Справа № 587/1555/16-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 р. Справа № 587/1555/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського районного суду Сумської області від 17.10.2016р. по справі № 587/1555/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Суми капрала поліції Петренка Євгенія Вікторовича

про оскарження постанови по справі про адмінправопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Сумського районного суду Сумської області з адміністративним позовом до Поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Суми капрала поліції Петренка Євгенія Вікторовича (далі по тексту - відповідач, Поліцейський роти № 2 батальйону УПП м. Суми капрал поліції Петренко Є.В.), в якому просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 496238 від 03 серпня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в розмірі 425 грн. та закрити провадження по адміністративній справі.

Постановою Сумського районного суду Сумської області від 17.10.2016 року по справі № 587/1555/16-а у задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону УПП в м. Суми Петренка Євгена Вікторовича про оскарження постанови по справі про адмінправопорушення відмовлено за його необґрунтованістю.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського районного суду Сумської області від 17.10.2016 року по справі № 587/1555/16-а та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що 3 серпня 2016 року щодо нього винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 496238, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в сумі 425 грн.. Позивач з даною постановою не згоден, оскільки вважає останню незаконною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, а також складеною за відсутності належних доказів та з грубим порушенням норм діючого законодавства України.

Пояснив, що, керуючи автомобілем BMW 530, номерний знак НОМЕР_1, 03.08.2016 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 рухався з району «Блакитних озер» в м. Суми. Помітив, що за ним рухається автомобіль патрульної поліції. Стверджує, що при виїзді на вул. Черепіна дотримався вимог Правил дорожнього руху, включив світловий сигнал повороту. Після проїзду перехрестя вулиць Троїцька - Леваневського позивач був зупинений поліцейським роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Суми капралом поліції Петренко Євгенієм Вікторовичем, який повідомив останнього, що під час проїзду перехрестя біля заправки «Укртатнафта» та перестроювання на ділянці дороги біля Сумської обласної лікарні, перестроювання на дорозі по вул. Леваневського позивач порушив п.п.9.2 Правил дорожнього руху, тобто тричі не включив відповідний сигнал повороту. Зазначає, що протокол про адмінправопорушення не складався, позивачу було запропоновано написати пояснення. Зазначає, що в своїх поясненнях позивач вказав, що Правил Дорожнього руху не порушував, світловий сигнал повороту включав завжди завчасно, перешкод іншим учасникам руху не чинив. А також вказує, що, всупереч вимогам Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідач не надав жодних доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення та безпідставно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення. Отже, з викладених доводів вважає рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню, а його позовні вимоги задоволенню.

Представник відповідача, у наданих до суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу, посилаючись на порушення позивачем Правил дорожнього руху, з викладених підстав, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Розгляд справи просив провести без участі представника відповідача.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 3 серпня 2016 року поліцейським роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Суми капралом поліції Петренко Є.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №496238 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.9.2 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн..

Як вбачається з вказаної постанови, підставою для винесення останньої слугувало те, що водій автомобіля BMW 530 номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 о 17 год. 17 хв. 03 серпня 2016 року, рухаючись по вул. Черепіна в м. Суми при виїзді від торгівельного центру «Епіцентр» не подав світловий покажчик повороту відповідного напрямку, а саме поворот праворуч та продовжив рух в напрямку вулиць Троїцької та Леваневської (а.с.3).

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся з даним позовом про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення до суду.

Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_5 пояснив, що перебував в патрульному автомобілі на маршруті разом з інспекторами Петренком Є.В. та Матвєєвим В.В.. Біля 17.00 год. в районі виїзду від «Епіцентру» помітили автомобіль, який не включив покажчик повороту, повернув праворуч та продовжив рух в напрямок Черепінського мосту, обласної лікарні та вулиці Леваневського. Оскільки співробітники поліції не встигли зафіксувати правопорушення на камеру, останні почали їхати за автомобілем і вимогу про зупинку заявили на вулиці Леваневського, оскільки раніше зупиняти автомобіль було безпечно для руху інших автомобілів. У присутності ОСОБА_5 відповідач пояснив позивачу причину зупинки. Зазначив, що водій порушення Правил дорожнього руху допустив тричі: на вул. Черепіна та під час перестроювання зі смуги на смугу. Водій не погодився з тим, що ним допущено порушення, заявив вимогу про надання матеріалів відеофіксації. Пояснив, що обставини фіксувались нагрудною камерою, проте на час розгляду справи запис не зберігся через сплив строку.

Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_6 пояснив, що був присутнім у серпні місяці поточного року у патрульному автомобілі під час виявлення порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 та зазначив, що позивач під час виїзду з району «Блакитних озер» не включив покажчик повороту. Пояснив, що спочатку співробітники поліції звернули увагу на водія вказаного автомобіля, оскільки виникла підозра щодо можливого перебування останнього у нетверезому стані та на патрульному автомобілі почали рухатися за автомобілем позивача. Зазначив, що під час виїзду на вул. Черепіна, при перестроюванні позивач не подавав світловий покажчик повороту відповідного напрямку. При зупинці водій пояснив, що покажчик включав, однак останній міг відключитись автоматично та поліцейські його не побачили.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено вимоги п. п. 9.2 Правил дорожнього руху.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 496238 від 03 серпня 2016 року, ОСОБА_1 визнано винним в порушенні п.п. 9.2 Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 23).

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 вказаного Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до абз. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, причиною зупинки відповідачем транспортного засобу позивача стало порушення п.п. 9.2 Правил дорожнього руху.

За загальним правилом, відповідно до ст. 254 КУпАП, фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 258 КУпАП, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123,статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним в порушенні п.п. 9.2 Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 23).

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

За змістом п.п. 9.2 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивачем допущено порушення п. 9.2 Правил дорожнього руху.

Колегія суддів зауважує, що на вимогу суду апеляційної інстанції відповідачем не було надано відібраних пояснень особи, яка притягається до відповідальності, а також пояснень свідків щодо вчиненого адміністративного правопорушення, всупереч вимогам ч. 2 ст. 268 КУпАП. Крім того, в судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції свідки не змогли чітко зазначити обставини вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1, передаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Доводи відповідача щодо неоднократного порушення позивачем п. 9.2 Правил дорожнього руху колегією суддів не приймаються, оскільки згідно з постановою серії ПС2 № 496238 від 03 серпня 2016 року, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності саме за те, що останній, рухаючись по вул. Черепіна в м. Суми при виїзді від торгівельного центру «Епіцентр», не подав світловий покажчик повороту відповідного напрямку, а саме поворот праворуч та продовжив рух в напрямку вулиць Троїцької та Леваневської.

Інші докази, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, матеріали адміністративної справи не містять та не були надані а ні до суду першої інстанції, а ні до суду до суду апеляційної інстанції.

Відповідно положень ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним протоколу, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п. п. 9.2 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем до суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача, з приводу того, що останній не порушував п.п. 9.2 Правил дорожнього руху, не надано, колегія суддів, приходить до висновку, що вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП не підтверджується жодним доказом, що свідчить про необґрунтованість винесення поліцейським роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Суми капралом поліції Петренком Євгенієм Вікторовичем постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 496238 від 03 серпня 2016 року.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що відповідач, складаючи постанову с праві про адміністративне правопорушення, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, а тому заявлені позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що постанова Сумського районного суду Сумської області від 17.10.2016 року по справі № 587/1555/16-а не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вона ухвалена при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції, внаслідок допущених порушень підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Сумського районного суду Сумської області від 17.10.2016р. по справі № 587/1555/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 496238 від 03 серпня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн..

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Дюкарєва С.В.
Повний текст постанови виготовлений 06.12.2016 р.