Справа № 2-а-1635/10
Суддя: Гриценко П. П.
Дата ухвалення: 2010-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Путивльський районний суд Сумської області
Справа № 2-а-1635
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2010 року м. Путивль

Суддя Путивльського районного суду Сумської області Гриценко П.П. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Путивльському районі Сумської області (далі УПФУ) про поновлення строку звернення до суду, зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що вона відноситься до категорії дітей війни і згідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на те, що такі виплати УПФУ здійснюються не у відповідності із Законом, просила визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо невиплати їй підвищення до пенсії у відповідності до ст.6 цього Закону за період з 01.06.2010 по теперішній час, а також зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії з підищенням її на 30 % мінімальних пенсій за віком та виплатити недоплачене підвищення до пенсії з 01.06.2010 р. по день винесення рішення суду, а також судові витрати. Крім того, просила поновити пропущений строк звернення до суду.

В своїх письмових запереченнях на позов УПФУ позов не визнало з посиланням на відсутність у нього коштів на ці виплати та на законодавчу невизначеність механізму вирахування розміру мінімальної пенсії за віком з метою реалізації положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», не підлягає застосуванню в силу ч. 3 цієї статті. Вказувало і на порушення строків звернення до суду.

Позаяк предметом позову є нарахування та виплата підвищення до пенсії, в силу п.2 ч.1 ст. 183-2 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку скороченого провадження.

Ухвалою судді від 17 грудня 2010 року у відновленні пропущеного строку звернення до суду відмовлено, а в частині таких вимог про вчинення таких дій за період з 01.06.2010 року по 13.06.2010 року залишено без розгляду.

Вивчення матеріалів справи та оцінка повідомлених сторін обставин, є підставою для висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачка отримує пенсію за віком та перебуває на обліку в УПФУ, має статус дитини війни у розумінні ст. 1 Закону України «про соціальний захист дітей війни».

Відповідно з ст. 6 цього закону в редакції від 18.11.2004 р. (далі Закон № 2195-ІV), дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Таке підвищення до пенсії в період заявлених позовних вимог позивачка отримувала щомісячно у розмірі, встановленому п. 8 постанови КМ України № 530 від 28.05.2008 р. «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком було виплачено їй по 15.12.2009 р. на підставі постанови Путивльського районного суду Сумської області від 15.12.2009 р.

Разом з тим, протягом заявлених позовних вимог дія ст. 6Закону № 2195-ІV (в редакції від 22.05.2008 р. ) не зупинялась, ї ї редакція змінне зазнавала, тому вона підлягала застосуванню при обчисленні пенсії позивачці.

Розмір такого підвищення, визначений п. 8 постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», не міг бути застосований через суперечність положення Закону № 2195-ІV, норми якого мають вищу юридичну силу.

Законодавча невизначеність механізму вирахуванню мінімальної пенсії за віком з метою реалізації положень ст. 6 Закону № 2195-ІV, наявність якої констатував в п. 3.2 ухвали № 27-у/2009 від 19.05.2009 р. Конституційний Суд України, не є перешкодою для вирішення спору, оскільки в силу ч. 4 ст. 8 КАС України заборонена відмова у розмірі та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неявності, суперечність чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

На підставі ч. 7 ст. 9 КАС України до правовідносин сторін за аналогією закону слід застосувати загальні норми щодо мінімального розміру пенсії за віком, які в даному випадку містяться лише у Законі України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV), ч. 1 ст. 28 якого мінімальна пенсія за віком була встановлена на рівні розміру прожиткового мінімуму для осіб,які втратили працездатність, визначеного законом.

Положення ч. 3 ст. 28 цього Закону не є перешкодою для такого розрахунку, через відсутність іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір.

Таким чином, протягом заявлених позовних вимог позивачці мав бути призначений розмір підвищення до пенсії виходячи з 30 % мінімальної пенсії за віком,встановленої ч.2 ст. 28 Закону № 1058-ІV, а зворотне свідчить про порушення її права на державну соціальну підтримку дітей війни, гарантовану Законом № 2195-ІV.

Є безпідставним посилання УПФУ, обовязком якого згідно «положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах» (затвердженого постановою ПФУ від 30.04.2002 р. № 8-2) є забезпечення нарахування (перерахунку) і виплати пенсій, на відсутність бюджетного фінансування соціальних гарантій, передбачених Законом № 2195- ІV,оскільки якщо чинне правове регулювання передбачає виплату пенсійних надбавок, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні закони є чинними, а також посилаються на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобовязань, про що зауважив Європейський суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 р. по справі «Кечко проти України»

Виходячи з наведеного, суд вважає можливим відмовити порушені права позивачки шляхом визначення протиправною бездіяльність УПФУ в частині не проведення нарахування та виплати їй підвищення до пенсії у відповідності до ст. 6 Закону України № 2195-ІVз 14.06.2010р. по 31.12.2010 року, яка призвела до пенсії у відповідності до ст. 6 Закону України № 2195-ІV, зобовязавши субєкта владних повноважень нарахувати та виплатити недоотримані суми такого підвищення з 14.06.2010 по 31.12.2010 року, яка призвела до підвищення з 14.06.2010р. по 31.12.2010р., тобто по день вирішення справи.

За правилами ч.ч. 1,3,ст. 94 КАС України підлягають присудженню з Державного бюджету України на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Закону України «про соціальний захист дітей війни», ст.28 Закону України «про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 8-9, 183-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Путивльському районі Сумської області в частині не проведення нарахування і виплат ОСОБА_1 підвищення до пенсії у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 14.06.2010 року по 31.12.2010 року.

3.Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Путивльському районі Сумської області (вул.. Кірова, 34 м. Путивль Сумської області) здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком як дитині війни із розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону україни «про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», і провести виплату недоплачених сум пенсії за період з 14.06.2010 по 31.12.2010 року.

4.Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3 грн. 40 коп. в рахунок повернення судового збору.

Постанова підлягає негайному виконанню відповідачем.

Постанова суд може бути оскаржена а апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Путивльський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги 10-ти денний строк з моменту отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис

Копія вірна.

Голова

Путивльського районного суду ОСОБА_2