Справа № 820/5379/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 грудня 2016 р. №820/5379/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд: - скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 17.06.2016 р. на загальну суму 146085,96 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями 29217,19 грн. у повному обсязі.

В обґрунтування позову зазначив, що в результаті проведення планової документальної перевірки ФОП ОСОБА_2 було складено Акт №962/20-34-17-03-07/НОМЕР_2 від 03.06.2016 року «Про результати планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 (і.п.н. НОМЕР_2) з питань дотримання вимог податкового законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року.» На підставі вказаного акту було винесено податкове повідомлення-рішення № від 17.06.2016 р. на суму податкового зобовязання 116666,77 грн. та штрафної санкції 29217,19 грн. Позивач зазначив, що висновки перевірки є виключно припущеннями інспектора, всі витрати підтверджені первинними документами, як того і вимагає ст.138 ПКУ, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене без належної на те правової підстави та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце повідомлений належним чином, причини неприбуття не повідомив. У письмових запереченнях на адміністративний позов зазначив, що перевіркою ФО-П ОСОБА_2 встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу у загальному розмірі 638605,36 грн., в результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб у розмірі 116868,77 грн. На підставі викладеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області в період з 16.05.2016 року по 27.05.2016 року була проведена документальна планова виїзна перевірка господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства правильності нарахування, обчислення, та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, за результатами якої складено акт від 03.06.2016 № 962/20-34-17-03-07/НОМЕР_2.

Відповідно до висновків акту перевірки від 03.06.2016 року №962/20-34-17-03-07/НОМЕР_2 відповідачем встановлено порушення ФОП ОСОБА_2 п.п.44.1, п.п. 44.6 ст.44, п.138.2 ст.138, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, а саме виявлено завищення валових витрат з січня 2013 р. по грудень 2015 року у сумі 116868,77 грн. (без ПДВ).

На підставі висновків викладених в акті перевірки від 03.06.2016 року №962/20-34-17-03-07/НОМЕР_2, контролюючим органом було винесено податкове повідомлення-рішення № від 17.06.2016 року на загальну суму 146085,96 грн.

З висновками відповідача, що викладені у зазначеному акті перевірки позивач не погодився, надавши письмові заперечення, та в подальшому звернувшись із скаргами до ГУ ДФС у Харківській області та ДФС України, проте, скарги в частині скасування вказаного податкового повідомлення-рішення залишилися без задоволення.

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Пунктом 177.2 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що обєктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу (п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 178.3 ст.178 Податкового кодексу України оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Пунктом 177.1 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України (в редакції до 01.01.2015) визначено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування. У разі якщо загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, ставка податку становить 17 відсотків суми перевищення з урахуванням податку, сплаченого за ставкою, визначеною в абзаці першому цього пункту.

Відповідно пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України витрати - сума будь- яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобовязань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з положеннями підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку... Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (п. 138.2 ст.138 Податкового кодексу України). Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг (п. 138.4 ст.138 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 138.8 ст.138 Податкового кодексу України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

До складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що, утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку (пп.138.8.1 п.138.8 ст.138 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Перевіркою ФО-П ОСОБА_2 встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу у загальному розмірі 638605,36 грн., в результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб у розмірі 116868,77 грн.

Судом встановлено, що основним видом діяльності позивача є виготовлення паперових мішків. З наявних матеріалів справи вбачається, що для здійснення такої діяльності позивач придбавав необхідні матеріали, такі як папір та фарба, первинні документи на придбання яких надавалися під час перевірки, а саме накладні та виписки банку щодо оплати цих матеріалів. Вказані матеріали, а саме папір та фарба використовувалися позивачем для виготовлення необхідної продукції (мішків) та її подальшої реалізації.

Судом встановлено, що всі документи, повязані із предметом перевірки за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, надавалися на перевірку, що підтверджується безпосередньо актом перевірки. Надані первинні документи не містять недоліків форми чи змісту, мають всі обовязкові реквізити, передбачені ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що не оспорюється контролюючим органом в акті.

Таким чином, висновок інспектора про відсутність первинних документів із зазначенням лише статті Податкового кодексу України не є обґрунтованим та не відповідає дійсним обставинам справи

Наявні в матеріалах справи документи, зазначені у акті перевірки на арк.11,12 та виключені відповідачем зі складу витрат перевіряємого періоду, підтверджують виготовлення продукції та доробку закупленого товару, які позивач у подальшому реалізовував та відображав дохід у звітності.

Саме ці документи є первинними та підставою для формування розміру показників витрат позивача.

Окрім цього, під кожне замовлення на реалізацію продукції (мішків) позивачем складалася калькуляція, у якій зазначалися номер та дата накладної до якої складено відповідну калькуляцію, найменування покупця, найменування продукції, яка підлягає реалізації, її кількість, перелік матеріалів та їх кількість, які були використані в процесі виробництва продукції, номер та дата накладної, по якій було придбано матеріал та його постачальника. Таким чином, дані калькуляції у повній мірі деталізують процес (ланцюг) придбання матеріалів, які в подальшому використовувалися для виготовлення продукції, яка підлягала реалізації. Саме на підтвердження обєму витрат за 2013-2015 роки та підтвердження всього процесу виробництва, починаючи від придбання необхідних матеріалів до реалізації продукції

Зазначені обставини вказують на те, що позивачем правомірно визначено обєм витрат за 2013-2015 роки у межах здійснення власної господарської діяльності.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансові звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні та зведенні облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити : назву документа (форми), дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно пункту 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704), первинні документи (на паперових і машинозчитованих носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості, повинні мати такі обовязкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до пунктів 2.15, 2.16 вищезазначеного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З огляду на наведене, та враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про недоведеність на протиправність висновків акту (арк. 22 акту) щодо встановлення завищення валових витрат з січня 2013 р. по грудень 2015 р. у сумі 116868,77 грн.

Окремо суд зазначає, що відповідачем не доведено та необґрунтовано висновок, що витрати на придбання матеріалів для виготовлення продукції підлягають виключенню зі складу задекларованих позивачем витрат, натомість перевіркою підтверджено дохід від реалізації цієї самої продукції.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Статтею 87 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Згідно з вимогами ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судовий збір та витрати на правову допомогу у загальному розмірі 3760,86 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 17.06.2016 року на загальну суму 146085,96 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями 29217,19 грн. у повному обсязі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 3760,86 грн. (три тисячі сімсот шістдесят) грн. 86 коп..

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 08.12.2016 року.

Суддя Полях Н.А.