Справа № 1519/20242/2012 (2а/521/17/14)
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2016 року м. Київ К/800/13818/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Шведа Е.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, третя особа ОСОБА_3 про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області (далі - сільська рада) про визнання протиправними дій та скасування рішення Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 20 вересня 2012 року.

Позов мотивовано тим, що сільська рада прийняла протиправне рішення про відмову у виділенні у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні третьої особи - ОСОБА_3

Постановою Малиновського районного суду від 24 лютого 2014 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 20 вересня 2012 року, яким ОСОБА_2 відмовлено у виділенні у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га в АДРЕСА_1. Зобов'язано Августівську сільську раду Біляївського району Одеської області розглянути клопотання ОСОБА_2 про виділення йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га в АДРЕСА_1.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про відмову у виділенні в приватну власність ОСОБА_2 спірної земельної ділянки, яка перебуває у користуванні ОСОБА_3 є необґрунтованим, оскільки перебування спірної земельної ділянки у користуванні третьої особи, на якій розміщені належні їй будівлі та споруди, не є перешкодою для набуття позивачем права власності на земельну ділянку.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року, апеляційну скаргу задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволені позову.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції вказав на те, що право власності на спірну земельну ділянку за третьою особою з державного реєстру не виключено, на земельній ділянці знаходяться споруди, які перебувають у її власності, а тому спірною ділянкою ОСОБА_3 користується правомірно. Крім того, звернувшись з заявою про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_2 не надав усі документи, необхідні для прийняття рішення про надання земельної ділянки відповідно до земельного законодавства. Отже, рішення про відмову в передачі у власність ОСОБА_2 спірної земельної ділянки є законним та обгрунтованим.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах ст. 220 КАС України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у березні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до Августівської сільради із заявою про надання йому безкоштовно у власність земельну ділянку для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 площею 0,15 га.

Сільська рада своїм рішенням №284/р-ХХ-УІ від 20 вересня 2012 року відмовила ОСОБА_2 в передачі у власність спірної земельної ділянки з тих підстав, що вказана земельна ділянка знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_3 та на ній знаходяться належні третій особі будівлі та споруди.

Не погодившись з даним рішенням позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідно до частини п'ятої статті 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Отже за змістом зазначеної норми у користування може бути передана лише вільна, не зайнята земельна ділянка.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на земельній ділянці розташовані належні третій особі будівлі та споруди. При цьому право власності на нежитловий будинок з надвірними спорудами зареєстроване за третьою особою з видачею свідоцтва про право власності від 26.07.2007 року. Неправомірність користування та володіння ними в судовому порядку не встановлена, тоді як частиною другою статті 328 ЦК України закріплено презумпцію правомірності набуття майна у власність. За правилами цієї статті право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того статтями 120 ЗК України та 377 ЦК України встановлено правила переходу права користування земельною ділянкою у випадку набуття права власності на нерухоме майно, за загальним змістом яких право користування земельною ділянкою набувається власником нерухомого майна, на ній розташованого.

Суд апеляційної інстанції правомірно не погодився з посиланням позивача як на підставу для задоволення позову на рішення Біляївського районного суду від 15 лютого 2012 року про визнання недійсним рішення сільської ради про передачу у власність третій особі земельної ділянки площею 0,25 га та визнання недійсним державного акту на право власності за третьою особою на спірну земельну ділянку. Зазначене судове рішення не містить правових наслідків щодо нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці та належного третій особі.

Отже враховуючи, що у судовому порядку не визначено долю належного третій особі нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, таке майно, а отже і земельна ділянка, на якій те розташоване, перебувають у правомірному володінні та користуванні третьої особи, оскільки інше прямо не випливає із закону та не встановлено судом. За таких обставин у відповідача були відсутніми підстави для прийняття рішення про надання у власність такої земельної ділянки іншій особі.

Крім того, суд апеляційної інстанції правомірно послався на положення статті 118 ЗК України, відповідно до яких громадяни, зацікавлені в одержані безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, будівництва та обслуговування жилого будинку, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної сільської, селищної ради за місцезнаходження земельної ділянки. У клопотання зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовані розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача. При цьому зазначив, що позивачем окрім заяви про виділення у приватну власність земельної ділянки не було подано інших документів, які додаються до заяви, відповідно до закону.

Наведене дає підстави для висновку про правильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, тоді як доводи касаційної скарги його не спростовують та не свідчать про допущені судом порушення, які відповідно до закону можуть мати наслідком скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

Е.Ю. Швед

О.Є. Донець