грн. стало нібито встановлене відповідачем заниження суми податку на додану вартість в період з 01.04.2012 року по 31.12.2014 року.

Враховуючи, що граничний строк подання декларації з податку на додану вартість за січень 2013 року настав 20.02.2013, а спірне податкове повідомлення-рішення № винесено 02.03.2016 - більше ніж через 1095 днів потому з моменту закінчення строку подачі такої податкової декларації, тобто з пропуском встановленого п. 102.1 ст. 102 ПК України строку (те ж саме стосується і декларацій за 2012 рік), то є очевидним відсутність у ДПІ у Малиновському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області належних правових підстав для винесення спірного податкового повідомлення-рішення від 02.03.2016 року №, а відтак; вказане рішення є безпідставним і неправомірним та підлягає скасуванню. Підставою для винесення повідомлення-рішення №від 02.03.2016 р. про збільшення податкових зобов'язань з податку на прибуток на суму грн. і застосування штрафних санкцій з цього податку стало нібито встановлене відповідачем заниження суми податку на прибуток в період з 01.04.2012 року по 31.12.2014 року.

Разом з тим, в узагальнюючій податковій консультації щодо особливостей подання декларацій з податку на прибуток та сплати податку у 2013 році, затвердженій наказом Державної податкової служби України № 1171 від 21.12.2012 р., було зазначено: "Податкова декларація з податку на прибуток за 2012 рік подається не пізніше 11.02.2013 року. Сума визначених у річній декларації зобов'язань з податку на прибуток сплачується не пізніше 19.02.2013 року.

З урахуванням наведеного та положень п.п. 102.1. ст.102 ПК України, контролюючий орган (відповідач) мав право самостійно визначити суму грошових зобов'язань позивача з податку на прибуток за 2012 рік не пізніше 11 лютого 2016 року, в той час, як спірне податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання, було винесене 02 березня 2016 року, тобто з пропуском 1095 денного строку, встановленого п.п. 102.1. ст.102 ПК України.

Отже, враховуючи все вищезазначене, повідомлення-рішення № від 02.03.2016 року є протиправним, винесеним поза межами строків, передбачених п.п.102.1 ст.102 ПК України, а тому підлягає скасуванню.

В ході перевірки показників, відображених у рядку 02 Декларацій "Дохід від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг))" посадові особи відповідача дійшли до висновку, що ці показники нібито занижені на суму 903206,00 грн.

Цей висновок перевіряючих є помилковим, з наступних підстав.

Позивачем, при визначенні зазначених показників, до складу доходу були включені доході від реалізації товарів, та суми попередньої оплати (авансів) по діючому до 31.03.2011 року правилу "першої події".

Відповідачем, суми попередньої оплати, по яких відбулося відвантаження товарів (реалізація) були повторно включені до складу доходів

Зокрема, в декларації за І квартал 2012 року у рядку 02 Декларацій "Дохід від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг))" відображеній дохід у сумі 5030610,00 грн., що також підтверджується відповідачем (див. З аркуш акту) зазначеного показника на 01.04.2012 року. У складі цього показника, з метою оподаткування включені суми попередньої оплати у розмірі 450233,77 грн. Тобто, суми авансів вже один раз були оподатковані у першому кварталі 2014 року.

За період з 01.04.2012 року по 31.12.2012 року на цю суму (450233,77 грн.) було здійснено відвантаження товарів - "друга подія", і вже в цей період до складу ця сума не може бути включена до складу доходів з метою оподаткування, що не було враховано під час проведення перевірки.

В результаті, при визначенні доходів за період з 01.04.2012 року по 31.12.2012 року перевіряючі помилково повторно включили вищезазначені суми до складу доходів з метою оподаткування 450233,77 грн., що є порушенням вимог п.135.3 ст.135 ПК України.

Згідно з п.135.3 ст.135 ПК України суми, відображені у складі доходів платника податку, не підлягають повторному включенню до складу його доходів, що не враховано відповідачем в ході перевірки.

Таким чином відповідачем неправомірно повторно збільшені показник рядку 02 Декларацій "Дохід від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг))" декларації за період з 01.04.2012 року по 31.12.2012 року на суму 450233,77 грн.

Аналогічні хибні висновки по результатам перевірки зазначеного показника є також у відношенні 2013 року та 2014 року.

Тобто, при визначенні показників, відображених у рядку 02 Декларації "Дохід від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг))" за 2013 рік перевіряючими повторно до складу доходів включені суми попередньої оплат станом на 01.01.2013 року в розмірі 483719,61 грн. За 2014 рік перевіряючими неправомірно повторно до складу доходів включені суми попередньої оплат станом на 01.01.2014 року в розмірі 159441,90 грн. (зворотно-сальдові відомості по рахунка №361).

Таким чином відповідачем, в результаті ігнорування положень п. 135.3 ст. 135 ПК України неправомірно повторно збільшені показники рядку 02 Декларацій "Дохід від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг))" декларації за період з 01.04.2012 року по 31.12.2014 року на суму 1093395,28 грн. (450233,77 + 483719,61 + 159441,90).

Також відповідач в акті, в ході перевірки з питань оприбуткування надходжень готівки дійшов до висновку, що нашим підприємством не оприбуткуванні, (не своєчасно) оприбутковані готівкові кошти, у тому числі (див. 86 аркуш): 24.10.2014 р. у сумі 11758,55 грн.; 28.10.2014 р. у сумі 9141,91грн.; 14.12.2014 р. у сумі 9505,89 грн.

Як вбачається з акту підставою для такого висновку, на думку відповідача, є відсутність запису у книзі КОРО про відповідний Z звіт № 0424 (28.10.2014 року), чи здійснення запису про суму виторгу у книзі КОРО на наступний за ним день (у випадку 24.10.2014 р., та 14.12.2014 р.).

У зв'язку з цим позивачеві визначено штраф у розмірі 152371,75 грн. за податковим повідомленням-рішенням № від 02.03.2016 р.

Наказом Міністерства доходів і зборів України 28.08,2013 року № 417 затверджено Порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій. Відповідно до п.6 глави 4 розділу II, вказаного Порядку, використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає: наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям- ('клієнтам), записуються окремо; у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій...

Отже, несвоєчасне виконання запису в КОРО за наявності роздрукування

звітів є порушенням порядку ведення КОРО, однак не можна розцінювати як неоприбуткування або неповне оприбуткування готівки. Адже об'єктивною стороною такого правопорушення, як неоприбуткування готівки, є приховування виручки, тоді як проведення готівкових коштів через РРО із роздрукуванням Z- звіту є свідченням їх занесення до фіскальної пам'яті, що виключає приховування відповідної суми виручки.

Відповідачем в акті перевірки не заперечується і доданими до цієї заяви документами підтверджується, що сума готівки у розмірі 9141,91 грн. (від 28.10.2014 року), сума готівки у розмірі 11758,55 грн. (від 24.10.2014 року), сума готівки у розмірі 9505,89 грн. (за 14.12.2014 року) були проведені позивачем через зареєстрований та опломбований у встановленому законом порядку РРО відповідно до вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" і зазначені готівкові кошти були здані до каси підприємства з оформленням прибуткових касових ордерів.

Таким чином, спірні суми були внесені позивачем до податкового та бухгалтерського обліку, оскільки їх проведення через РРО, зазначення цих сум у фіскальній пам'яті РРО, робить неможливим ухилення позивача від сплати податків.

Відсутність у КОРО відомостей про рух готівки на підставі підклеєних фіскальних звітних чеків за спірний період при фактичному оприбуткуванні зазначеної суми дає лише підстави для висновку про порушення позивачем порядку ведення КОРО, а не про неналежний облік надходження коштів за вказаний період та ухилення підприємства від оподаткування зазначеної суми.

Така позиція підтверджується судовою практикою, яка була викладена, зокрема у постанові Вищого адміністративного суду України від 12.07.2012 року №К/9991/22856/12, постанові Верховного суду України від 12.05.2015 року № 21- 299а15.

Відповідно до положень ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права та для всіх судів України.

На підставі матеріалів справи та оцінки представлених доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги Фірми "Світал" у формі приватного підприємства до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 02.03.2016 року - є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ДПІ у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року по справі за позовом Фірми "Світал" у формі приватного підприємства до ДПІ у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 02.03.2016 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючийсуддя С.І. Жук
суддя В.О. Потапчук
суддя Г.В. Семенюк