Справа № 826/4053/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 грудня 2016 року № 826/4053/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ЦЕНТР ГРУП"
доДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправними дій (бездіяльності), зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ЦЕНТР ГРУП" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій (бездіяльності), зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, не маючи жодних підстав, не надає позивачу квитанцію №2 та не приймає і не реєструє договір про визнання електронних документів, який засобами телекомунікаційного зв'язку був надісланий до відповідача, чим блокує роботу підприємства.

Представник позивача у судове засідання не прибув, подавши клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечили проти позовних вимог, через канцелярію суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що пункт 7 розділу ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 р. N 233, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2008 р. за N 320/15011, стосується виключно податкових документів, до яких договір про визнання електронних документів не відноситься. Крім того, відповідач стверджує, що листом від 03.03.2016 №2366/10/26-50-10, який був скерований на електронну адресу з якої надійшов від ТОВ "РЕСУРС ЦЕНТР ГРУП" договір про визнання електронних документів, позивачу було повідомлено, що в поданому договорі не зазначено електронну адресу підприємства, що унеможливлює прийняття пропозиції щодо укладання договору про визнання електронних документів від 17.02.2016.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ЦЕНТР ГРУП" для укладання із Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві засобами телекомунікаційного зв'язку надіслало договір про визнання електронних документів від 01.02.2016 та отримало квитанцію №1, в якій зазначено, що документ доставлено до Державної фіскальної служби України 01.02.2016 в 14:40:30 за реєстраційним номером: ; документ збережено на центральному рівні; через певний час подбайте про прийом квитанції №2 щодо результатів перевірки та прийняття/неприйняття Вашого документа.

19.02.2016 представником Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ЦЕНТР ГРУП" на адресу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві було надіслано адвокатський запит про надання інформації щодо розгляду поданого товариством договору про визнання електронних документів (отримано відповідачем 22.02.2016).

Проте, враховуючи, що на адресу товариства не надійшла ані квитанція №2 щодо результатів перевірки та прийняття/неприйняття договору про визнання електронних документів від 01.02.2016 за реєстраційним номером: , ані відповідь на адвокатський запит, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Основні організаційно-правові засади електронного документообігу, використання електронних документів, правовий статус електронного цифрового підпису регулюються Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг".

Відповідно до частини першої статті 14, частини першої статті 15 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Суб'єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначено Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року №233 (далі - Інструкція №233).

Згідно із пунктом 1 розділу ІІ Інструкції №233, платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Відповідно до положень розділу ІІІ Інструкції №233, для подання засобами телекомунікаційного зв'язку електронних податкових документів платник податків має попередньо укласти з органом ДПС за місцем реєстрації договір про визнання електронної звітності (за затвердженими формою та змістом - Додаток 1 до Інструкції) та отримати спеціальне програмне забезпечення.

Зокрема, пунктом 5 розділу ІІІ Інструкції №233 встановлено, що платник податків:

- отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці;

- отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді;

- ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки);

- надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії;

- після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.

В свою чергу, згідно із пунктом 6 розділу ІІІ Інструкції №233 орган ДПС, де зареєстрований платник податків, на його запит:

- видає два примірники договору;

- записує на електронний носій платника податків безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді;

- приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів;

- звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору;

- після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Тобто, за наведеною затвердженою процедурою передбачається укладання договору про визнання електронних документів у письмовій (паперовій) формі безпосередньо за місцем реєстрації платника податків.

Відповідно до підпунктів 33, 78 пункту 4 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236, ДФС відповідно до покладених на неї завдань надає консультації відповідно до Податкового та Митного кодексів України, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску; оприлюднює на єдиному веб-порталі та в офіційному друкованому виданні ДФС акти та інші офіційні документи з питань, що належать до її компетенції.

Згідно із підпунктом 14.1.173 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, узагальнююча письмова податкова консультація - оприлюднення позиції контролюючого органу, що склалася за результатами узагальнення податкових консультацій, наданих платникам податків.

Суд встановив, що на офіційному веб-порталі Державної фіскальної служби України (http://sfs.gov.ua/elektronna-zvitnist/platnikam-podatkiv-pro/povidomlennya-platnikam-pod/58693.html) до відома платників податків була доведена інформація наступного змісту: «Процедури формування Договору та Повідомлення в електронному вигляді реалізуються акредитованими центрами сертифікації ключів, які включені до системи подання податкових документів в електронному вигляді, у власному програмному забезпеченні. Реквізитами Договору, що підлягають обов'язковому заповненню платником податків, є: номер Договору, дата заповнення, орган ДПС за місцем реєстрації платника податків, реквізити посадової особи органу ДПС (начальника, заступника начальника ДПІ), адреса органу ДПС, а також зазначені в Договорі дані про платника податків. Договір підписується ЕЦП посадових осіб платника податків і ЕЦП відбитка печатки у порядку і за дотримання умов, визначених абз. 2 - 4 пп.7.1 п.7 розділу ІІІ Інструкції, та надсилається електронною поштою на адресу Інформаційного порталу органів ДПС України. Про отримання Договору органом ДПС платнику податків у якості підтвердження надсилається перша квитанція, підписана ЕЦП ДПС України. Після підписання Договору з боку органу ДПС платнику податків надсилається друга квитанція та Договір, підписаний ЕЦП ДПС України. Відкриті сертифікати ЕЦП платника податків, яким підписано Договір, автоматично імпортуються до бази сертифікатів Інформаційного порталу органів ДПС України. У випадку відхилення органом ДПС Договору платнику податків надсилається друга квитанція з зазначенням причини відмови, підписана ЕЦП ДПА України…Термін обробки відповідальним співробітником органу ДПС Договору - до 5-ти робочих днів. ».

Аналогічні положення наведені в листі Державної податкової адміністрації України від 22 липня 2011 року №19916/7/28-0517 "Методичні рекомендації щодо роботи з Договорами "Про визнання електронних документів" в електронному вигляді".

Отже, твердження відповідача, що пункт 7 розділу ІІІ Інструкції №233 стосується виключно податкових документів (тобто податкова звітність, реєстри отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інші звітні податкові документи, інформація в яких зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа), до яких договір про визнання електронних документів не відноситься є безпідставними та спростовуються вищенаведеною позицією Державної фіскальної служби України.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІІ Інструкції №233, при поданні податкових документів в електронній формі телекомунікаційними каналами зв'язку платник податків та органи ДПС повинні додержуватися такого порядку:

- платник податків створює податковий документ в електронному вигляді відповідно до затвердженого формату (стандарту) за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення. Після підготовки платником податків податкового документа в електронному вигляді на нього накладаються ЕЦП посадових осіб платника податків у такому порядку: першим - ЕЦП головного бухгалтера (бухгалтера), другим - ЕЦП керівника, третім - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків. За відсутності у платника податків посади бухгалтера електронні цифрові підписи посадових осіб платника податків накладаються у такому порядку: першим - ЕЦП керівника, другим - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків. Платником податків фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності електронні цифрові підписи накладаються у такому порядку: першим - ЕЦП платника податків - фізичної особи, другим - ЕЦП, що є аналогом відбитка печатки платника податків (за наявності);

- після накладання ЕЦП платник податків здійснює шифрування податкового документа в електронному вигляді та направляє його до органів ДПС через телекомунікаційні канали зв'язку. Другий примірник податкового документа в електронному вигляді зберігається у платника податків;

- після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідністі електронного документа затвердженому формату (стандарту);

- перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним;

- підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційнго зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС;

- якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційнго зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС;

- датою та часом надання податкового документа в електронному вигляді до органів ДПС є дата та час, зафіксовані у першій квитанції.

Отже, з розміщеної на офіційному веб-порталі Державної фіскальної служби України інформації вбачається можливість укладання договору про визнання електронних документів не лише в паперовому вигляді, але і в електронному, крім того, доказом укладання договору, який підписується ЕЦП посадових осіб платника податків і ЕЦП відбитка печатки та ЕЦП ДПС України, є друга квитанція. Водночас, у випадку відхилення органом ДПС Договору платнику податків також надсилається друга квитанція з зазначенням причини відмови (що відповідає порядку подання платником податків податкових документів в електронній формі телекомунікаційними каналами зв'язку в п. 7 розд. ІІІ Інструкції №233).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2016 позивач, за наявності програмного забезпечення та чинних посилених сертифікатів відкритих ключів, отриманих від акредитованого центру сертифікації ключів, скористався способом укладання договору про визнання електронних документів в електронній формах.

Позивач стверджує, що не отримав від відповідача жодного повідомлення про підписання чи відмову в укладанні договору про визнання електронних документів у вигляді квитанції №2, формування якої в обов'язковому порядку передбачена Інструкцією №233.

Відповідач надав суду копію листа від 03.03.2016 №2366/10/26-50-10 за результатами розгляду листа від 17.02.2016 №1/17 (адвокатський запит), яким було повідомлено позивача, що в поданому договорі не зазначено електронну адресу підприємства, що унеможливлює прийняття пропозиції щодо укладання договору про визнання електронних документів від 17.02.2016. Також, було повідомлено, що після дотримання позивачем вимог розділу ІІІ Інструкції №233, питання стосовно підписання договору про визнання електронних документів буде розглянуто та прийнято рішення, відповідно до норм та строків в установленому законодавством порядку.

Відповідач у письмових поясненнях вх. №60883 від 02.08.2016 повідомив суду, що вищенаведений лист був скерований на електронну адресу з якої надійшов від ТОВ "РЕСУРС ЦЕНТР ГРУП" договір про визнання електронних документів.

Відтак, матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем, що останній за результатами розгляду договору про визнання електронних документів від 01.02.2016 не надсилав "РЕСУРС ЦЕНТР ГРУП" ані квитанцію №2 про укладання договору, ані квитанцію №2 про відхилення договору із обов'язковим зазначенням причини відмови.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності (пасивна поведінка, не вчинення необхідних дій) щодо не укладання договору про визнання електронних документів від 01.02.2016 шляхом не надання довідки №2 підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ЦЕНТР ГРУП" договір про визнання електронних документів від 01.02.2016, суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 7 розділу ІІ Інструкції №233 підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов, встановлених в статтею 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис"; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/ блокований).

Суд встановив, що у випадку спроби укласти договір про визнання електронних документів від 01.02.2016 за реєстраційним номером: позивач не дотримався порядку укладання договору про визнання електронних документів, передбаченого пунктом 5.3 розділу ІІІ Інструкції №233 (платник податків ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору), а саме: не зазначено електронну адресу підприємства, що вбачається із листа-відмови Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 03.03.2016 №2366/10/26-50-10.

Відповідно до Інструкції №233, саме орган державної податкової служби, де зареєстрований платник податків, на його запит, уповноважений на підписання договору про визнання електронних документів (п. 6 розділу ІІІ).

Як вбачається зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналогічна позиція підтверджується постановою Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 року № П-278/10, в якій зазначено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки суд не може підміняти орган державної податкової служби, а саме Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Відповідно до пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд зобов'язати відповідача зареєструвати всі податкові накладні позивача за період неправомірного неукладання договору про визнання електронних документів від 01.02.2016, що починається з 01.02.2016 і до 10.03.2016 (включно).

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем не надано суду жодного доказу про неприйняття відповідачем податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ЦЕНТР ГРУП", а саме: не надано ані податкові накладні, які позивач намагався зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних, ані докази відмови відповідача у прийнятті конкретних накладних.

Крім того, відповідно до Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246, повноваженнями щодо прийняття/відмови у прийнятті податкової накладної наділена Державна фіскальна служба України, а не її територіальні органи, в томі числі і не Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна вимога про зобов'язання відповідача зареєструвати всі податкові накладні позивача є безпідставною та необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, що полягає у не укладенні договору №010220161 про визнання електронних документів від 01.02.2016, шляхом не надання Довідки № 2 у встановлені строки.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов