Справа № 607/12501/16-а
Суддя: Грицак Р. М.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2016 Справа №607/12501/16-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Грицака Р.М.

за участю секретаря: Чех Ю.Ю.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання рішення неправомірним та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_3 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання рішення неправомірним та зобовязання вчинити дії. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що із 16 квітня 2008 року їй призначено пенсію за вислугою років відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Державну службу» (в редакції чинній на час призначення пенсії) із розрахунку 90 % від суми заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування на підставі довідок, виданих Головним управлінням статистики у Тернопільській області.Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення до деяких нормативно-правових актів» з 01 грудня 2015 року встановлені нові розміри посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій галузей бюджетної сфери. 17 жовтня 2016 року вона звернулася до ОСОБА_3 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області з заявою про проведення перерахунку пенсії на підставі довідки №13.1-34/458виданої Головним управлінням статистики у Тернопільській області, однак відповідачем 24 жовтня 2016 року листом №494/Д-11 було відмовлено їй у перерахунку персії, посилаючись на те, що згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02.03.2015 року, раніше призначені пенсії не перераховуються, також Законом України «Про дежавну службу» від 10.12.2015 року, який набрав чинності 01.05.2016 року проведення перерахунку песій непередбачено. Вважає, що такі дії відповідача є неправомірними та просить зобовязати відповідача здійснити з 07.05.2016 року перерахунок її пенсії із розрахунку 90% від суми заробітної плати зазначеної у довідці №13.1- 34/458 про заробітнуплату, виданої Головним управлінням статистики у Тернопільській області 13.10.2016 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити, посилаючись на мотиви викладенні в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в судовому засіданні позову не визнав та подав суду письмове заперечення в якому зазначає, що пенсія позивачу призначена у 2008 році на підставі ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, а її перерахунок позивач просить здійснити у серпні 2016 року за ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ, яка лише до 01.01.2015 р. передбачала можливість перерахунку пенсії державного службовця в разі підвищення розміру заробітної плати особи, працюючої на аналогічній посаді, і пунктом 4 Постанови № 865 визначались умови такого перерахунку. Разом з тим, на момент збільшення розміру заробітної плати працюючого державного службовця за посадою, з якої позивач вийшла на пенсію, та на момент її звернення до відповідача із заявою від 17.10.2016 р. щодо перерахунку її пенсії з цих підстав, законодавство змінилось, стаття 37-1 Закону № 3723-ХІІ взагалі втратила чинність, а Постанову № 865 було викладено в іншій редакції, яка не закріплює права особи на перерахунок пенсії з цих підстав, і жодним іншим нормативно-правовим актом також не визначено, ані таке право особи, ані порядку (механізму) перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати та умов його здійснення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав:

Згідно статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності ОСОБА_4 чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Згідно п. 4 ч. 1 статті 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

ОСОБА_1 з 16.04.2008 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у місті Тернополі, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 р. № 1055 «Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» реорганізовано в Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, як отримувач пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 90 відсотків суми її заробітної плати. 17 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_3 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про здійснення перерахунку пенсії у звязку з підвищенням заробітної плати та розміру посадового окладу працюючим державним службовцям.

Листом №494/Д-11 від 24 жовтня 2016 року ОСОБА_3 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області було відмовлено ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії, посилаючись на те, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-УІІІ від 02.03.2015 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про національний банк України ", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Законом України «Про дежавну службу» від 10.12.2015 року, який набрав чинності 01.05.2016 рокупроведення перерахунку песій непередбачено. Крім того форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям №15-1, затверджена постановою правління Пенсійного фонду України виключена на підставі постанови ПФУ від 04.07.2016 року. У зв'язку з цим підстави для перерахуну пенсії відсутні.

Закон України «Про державну службу» встановлює чіткі критерії, за яких державний службовець має право на пенсійне забезпечення.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на час призначення позивачеві пенсії) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України. Пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцяти мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на час призначення позивачеві пенсії) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим держслужбовцям, а також у зв'язку з набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року (в редакції, що діяла на час призначення позивачеві пенсії) заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Згідно частини 7 цієї статті, умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця на той час визначався постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 № 865.

Зокрема, згідно з п.4 Постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31 травня 2000 року у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року №32-ІV«Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Закону України «Про державну службу» визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначена пенсію, - на підставі поданої довідки про одержану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам на підставі документів, поданих для перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію на момент виникнення права на перерахунок. При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії.

Пунктом 5 Постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31 травня 2000 року було встановлено, що перерахунок пенсії проводиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

Постановою Кабінету Міністрів «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09 грудня 2015 року №1013, яка набрала чинності з 15 грудня 2015 року (тобто після виникнення у позивача права на перерахунок пенсії) до Постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31 травня 2000 року внесено зміни, а саме: виключено пункт 4, та пункт 5 викладено в новій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

10 грудня 2015 року прийнято Закон України «Про державну службу» №889-VІІІ, який набрав чинності 01 травня 2016 року. У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723 (пункт 2 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 №889-VІІІ), зокрема, стаття 37-1 цього закону, якою було врегульовано порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року № 292 «Про деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», з 01 травня 2016 року встановлено нові умови оплати праці працюючих державних службовців, затверджено схему посадових окладів підвищеного розміру та розмір надбавок до посадових окладів.

Як вбачається з довідки №131-34/458 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію, виданої 13 жовтня 2016 року Головним управлінням статистики у Тернопільській області, ОСОБА_1 дійсно працювала в Головному управлінні статистики у Тернопільській області на посаді начальника управління та з 01 травня 2016 року її заробітна плата становила б: посадовий оклад 4997,00 гривень; надбавка за ранг, або кваліфікаційний клас, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг 500,00 гривень; надбавка за вислугу років 2498,50 гривень; надбавка за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації 499,70. Загальна сума 8495,20 гривень.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Положеннями ч. 2 ст. 19 ОСОБА_4 України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_4 та законами України.

Стаття 46 ОСОБА_4 України встановлює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із статтею 22 ОСОБА_4 України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_4, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до положень ч.1 ст.8 та ч.1 ст.58 ОСОБА_4 України «в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_4 України має найвищу юридичну силу. Закони України та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_4 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_4 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_4 України гарантується». Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини 1ст. 58 ОСОБА_4 України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 ОСОБА_4 України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Крім того, відповідно до вимог ст. 22 та ст.64 ОСОБА_4 України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян встановлене Законом України «Про державну службу» є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Петриченко проти України» від 12 липня 2016 року визнано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв'язку з тим, що у цій справі національні суди не розглянули доводи заявника з прямим посиланням на статтю ОСОБА_4 України (лист Вищого адміністративного суду України №1875/10-14/16 від 17 серпня 2016 року).

Тому при вирішенні даного спору суд керується в першу чергу нормами ОСОБА_4 України, які мають найвищу юридичну силу, та які не містять права держави Україна застосовувати до правовідносин, які виникли при дії одних законів та продовжують існувати, законодавства, яке прийнято пізніше та яке погіршує становище позивача з приводу належного пенсійного забезпечення, яке існувало при виході його на пенсію.

Отже, позивач є таким, що набув за Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ право на перерахунок пенсії в разі підвищення розміру заробітної плати державним службовцям, та на даний час повинні застосовуватися вимоги ст.37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії позивачу та ст. 42 Закону України «Про обов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивачу була призначена пенсія за віком як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції, яка діяла на час призначення пенсії. