Справа № 2610/3926/2012
Суддя: Волошин В. О.
Дата ухвалення: 2012-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2610/3926/2012
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 червня 2012 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого -судді: Волошина В.О.

при секретарях: Тімановській О.М., Даниленко Н.А., Романовій В.В.,

Горошку О.О., Паламарчук А.О., Пелеху В.В., Цапко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва справу за адміністративними позовами ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації, Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, Головного Управління Державної казначейської служби України в м. Києві, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, які заявляють самостійні вимоги, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_10, ОСОБА_11, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртуртранс"про визнання дій/бездіяльності незаконною; зобов'язання вчинити дії; відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями/бездіяльністю, -

в с т а н о в и в :

В вересні 2003р. позивачка ОСОБА_5 та її чоловік ОСОБА_12 звернулися до суду, в порядку цивільного судочинства з позовом (а.с. 32-34 т.1) до відповідачів: КМДА (далі по тексту -відповідач 1), КМР (далі по тексту -відповідач 2), Головного управління земельних ресурсів КМДА (далі по тексту -відповідач 3), треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_8, в якому просили суд: зобов'язати відповідачів передати позивачам у приватну власність земельну ділянку безоплатно для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибну ділянку) площею -0,1 га і для ведення садівництва -0,07 га, а всього 0,17 га за адресою: АДРЕСА_1.

В процесі розгляду справи ОСОБА_12 помер. Позивачкою ОСОБА_5 змінювалися і доповнювалися заявлені позовні вимоги (а.с. 81-84 т. 2, а.с. 2-5 т. 10).

Крім того, в березні 2003р. позивачка ОСОБА_6 звернулася до суду з самостійними вимогами до тих самих відповідачів, третіх осіб, що і позивачка ОСОБА_5 (а.с. 2-4 т. 4), в якому просила суд: визнати відмову в безоплатній передачі їй земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд безпідставною; зобов'язати відповідачів передати їй безоплатно земельну ділянку у розмірі 0,1 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) за частковий рахунок присадибної ділянки, яка закріплена в користуванні за домоволодінням АДРЕСА_1 та видати державний акт, який буде посвідчувати право власності на вказану земельну ділянку; в рішенні зазначити місце розташування ділянки, щодо якої подано позов, її розмір - 0,1 га та межі.

До того ж, оскільки ОСОБА_7 є спадкоємцем померлого ОСОБА_12 за заповітом, то ним також було подано позов (а.с. 110-115 т. 3) до тих самих відповідачів, третіх осіб, а також зазначено, в якості третьої особи ОСОБА_10 - головного землевпорядника Оболонського району м. Києва.

В свою чергу треті особи ОСОБА_9 і ОСОБА_8 також звернулися до суду з позовами, як треті особи з самостійними вимогами (а.с. 151-153 т.1, а.с. 91-101 т. 5, а.с. 54-58 т. 3, а.с. 204-205 т. 10).

Всі вище зазначені позови, як позивачів: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, так і третіх осіб з самостійними вимогами: ОСОБА_9, ОСОБА_8 були об'єднанні в одне провадження.

Судом до участі у справі, в якості третіх осіб було притягнуто ОСОБА_11, ТОВ "Укртуртранс", а також, в якості співвідповідача Головне Управління Державної казначейської служби України в м. Києві (далі по тексту -відповідач 4).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2011р., враховуючи, що в одному провадженні, попередніми складами суддів, були об'єднанні позовні вимоги п'яти позивачів, і вказані позови, містять вимоги, які розглядаються, як за правилами адміністративного судочинства, так і за правилами цивільного судочинства, а також беручи до уваги, що вимоги були заявлені до набрання чинності діючим ЦПК України, було роз'єднано їх в окремі самостійні провадження:

Так, позовні вимоги: ОСОБА_5 (а.с. 32-34 т.1, а.с. 81-84 т. 2, а.с. 2-5 т. 10) про визнання позивачки землекористувачем земельної ділянки, повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства; ОСОБА_6 (а.с. 96-101 т. 3, а.с. 2-4 т. 4) про визнання за нею право набуття на земельну ділянку за давністю користування, повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства; ОСОБА_7 (а.с. 110-115 т. 3) про визнання права на безоплатну приватизацію земельної ділянки, як правонаступника померлого ОСОБА_12 повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства; третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_9 (а.с. 151-153 т. 1, а.с. 91-101 т. 5) про визнання його законним користувачем земельної ділянки повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства; третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_8 (а.с. 54-58 т. 3, а.с. 204-205 т. 10) про визнання його законним користувачем земельної ділянки повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства, решта позовних вимог про визнання дій/бездіяльності незаконною, зобов'язання вчинити дії; визнання відповіді незаконною; відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями/бездіяльністю повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням, вищезазначеної ухвали суду, на підставі Розділу ХІ ЦПК України; Розділу VІІ КАС України; судом частина вищезазначених вимог розглядається в порядку адміністративного судочинства.

