Справа № 743/1487/16-а
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1487/16-а
Провадження №: 2-а/743/163/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді СТАШКІВА В.Б.,

при секретарі НЕРУС Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду справу, без фіксування її технічними засобами,

за позовом Управління Державної міграційної служби України в

Чернігівській області (далі - УДМС України в Чернігівській

області)

до громадянина ОСОБА_1 Соціалістичної Республіки Шрі-

ОСОБА_2 Кажеепана (SANMUGANAHTHAN KAJEEPAN), ІНФОРМАЦІЯ_1

про продовження строку затримання, -

В С Т А Н О В И В :

8 грудня 2016 року УДМС України в Чернігівській області звернулось до суду з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_1 Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_2 Кажеепана, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому ставилось питання про продовження строку затримання останнього до 15.03.2016 р. включно.

Обґрунтування позову зводилось до того, що:

- 15.06.2016 р. Макарівським РС УДМС в Київській області був затриманий громадянин ОСОБА_1 Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_2 Кажеепан, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебував на території України без документів, які надавали право останньому перебувати на території України на законних підставах;

- рішенням Макарівського РС УДМС в Київській області від 15.06.2016 року громадянина ОСОБА_1 Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_2 Кажеепана, ІНФОРМАЦІЯ_1 було поміщено в пункт тимчасового перебування іноземців з метою ідентифікації особи та підготовки матеріалів про примусове видворення;

- постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17 червня 2016 року примусово видворено громадянина ОСОБА_1 Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_2 Кажеепана, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України.

- на даний час неможливо забезпечити примусове видворення громадянина ОСОБА_1 Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_2 Кажеепана, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України, так як особа відповідача не ідентифікована.

В заяві від 08.12.2016 р. про зміну позовних вимог, УДМС України в Чернігівській області просила затримати громадянина ОСОБА_1 Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_2 Кажеепана, ІНФОРМАЦІЯ_1 строком до 15.03.2016 р. включно.

Сторони в судове засідання не з'явились. При цьому, громадянин ОСОБА_1 Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_2 Кажеепан, ІНФОРМАЦІЯ_1 клопотав про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

По справі встановлено, що:

- 15.06.2016 р. Макарівським РС УДМС в Київській області, на підставі протоколу № 1 про адміністративне затримання від 15 червня 2016 р., з метою встановлення особи, з'ясування обставин адміністративного правопорушення,був затриманий громадянин ОСОБА_1 Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_2 Кажеепан, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки останній перебував на території України без документів, які надавали право перебувати на території України на законних підставах;

- рішенням Макарівського РС УДМС в Київській області від 15.06.2016 року громадянина ОСОБА_1 Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_2 Кажеепана, ІНФОРМАЦІЯ_1 було поміщено в пункт тимчасового перебування іноземців з метою ідентифікації особи та підготовки матеріалів про примусове видворення;

- постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17 червня 2016 року примусово видворено громадянина ОСОБА_1 Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_2 Кажеепана, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України. Питання про затримання останнього з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні судом не розглядалось;

- згідно Листа від 11.07.2016 р. № 74.01/05-9265 "Про встановлення особи та належності до громадянства", УДМС України в Чернігівській області зверталось до Посольства ОСОБА_1 Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка про підтвердження громадянства (або вихід з громадянства) громадянина ОСОБА_1 Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_2 Кажеепана (SANMUGANAHTHAN KAJEEPAN), ІНФОРМАЦІЯ_1;

- згідно Листа від 14.11.2016 р. № 74.01/05-16034 "Про встановлення особи та належності до громадянства", УДМС України в Чернігівській області повторно зверталось до Посольства ОСОБА_1 Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка про підтвердження громадянства (або вихід з громадянства) громадянина ОСОБА_1 Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_2 Кажеепана (SANMUGANAHTHAN KAJEEPAN), ІНФОРМАЦІЯ_1;

- листи УДМС України в Чернігівській областівід 11.07.2016 р. № 74.01/05-9265 та від 14.11.2016 р. № 74.01/05-16034, на даний час, посольством ОСОБА_1 Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка не виконані, тобто документально не підтверджено громадянство (або вихід з громадянства) громадянина ОСОБА_1 Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_2 Кажеепана (SANMUGANAHTHAN KAJEEPAN), ІНФОРМАЦІЯ_1.

У підпункті "f" п. 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Європейський суд з прав людини у п. 42, 45 рішення від 26 червня 2014 року у справі „Ливада проти України зазначив, що проголошуючи право на свободу, пункт статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод. Застосування адміністративного затримання для забезпечення доступності особи для подальшого кримінального провадження становить свавільне позбавлення свободи.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України викладеної в абзаці 5 пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2003 року № 12-рп/2003 затримання треба розуміти і як тимчасовий запобіжний кримінально-процесуальний, і як адміністративно-процесуальний заходи, застосування яких обмежує право на свободу та особисту недоторканність людини.

Справа про примусове видворення відповідача розглядалась Ріпкинським районним судом Чернігівської області - 17 червня 2016 р..

КАС України та інші закони України (до 18 червня 2016 р.) не надавали:

- право центральному органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу охорони державного кордону та Службі безпеки України на звернення до адміністративного суду з позовом про затримання іноземця чи особи без громадянства;

- компетенції адміністративним судам щодо вирішення таких питань.

Вказане узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2016 року (справа № 743/432/16-а).

Верховною Радою України 19.05.2016 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень судового захисту іноземців та осіб без громадянства і врегулювання окремих питань, повязаних з протидією нелегальній міграції», який набрав чинності 18.06.2016 року.

Вказаним Законом передбачено низку змін до Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» з питань забезпечення примусового видворення іноземців.

Частиною 2 ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/ передбачено, що у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень: 1) взяти особу на поруки підприємства, установи чи організації; 2) зобовязати іноземця або особу без громадянства внести заставу; 3) затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. Не можуть застосовуватися взяття на поруки та застава до іноземців та осіб без громадянства, до яких раніше застосовувалися такі заходи, а також стосовно яких є достатні дані про їх причетність до готування та/або вчинення терористичної діяльності. Такі заходи також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців до завершення цієї процедури.

Частиною 5 ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/ передбачено, що внесення застави полягає у внесенні іноземцем, особою без громадянства або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 7 ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/ передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців. Про продовження строку затримання не пізніш як за пять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення, є:

- відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

- неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (в редакції Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII) іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

З огляду на це, з 18 червня 2016 р. законодавство України надає право центральному органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу охорони державного кордону та Службі безпеки України ініціювати питання про затримання іноземця чи особи без громадянства.

Уп. 111 рішення від 23 жовтня 2008 року у справі "Солдатенко проти України", Європейський суд з прав людини зазначив, що встановлюючи, що будь-яке позбавлення свободи має здійснюватися "відповідно до процедури, встановленої законом", пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не просто відсилає до національного закону, він також стосується "якості закону", вимагаючи від закону відповідності принципові верховенства права. При цьому "якість закону" означає, що у випадку, коли національний закон передбачає можливість позбавлення свободи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні - для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля.

Виходячи з системного правового аналізу ст.ст. 260-263 КУпАП, ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/ та Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", в сукупності з вказаними рішеннями Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини, можна стверджувати:

- по-перше, що з 18 червня 2016 р. законодавство України передбачає та розмежовує:

-затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, як тимчасовий запобіжний кримінально-процесуальний захід, яке застосовується з підстав та в порядку визначеному КПК України (п. 8 ч. 2 ст. 131, ч. 2 ст. 176, ст. 207-213 КПК України);

-адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, як адміністративно-процесуальний захід (ст.ст. 260-263 КУпАП);

-затримання іноземця або особу без громадянства, як захід, який застосовується адміністративним судом з підстав та в порядку визначеному КАС України (ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/);

- по-друге, що строк кожного з вказаних видів затримань не поєднується між собою;

- по-третє, що КУпАП встановлює строки адміністративного затримання іноземців та осіб без громадянства, які порушили правила перебування в Україні, а саме: загальний строк - до трьох годин для складення протоколу, та спеціальний строк, який застосовується в необхідних випадках для встановлення особи і зясування обставин правопорушення - до трьох діб;

- по-четверте, що особа, якій адміністративним судом застосоване затримання в порядку, передбаченому ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/ розпочинає відбуття такого затримання після застосування адміністративним судом такого заходу, а не з часу зазначеного в протоколі про адміністративне затримання;

- по-п'яте, що законодавство не передбачає можливість продовження адміністративним судом адміністративного затримання особи, проведеного з підстав та в порядку, передбаченому КУпАП, оскільки інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом, ВИКЛЮЧНО, в разі:

-затримання особи в порядку, передбаченому ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/;

-або продовження ТАКОГО затримання адміністративним судом в порядку, передбаченому ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/;

- по-шосте, що строк адміністративного затримання застосований до особи органом правомочним здійснювати затримання, в порядку КУпАП відбутий особою, навіть в ПТПІ, не входить в строк затримання особи адміністративним судом в порядку, передбаченому ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/;

- по-сьоме, що оскільки частиною 2 ст. 101 КАС України (яка є загальною нормою) передбачено, що процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а в ч. 7 ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/ (яка є спеціальною нормою) міститься вказівка про те, що такий строк "не може перевищувати шести місяців" та відсутня вказівка про можливість обрахування строків затримання іноземця або особи без громадянства лише в місяцях, то законом не заборонено, при вирішенні питання про затримання іноземця або особи без громадянства, визначати строки затримання днями;

- по-восьме, що оскільки на даний час, Кабінетом Міністрів України, на виконання ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/, не прийнято порядок внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування судом застави як заходу до іноземця, який застосовується адміністративним судом в порядку КАС України, тобто відсутній механізм реалізації судом положень ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/ при застосуванні до іноземця застави, що свідчить про неможливість практичного застосування судом застави до іноземця;

- по-дев'яте, що за змістом ч. 2 ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/, ініціатором застосування судом застави та поруки може бути лише орган, який звернувся до суду з адміністративним позовом та, що законодавець не передбачив застосування судом застави та поруки за клопотанням іноземця або особи без громадянства.

Враховуючи наведене, зважаючи на те, що:

- затримання громадянина ОСОБА_1 Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_2 Кажеепана (SANMUGANAHTHAN KAJEEPAN), ІНФОРМАЦІЯ_1 та поміщення його до Чернігівського ПТПІ відбулось не в порядку, передбаченому ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/;

- ОСОБА_2 Кажеепан (SANMUGANAHTHAN KAJEEPAN), ІНФОРМАЦІЯ_1, після винесення постанови суду про примусове його видворення, не затримувався в порядку, передбаченому ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/;

- на даний час, ОСОБА_2 Кажеепан (SANMUGANAHTHAN KAJEEPAN), ІНФОРМАЦІЯ_1 не має документа, що дає право на виїзд з України, оскільки УДМС України в Чернігівській області не одержало необхідних документів для ідентифікації його з Посольства ОСОБА_1 Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка, що робить неможливим проведення процедури його примусового видворення;

- інші, менш жорсткі заходи (порука та застава), були розглянуті судом та визнані таким, що не можуть бути застосовані до даної ситуації,

суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, тому громадянина ОСОБА_1 Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_2 Кажеепана (SANMUGANAHTHAN KAJEEPAN), ІНФОРМАЦІЯ_1 слід затримати, в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/, з поміщенням останнього до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України до 15 березня 2017 року.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 256 КАС України, постанову слід допустити до негайного виконання.

Керуючись ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/, ст.ст. 11, 70, 71, 86, 106-163, ч. 2 ст. 256 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, до - задовольнити.

Затримати громадянина ОСОБА_1 Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_2 Кажеепана (SANMUGANAHTHAN KAJEEPAN), ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/, з поміщенням останнього до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України до 15 березня 2017 року.

Постанову допустити до негайного виконання.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Головуючий В.Б. Сташків