Справа № 822/1507/16
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1507/16

Головуючий у 1-й інстанції: Польовий О. Л.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

22 листопада 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Хмельницький об`єднаний військовий комісаріат Хмельницької області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Хмельницький об`єднаний військовий комісаріат Хмельницької області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо невидачі позивачу довідки форми, передбаченої Додатком № 4 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та зобов`язано Національну академію Державної прикордонної служби України повторно розглянути питання щодо видачі ОСОБА_1 довідки форми, передбаченої Додатком № 4 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Відповідач повноважних представників в судове засідання не направив, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Групі радянських військ у Німеччині у період з 14.09.1981 року по 23.08.1986 року та в Далекосхідному військовому окрузі у період з 26.08.1986 року по 30.01.1993 року. За місцем проходження служби з позивачем перебувала його дружина ОСОБА_2 . В жовтні 2003 року позивач звільнений в запас з Національної академії Державної прикордонної служби України.

ОСОБА_1 звернувся із заявою до Національної академії Державної прикордонної служби України з проханням видати довідку згідно з Додатком № 4 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року.

За наслідками розгляду заяви позивача Національна академія Державної прикордонної служби України 18 травня 2015 року надала відповідь про те, що ОСОБА_1 може отримати довідку про проходження служби за місцем знаходження особової справи, яка направлена до Хмельницького ОМВК.

24 липня 2015 року Адміністрація Державної прикордонної служби України надала ОСОБА_1 довідку, в якій вказала, що відповідно до архівної довідки Галузевого державного архіву Державної прикордонної служби України від 16.07.2015 року № 30/8831/15/м-400 згідно з даними особової справи з 14.09.1981 року по 23.08.1986 року позивач проходив військову службу в Групі радянських військ у Німеччині (наказ МО СССР від 21.07.1981 року), з 29.08.1986 року по 30.01.1993 року проходив військову службу в Далекосхідному військовому окрузі (наказ від 15.08.1986 року № 075). Згідно з даними автобіографії позивача його дружина проживала за місцем служби чоловіка в період його служби у вищевказаних місцевостях.

Адміністрація Державної прикордонної служби України 09 вересня 2015 року надала відповідь на звернення позивача від 06.08.2015 року про те, що за результатами вивчення матеріалів особової справи позивача підтвердити чи спростувати неможливість працевлаштування дружини останнього за місцем проходження служби в період з 01.09.1981 року по 30.01.1993 року неможливо. При цьому, зазначено, що відповідно до положень Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, для дружин військовослужбовців, звільнених з дійсної військової служби до 1 січня 1990 р., період проживання з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками, які видаються військовими комісаріатами.

Не погодившись з відмовою про видачу довідки згідно з Додатком № 4 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Національна академія Державної прикордонної служби України, як остання і єдина військова частина, в якій проходив військову службу позивач в Україні, зобов`язана видати довідку за формою, передбаченою Додатком № 4, з внесенням до неї інформації, якою володіє відповідач, як це передбачено положеннями Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого .

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ст. 18 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що дружинам (чоловікам) військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, до загального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за віком, зараховується період проживання разом з чоловіком (дружиною) в місцевостях, де не було можливості працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 13 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок № 637), період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток № 4), виданими командирами (начальниками) військових частин, військово-навчальних (навчальних) закладів, підприємств, установ і організацій в порядку, що визначається Міноборони.

При цьому для дружин військовослужбовців, звільнених з дійсної військової служби до 1 січня 1990 року, період проживання з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками, які видаються військовими комісаріатами.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що підставою для видачі довідки згідно з Додатком 4 до Порядку № 637 є інформація про підтвердження обставин відсутності можливості працевлаштування дружини військовослужбовця за спеціальністю у місцевості, в якій він проходив військову службу.

Крім того, відповідно до положень п. 13 Порядку № 637 довідка про підтвердження обставин відсутності можливості працевлаштування дружини військовослужбовця за спеціальністю у місцевості, в якій він проходив військову службу видається військовими комісаріатами, а не за останнім місцем служби військовослужбовця, як вважає позивач.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо підтвердження факту відсутності можливості працевлаштування дружини військовослужбовця за спеціальністю у місцевості, в якій він проходив військову службу, командиром, у підпорядкуванні якого він проходив військову службу, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу в Групі радянських військ у Німеччині у період з 14.09.1981 року по 23.08.1986 року та в Далекосхідному військовому окрузі у період з 26.08.1986 року по 30.01.1993 року.

Згідно з даними автобіографії ОСОБА_1 його дружина ОСОБА_2 проживала за місцем проходження служби чоловіка та не працювала.

Відповідно до послужного списку ОСОБА_1 місцем проходження ним військової служби в період з 1993 року по 2003 рік є Національна академія Державної прикордонної служби України.

Після звільнення позивача з військової служби один примірник його особової справи направлено до Хмельницького ОМВК, а другий до Галузевого Державного архіву Державної прикордонної служби України.

На підставі вищевикладеного, первіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зобов`язання Національної академії Державної прикордонної служби України повторно розглянути питання щодо видачі ОСОБА_1 довідки форми передбаченої Додатком № 4 до Порядку № 637, оскільки положеннями цього Порядку не передбачено обов`язку видавати такі довідки командирам військових частин, установ та організацій за останнім місцем проходження військової служби військовослужбовців.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Так, колегія суддів зазначає, що право доступу на інформацію надається до вже існуючої інформації (документів) і не вимагає створення у відповідь на запит нової інформації.

Отже, для надання позивачу довідки про період проживання його дружин з ним в місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування, суб`єкт владних повноважень, принаймні, повинен володіти такою інформацією, проте в матеріалах справи відсутні докази цих обставин, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про визнання бездіяльності відповідача протиправною є помилковими.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що, оскільки, Національна академія Державної прикордонної служби України не володіє запитуваною позивачем інформацією, а Порядок, на який посилається ОСОБА_1 , не передбачає обов`язку відповідача видати йому довідку про період проживання дружин військовослужбовців з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю згідно з Додатком № 4 до Порядку № 637, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Так, з урахуванням вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що позивач звернувся з позовом по суті заявлених позовних вимог до неналежного відповідача, отже у задоволенні вимог, заявлених до Національної академії Державної прикордонної служби України, необхідно відмовити.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин під час апеляційного розгляду справи колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, колегія суддів дійшла висновку, що при вирішенні спору суд першої інстанції врахував не всі його обставини, тому висновки суду по суті справи не в повній мірі відповідають встановленим у ній обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу про скасування оскаржуваного рішення слід задовольнити з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Хмельницький об`єднаний військовий комісаріат Хмельницької області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 06 грудня 2016 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.