Так, в своїх остаточних редакціях позовних заяв, позивачі та треті особи просили суд, а саме позивачка ОСОБА_5:

1. Визнати відповідь відповідача 3, що в листі від 20 серпня 2003р. надану за дорученням КМДА незаконною, яка суперечить нормам земельного права та такою, що створила перешкоду у набутті і реалізації ОСОБА_12 разом з позивачкою його дружиною права власності на частину зазначеної земельної ділянки за НОМЕР_1 в державному земельному кадастрі, оскільки той лист за № 03-20/16946 перешкодив передати до відповідача 3: письмову згоду землекористувачів ОСОБА_9 і ОСОБА_8 на вилучення частини земельної ділянки на користь їх батьків, довідку про склад сім'ї (форма 3), бо ділянка передбачалася і для житлового будівництва, що надало відповідачу 3 не узагальнювати матеріали і не готувати запити до Головархітектури, Державного управління екології та природних ресурсів в м. Києві, Міської СЕС із зазначенням умов та обмежень використання земельних ділянок, які мають міститись у їх висновках;

2. Визнати, що відповідач 2 на порушення ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування", п. "б"ч. 1 ст. 81 ЗК України і п. 7.2 "Порядку набуття права на землю юридичними особами та громадянами у м. Києві", затвердженого рішенням відповідача 2 від 14 березня 2002р. за № 313/1747 незаконно не направило заяви (клопотання) чоловіка позивачки ОСОБА_12 до відповідача 3 за підписом міського голови або секретаря ради для опрацювання в установленому законом порядку, а замість цього відповідач 1 давав доручення;

3. Зобов'язати відповідача 2 направити заяву (клопотання) ОСОБА_12 разом з заявою позивачки за підписом міського голови або заступника міського голови -секретаря ради до відповідача 3, останній в свою чергу після отримання від позивачки: письмової згоди землекористувачів ОСОБА_9 і ОСОБА_8 на вилучення 0,1 га ділянки; ксерокопії паспорта позивачки; довідка про склад сім'ї (форма 3), бо ділянка передбачається для житлового будівництва, зобов'язати узагальнити подані матеріали і виготовити запити до Головархітектури, Державного управління екології та природних ресурсів в м. Києві, Міської СЕС із зазначенням умов та обмежень використання земельної ділянки, що по АДРЕСА_1, які мають міститися у їх висновках;

4. Зобов'язати відповідача 3 скласти проект відведення земельної ділянки землевпорядною організацією і поданий до відповідача 3 розглянути матеріали і підготувати проект рішення відповідача 2 про затвердження проекту відведення та передачі у власність позивачки частини земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 для житлового будівництва;

5. Спонукати відповідача 2 в місячний термін розглянути проект рішення і прийняти це рішення про першочергову безоплатну передачу позивачці у власність 0,1 га земельної ділянки, що по АДРЕСА_1 для житлового будівництва;

6. Зобов'язати відповідача 3 на підставі рішення відповідача 2 про першочергову передачу позивачці земельної ділянки у власність площею 0,1 га для житлового будівництва, здійснити перенесення її меж у натуру (на місцевість) та виготовити документ, що посвідчуватиме право власності позивачки на землю і видати позивачці державний акт про право власності на землю;

7. Зобов'язати відповідача 3 після виготовлення документа, що посвідчуватиме право власності позивачки на землю, провести його державну реєстрацію;

8. Постановити окрему ухвалу, щодо порушення відповідачами 2, 3 порядку розгляду письмових звернень, конституційних прав позивачки і її законних інтересів, норм земельного права та щодо систематичного введення її в оману, щодо порушення заборони на дискримінацію;

9. Встановити, що мала місце дискримінація, що завдало позивачці моральну шкоду і стягнути через відповідача 4 з держбюджету або з місцевого бюджету на користь позивачки моральну шкоду в сумі 100000,0 грн., яка завдана бездіяльністю відповідача 2, рішеннями і діями відповідача 3, щодо самої позивачки, так і її померлого чоловіка, а також щодо її близьких родичів ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_13

Позивачка ОСОБА_6 просила суд, в своїй остаточній редакції позовної заяви:

1. Визнати відповідь відповідача 3 у листі № 03-20/1534 від 19 січня 2004р. за підписом ОСОБА_10 надану за дорученням відповідача 1 № 133-М-2177/2 незаконною, а відтак такою, що створила перешкоду у набутті і реалізації позивачкою прав на вказану земельну ділянку площею 0,1 га на підставі набувальної давності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд;

2. Зобов'язати відповідача 3 розробити проект рішення про безоплатну передачу позивачці земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1;

3. Зобов'язати відповідача 2 прийняти рішення про безоплатну передачу позивачці зазначеної земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок ділянки, що по АДРЕСА_1, в рішенні суду зазначити місце розташування ділянки, щодо якої заявлені позовні вимоги, розмір ділянки для безоплатної передачі її у приватну власність позивачки;

4. Зобов'язати відповідача 3 на підставі рішення відповідача 2 видати позивачці державний акт про право власності на землю площею 0,1 га, що розташована по АДРЕСА_1;

5. Зобов'язати відповідачів 2, 3 усунути існуючі перешкоди і надати погоджувальні документи на безоплатну передачу позивачці вказаної земельної ділянки площею 0,1 га, що по АДРЕСА_1 та не створювати позивачці в подальшому нові перешкоди;

6. З урахуванням ступеня вини кожного з відповідачів стягнути на користь позивачки моральну шкоду в сумі 10000,0 грн., яка завдана позивачці безпідставною відмовою, яка зафіксована у листі № 03-20/1534 від 19 січня 2004р. за підписом ОСОБА_10, якою створено довготривалу тяганину протягом 2004р. та І половини 2005р., що змусило позивачку відстоювати її права в суді, а у той час, як відповідач 2 своїми рішеннями від 18 листопада 2004р. за №№ 700/2110, 700-2/2110, 700-4/2110, 700-6/2110, 700-7/2110, 700-14/2110 передавав земельні ділянки громадянам із земель, що закріплені за санаторієм ім. Першого Травня, а це крім протиправної поведінки, щодо позивачки, ще й додатково завдало їй душевних страждань.

7. У разі прийняття судового рішення на користь іншої особи, яка бере участь у справі і заявила позовні вимоги стосовно тої самої земельної ділянки, що і позивачка, і відповідно з-за відсутності вільної для позивачки земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за частковий рахунок ділянки, що по АДРЕСА_1, позивачка просила зобов'язати відповідача 2 надати їй погодження і розробити проект відведення позивачці безоплатно у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 0,1 га за рахунок земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_2, яка граничить з ділянкою по АДРЕСА_1;

8. Зобов'язати відповідача 2 прийняти рішення про безоплатну передачу позивачці земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) за частковий рахунок ділянки, що розташована по АДРЕСА_2 на підставі якого відповідач 3 надасть позивачці державний акт про право власності на вказану земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_7 просив суд, в своїй позовній заяві:

1. Визнати відповідь відповідача 3 у листі № 03-20/16946 від 20 серпня 2003р. за підписом ОСОБА_14 надану за дорученням відповідача 1 № 133-Т-7719 незаконною, а відтак такою, що створила перешкоду у набутті і реалізації права на земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 0,1 га на підставі набувальної давності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд;

2. Зобов'язати відповідача 3 розробити проект рішення про безоплатну передачу позивачу земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1;

3. Зобов'язати відповідача 2 прийняти рішення про безоплатну передачу позивачу зазначеної земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок ділянки, що по АДРЕСА_1, в рішенні суду зазначити місце розташування ділянки, щодо якої заявлені позовні вимоги, розмір ділянки для безоплатної передачі її у приватну власність позивачу;

4. Зобов'язати відповідача 3 на підставі рішення відповідача 2 видати позивачу державний акт про право власності на землю площею 0,1 га, що розташована по АДРЕСА_1;

5. Зобов'язати відповідачів 1, 2 усунути існуючі перешкоди і надати погоджувальні документи на безоплатну передачу позивачу вказаної земельної ділянки площею 0,1 га, що по АДРЕСА_1 та не створювати позивачу в подальшому нові перешкоди;

6. Постановити окрему ухвалу, щодо порушення відповідачами 2, 3 порядку норм земельного права і надіслати цю ухвалу органам вищого рівня по відношенню до цих відповідачів.

Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_9 просив суд, в своїй остаточній редакції позовної заяви:

1. Визнати відповідь відповідача 3, що в листі № 03-20/1576 від 19 січня 2004р. за підписом ОСОБА_10, надану за дорученням відповідача 1 № 133-Т-17961 незаконною, яка суперечить нормам земельного права та такою, що створила перешкоди у набутті і реалізації ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 права власності на зазначену земельну ділянку за НОМЕР_1, тобто у приватизації по кожному виду використання земельної ділянки;

2. Визнати, що відповідач 2 на порушення ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування", п. "б"ч. 1 ст. 81 ЗК України незаконно залишив без розгляду заяву ОСОБА_9 від 25 листопада 2003р., оскільки рішення щодо неї в місячний термін не прийнято;

3. Зобов'язати відповідача 3 розробити в місячний строк проект рішення про приватизацію ОСОБА_9 частини вказаної земельної ділянки, що по АДРЕСА_1, а саме: в розмірі 570 кв.м. для обслуговування належної ОСОБА_9 частини жилого будинку, господарських будівель і споруд; в розмірі 430 кв.м. для будівництва і обслуговування нового жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), і максимальний розмір ділянки, яку може приватизувати ОСОБА_9 по даному виду використання - 0,1 га; в розмірі 684 кв.м. для ведення індивідуального садівництва; в розмірі 57 кв.м. для індивідуального гаражу;

4. Спонукати відповідача 2 в місячний термін розглянути проект рішення і прийняти це рішення про приватизацію ОСОБА_9 вказаної земельної ділянки по АДРЕСА_1 у вищезазначених розмірах для обслуговування належної ОСОБА_9 частини жилого будинку, господарських будівель і споруд; в розмірі 430 кв.м. для будівництва і обслуговування нового жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку); в розмірі 684 кв.м. для ведення індивідуального садівництва; в розмірі 57 кв.м. для індивідуального гаражу;

5. Зобов'язати відповідача 3 на підставі рішення відповідача 2 видати кожному з співвласників вказаного домоволодіння державний акт про право власності на землю виходячи з розрахунку, що ОСОБА_9 власник 57/100 домоволодіння, а ОСОБА_8 власник -43/100;

6. Зобов'язати відповідачів 1, 3 усунути існуючі перешкоди приватизації вказаної ділянки та не створювати їх в подальшому;

7. Зобов'язати відповідача 1 надати дозвіл на розподіл адреси АДРЕСА_1 на дві окремі адреси;

8 Постановити окрему ухвалу, щодо порушення відповідачами 2, 3 порядку розгляду звернень ОСОБА_9, його конституційних прав і законних інтересів, норм земельного права та щодо систематичного введення в оману ОСОБА_10;

9. Стягнути на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 10000,0 грн., яка завдана, йому, власнику 57% будинку, рішеннями, діями (бездіяльністю) відповідачами 2, 3, ОСОБА_10, щодо ОСОБА_9, а також, щодо його близьких родичів.

Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_8 просив суд, в своїй остаточній редакції позовної заяви:

1. Визнати відповідь відповідача 3, викладену у листі № 03-20/1576 від 19 січня 2004р. незаконною;

2. Зобов'язати відповідача 2 прийняти рішення, щодо безоплатної передачі ОСОБА_8 50 % земельної ділянки, яка закріплена за будинком (АДРЕСА_1);

3. Зобов'язати відповідача 3 видати ОСОБА_8 державний акт про право власності на 50 % земельної ділянки, яка закріплена за будинком (АДРЕСА_1).

Свої позовні вимоги позивачі та треті особи з самостійними вимогами обґрунтовували тим, що вони є користувачами земельної ділянки по АДРЕСА_1. Крім того, позивачка ОСОБА_6 також користується сусідньою з цією земельною ділянкою по АДРЕСА_2. Всі численні звернення позивачів, третіх осіб з самостійними вимогами до відповідачів 1-3, щодо здійснення безоплатної приватизації вказаних земельних ділянок були залишенні без задоволення, у зв'язку з чим останні вимушені були звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

В судовому засіданні, позивачка ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах, і в інтересах решти позивачів та третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_9, заявлені позовні вимоги, з урахуванням поданих змін та уточнень підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити.

Треті особи з самостійними вимогами ОСОБА_9, ОСОБА_8, а також відповідачі 1, 2, клопотали перед судом про розгляд справи у їх відсутність, відповідачами 2, 3 були подані письмові заперечення на позови.

Представник відповідача 3, проти позову заперечувала, зазначаючи, що відповідачем 3 не було порушено права ні позивачів, ні третіх осіб з самостійними вимогами, відповідач 3, діяв у відповідності до чинного законодавства, просила суд в задоволенні всіх позовів відмовити.

Відповідач 4, треті особи без самостійних вимог, про час та місце розгляду справи оповіщалися в установленому законом порядку, поважності причин неявки суду не повідомили.

Допитані, в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_15 суду пояснили, що позивачі та треті особи з самостійними вимогами тривалий час користуються зазначеними земельними ділянками, проте бездіяльність відповідачів 1-3, щодо несвоєчасного розгляду відповідних заяв і клопотань про надання безоплатно земельних ділянок у власність, систематичне "перекручування"земельного законодавства спричиняє їм моральні страждання.

Суд, заслухавши пояснення учасників, які з'являлися в судові засідання, допитавши свідків розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позови, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позови позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не підлягають задоволенню, а позови третіх осіб з самостійними вимогами: ОСОБА_9, ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод, та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно -правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, домоволодіння АДРЕСА_1 належало ОСОБА_16

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25 червня 1981р. зареєстрованим у книзі Київського БТІ 10 липня 1981р. за № 8085 спадкоємцем вказаного домоволодіння став ОСОБА_9

17 вересня 1997р. між третіми особами з самостійними вимогами було укладено договір дарування, за яким ОСОБА_9 подарував ОСОБА_8 43/100 частин зазначеного домоволодіння.

Рішенням Київради від 07 грудня 1954р. за № 2052 були затверджені висновки результатів обміру земельних ділянок. В користування за домоволодінням АДРЕСА_1 зареєстрована земельна ділянка площею 0,2768 га, з яких зареєстровано за землекористувачем 0,0910 га і підлягало вилученню і заліченню до міськземфонду 0,1858 га.

За матеріалами інвентаризації, виконаної СП "Топос"в 2000р. та даними державного земельного кадастру, земельна ділянка площею 0,2768 га знаходиться в користуванні.

Судом достовірно встановлено, що користувачами вказаної земельної ділянки, загальною площею 0,2768 га є треті особи з самостійними вимогами, які добросовісно нею користуються та сплачують відповідні податки. Позивачі не надали суду належних і допустимих доказів, на підтвердження того, що вони є землекористувачами земельної ділянки по АДРЕСА_1. Покази допитаних в судовому засіданні свідків, з приводу зазначеного факту користування саме позивачами земельною ділянкою, судом оцінюються критично, оскільки не підтверджується в сукупності дослідженими судом решти письмових доказів.

Судом достовірно встановлено, що 19 травня, 04 липня, 04 серпня 2003р. чоловік позивачки ОСОБА_5 -ОСОБА_12 особисто звертався письмово на ім'я голови відповідача 2 ОСОБА_17 з заявами на підставі Законів України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", як ветеран праці і ВВВ з проханням надати безоплатно у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і для садівництва.

20 серпня 2003р. відповідачем 3 за підписом заступника начальника Управління ОСОБА_12 було надано відповідь за № 03-20/16946.

Звертаючись до суду з п. 1 позовних вимог ОСОБА_5 просила суд зазначену відповідь від 20 серпня 2003р. визнати незаконною, як таку, що порушує її права, однак суд з вказаним не може погодитися, оскільки ОСОБА_12 звертався виключно в своїх інтересах, і відповідь була надана йому особисто, тому в цій частині вимоги позивачки ОСОБА_5 не підлягають задоволенню.

Не підлягають задоволенню і вимоги позивачки ОСОБА_5 заявлені нею в п. 2, 3 вимог, оскільки ОСОБА_12 за життя звертався виключно в своїх інтересах, позивачка не уповноважувала його діяти і в своїх інтересах, як і не може бути направлена заява позивачки ОСОБА_5 від 05 січня 2006р. за підписом міського голови або заступника міського голови -секретаря ради до відповідача 3, оскільки при поданні вказаної заяви позивачкою не було надано письмової згоди землекористувачів ОСОБА_9 і ОСОБА_8 на вилучення частини земельної ділянки.

Враховуючи те, що вимоги позивачки ОСОБА_5 зазначені в п. 4-7 є похідними від вимог в п. 2, 3, то підстав для їх задоволення суд не вбачає, оскільки вони є передчасними.

Як і не знайшло свого підтвердження, в судовому засіданні, що мало місце дискримінація позивачки ОСОБА_5, а також останній незаконними діями/бездіяльністю відповідачів 1-3 було спричинено моральну шкоду, а тому вимоги викладені в п. 9 також не підлягають задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 19 грудня 2003р. позивачка ОСОБА_6, яка діяла в своїх інтересах, і в інтересах на той час неповнолітнього сина ОСОБА_7 звернулася до голови відповідача 1 з заявою, щодо безоплатного надання земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва і обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1.

19 січня 2004р. листом за № 03-20/1534 за підписом ОСОБА_10 позивачці ОСОБА_6 було роз'яснено порядок отримання земельної ділянки, при цьому судом встановлено, що при подачі вказаної заяви позивачкою взагалі не було надано письмової згоди землекористувачів: третіх осіб з самостійними вимогами на вилучення земельної ділянки або її частини. Таким чином, у суду відсутні правові підстави для задоволення вимог позивачки ОСОБА_6 зазначені в п. 1 її остаточних вимог.

Враховуючи те, що подана позивачкою ОСОБА_6 заява не містила всіх документів, а також не відповідала вимогам закону, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог позивачки ОСОБА_6, зазначені в п. 2-5 остаточних позовних вимог.

Оскільки судом не встановлена протиправність дій/бездіяльності відповідачів 1-3, відносно позивачки ОСОБА_6, то не підлягають задоволенню і вимоги визначені в п. 6 остаточної редакції позовних вимог.

В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що позивачка ОСОБА_6 добросовісно та відкрито користується земельною ділянкою по АДРЕСА_2, а також зверталася в досудовому порядку про надання їй безоплатно у власність чи в користування вказаної земельної ділянки, а тому вимоги позивачки ОСОБА_6 викладені в п. 7, 8 вимог не підлягають задоволенню.

В п. 1 своїх позовних вимог позивач ОСОБА_7, як правонаступник померлого ОСОБА_12 просив суд визнати відповідь відповідача 3 у листі № 03-20/16946 від 20 серпня 2003р. за підписом ОСОБА_14 надану за дорученням відповідача 1 № 133-Т-7719 незаконною, а відтак такою, що створила перешкоду у набутті і реалізації права на земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 0,1 га на підставі набувальної давності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Однак, як встановлено було судом ОСОБА_12 особисто звертався письмово на ім'я голови відповідача 2 ОСОБА_17 з заявами на підставі Законів України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", як ветеран праці і ВВВ з проханням надати безоплатно у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і для садівництва. Пільги, які передбачені зазначеними вище Законами України для ветеранів праці і ветеранів ВВВ не можуть бути успадковані взагалі, а тому суд приходить до висновку, що правових підстав для задоволення зазначеного п. 1 позовних вимог ОСОБА_7 немає.

Не підлягають задоволенню і вимоги зазначені позивачем ОСОБА_7 в п. 2-5 позовної заяви, оскільки судом не встановлено порушення прав вказаного позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Судом встановлено, що 28 січня 2002р. третіми особами з самостійними вимогами були подані заяви до голови відповідача 2, відповідно до яких останні просили передати їм у спільну часткову власність земельну ділянку площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1. В подальшому треті особи з самостійними вимогами, подали заяви про зупинення розгляду їх заяв від 28 січня 2002р.

Крім того, судом встановлено, що 25 листопада 2003р. третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_9 звернувся до голови відповідача 1/голови відповідача 2 з заявою про надання йому у приватну власність безоплатно, земельної ділянки по АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель; для ведення садівництва; для індивідуального гаражу, площею, яка визначена ЗК України.

19 січня 2004р. третій особі з самостійними вимогами ОСОБА_9 було надано відповідь № 03-20/1576, в якій ОСОБА_9 було повідомлено, що він має право отримати безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,1 га разом з іншим співвласником домоволодіння, розгляд питання, щодо надання земельної ділянки для будівництва гаража є недоцільним, як і не може бути задоволено клопотання про надання земельної ділянки для садівництва.

06 червня 2005р. третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_8 звернувся до голови відповідача 2 з заявою про надання йому у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель.

14 липня 2005р. відповідачем 3 було надано відповідь третім особам з самостійними вимогами за № 03-20/20103, що за ухвалою суду заборонено відчужувати у будь - якій спосіб зазначену ними земельну ділянку.

У відповідності з п. 1 Розділу IX "Прикінцеві положення"ЗК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2002 р.

Відповідно до п. 5 Постанови Верховної Ради УРСР "Про порядок введення в дію Земельного кодексу УРСР"від 18 грудня 1990р. та п. 1 Розділу Х "Перехідні положення"ЗК України рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу.

Пунктом 7 цього Розділу Х "Перехідні положення"ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Частиною 1 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян"передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ч. 3, 4 цієї статті відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України, в редакції, яка була чинна на час звернення третіх осіб з самостійними вимогами з вищезазначеними заявами, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

В судовому засіданні, не встановлено, що питання, які ставилися третіми особами з самостійними вимогами, щодо приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_1 на пленарне засідання відповідача 2 не виносилось і рішення прийняте не було, проект рішення відповідачем 3 не готувався, при цьому третіми особами з самостійними вимогами були виконані всі вимоги закону, на відміну від позивачів.

Таким чином, суд вважає, що відповідач 2 в порушення положень ст. 118 ЗК України, ст. 15 Закону України "Про звернення громадян"не розглянув заяв третіх осіб з самостійними вимогами від 25 листопада 2003р., 06 червня 2005р. про приватизацію земельної ділянки, яка перебуває у їх користуванні і розташована по АДРЕСА_1.

Доводи представника відповідача 3, про те, що третім особам з самостійними вимогами було надано відповіді, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 118 ЗК України та п. 6.2., 6.3 Порядку набуття права на землю юридичними особами та громадянами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради за № 313/1747 від 14 березня 2002р. визначено вичерпний перелік матеріалів та документів, які додаються до заяви про приватизацію земельної ділянки та порядок розгляду поданих матеріалів про приватизацію земельної ділянки, від фізичних осіб не вимагається подання окремих заяв про приватизацію земельних ділянок по кожному виду користування, а також не передбачено розроблення проектів відведення земельної ділянки, яка перебуває в користуванні фізичної особи.

У відповідності з ч. 1, 2, 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Таким чином, суд визнає, що відповідь відповідача 3 за № 03-20/1576 від 19 січня 2004р. (п. 1 вимог) надана третій особі з самостійними вимогами ОСОБА_9 є такою, що суперечить нормам земельного законодавства, а саме щодо неможливості останнім здійснити приватизацію безоплатно земельної ділянки площею по 0,1 га для обслуговування жилого будинку, і не можливість приватизації частини земельної ділянки з цільовим використанням для садівництва та для індивідуального гаражу, оскільки це суперечить численним рішенням відповідача 2, щодо надання земельних ділянок в цій місцевості з зазначеним видом цільового використання.

Також суд вважає, вірним визнати протиправною бездіяльність відповідача 2, щодо не розгляду заяв третіх осіб з самостійними вимогами від 25 листопада 2003р., 06 червня 2005р. про безоплатну приватизацію земельної ділянки, по АДРЕСА_1 (п. 2 позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_9.).

Стосовно позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_8 (п. 1 остаточної редакції позовної заяви), то суд вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідь відповідача 3, викладена у листі № 03-20/1576 від 19 січня 2004р. стосувалася саме третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_9, щодо поданої ним заяви.

З метою захисту порушених прав третіх осіб з самостійними вимогами (п. 3, 4, 6 вимог ОСОБА_9, п. 2 вимог ОСОБА_8 -підлягають частковому задоволенню), суд вважає вірним зобов'язати відповідачів 2, 3 у місячний строк з часу набрання постанови суду законної сили, розробити проект рішення про безоплатну передачу ОСОБА_9, ОСОБА_8 земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1, загальною площею 0,2768 га, за нормами визначені ст. 121 ЗК України, з цільовим призначенням для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, для будівництва індивідуального гаражу, з урахуванням ідеальних частин останніх в домоволодінні АДРЕСА_1 та розглянути на пленарному засіданні їх заяви від 25 листопада 2003р., 06 червня 2005р., про приватизацію вказаної земельної ділянки, загальною площею 0,2768 га, за нормами визначені ст. 121 ЗК України, з цільовим призначенням для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, для будівництва індивідуального гаражу, з урахуванням ідеальних частин третіх осіб з самостійними вимогами в домоволодінні АДРЕСА_1.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_9, викладені в п. 5 остаточної редакції позовної заяви, та в п. 3 остаточної редакції позову ОСОБА_8 то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки вказані вимоги є передчасними.

Не підлягають задоволенню вимоги третьої особи ОСОБА_9, зазначені ним в п. 7 вимог, оскільки в судовому засіданні не встановлено, те що співвласниками було здійснено поділ будинку по АДРЕСА_1 в натурі, визнано за ними право власності, як на окремий об'єкт, і ОСОБА_9 звертався саме до відповідача 1 з проханням надати дозвіл на розподіл адреси АДРЕСА_1 на дві окремі адреси.

Не знайшло свого підтвердження, а також необґрунтовані вимоги третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_9, викладені ним в п. 9 остаточних позовних вимог, щодо відшкодування моральної шкоди, а тому в цій частині позов також не підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині постановлення окремої ухвали, які були заявлені позивачами: ОСОБА_5 (п. 8), ОСОБА_7 (п. 6), третьою особою з самостійними вимогами ОСОБА_9 (п. 8), то суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають також задоволенню, оскільки, як визначено в ст. 166 КАС України, це є правом суду, щодо реагування на порушення закону, з метою направлення ухвали відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Відповідно до ст. 94 КАС України, суд вважає, що слід стягнути з бюджету м. Києва, відповідача 3 на користь третіх осіб з самостійними вимогами судовий збір в розмірі по 1,7 грн. на кожну.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 17, 19, 69, 71 - 73, 86, 94, 158 - 163, 166, 167, 185, 186 КАС України; ст. ст. 14, 19, 55, 56 Конституції України; ст. ст. 116, 118, 120, 152, Розділом Х Земельного кодексу України; ст. ст. 1, 15, 19, 20 Закону України "Про звернення громадян"; ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування"; Рішенням Київської міської ради за № 313/1747 від 14 березня 2002р. "Про затвердження Порядку набуття права на землю юридичними особами та громадянами в м. Києві", суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративних позовів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації, Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, Головного Управління Державної казначейської служби України в м. Києві, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, які заявляють самостійні вимоги, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_10, ОСОБА_11, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртуртранс"про визнання дій/бездіяльності незаконною; зобов'язання вчинити дії; відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями/бездіяльністю -відмовити.

Адміністративні позови третіх осіб з самостійними вимогами ОСОБА_8, ОСОБА_9 -задовольнити частково.

Визнати відповідь Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації за № 03-20/1576 від 19 січня 2004р. надану ОСОБА_9, такою, що суперечить нормам земельного законодавства.

Визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради, щодо не розгляду заяв ОСОБА_9 від 25 листопада 2003р., ОСОБА_8 від 06 червня 2005р. про безоплатну приватизацію земельної ділянки, по АДРЕСА_1.

Зобов'язати Головне управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації та Київську міську раду у місячний строк з часу набрання постанови суду законної сили, розробити проект рішення про безоплатну передачу ОСОБА_9, ОСОБА_8 земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1, загальною площею 0,2768 га, за нормами визначені ст. 121 ЗК України, з цільовим призначенням для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, для будівництва індивідуального гаражу, з урахуванням ідеальних частин останніх в домоволодінні АДРЕСА_1 та розглянути на пленарному засіданні заяви ОСОБА_9 від 25 листопада 2003р., ОСОБА_8 від 06 червня 2005р., про приватизацію вказаної земельної ділянки, загальною площею 0,2768 га, за нормами визначені ст. 121 ЗК України, з цільовим призначенням для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, для будівництва індивідуального гаражу, з урахуванням ідеальних частин ОСОБА_9 і ОСОБА_8 в домоволодінні АДРЕСА_1.

Стягнути з бюджету м. Києва, Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації на користь ОСОБА_9, ОСОБА_8 судовий збір в розмірі по 01 /одній / грн. 70 коп. на кожного.

В решті вимог адміністративних позовів третіх осіб з самостійними вимогами ОСОБА_8, ОСОБА_9 - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою суду за наслідками апеляційного провадження.

На підставі частини 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 27 червня 2012 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено та підписано 02 липня 2012 року.

Суддя: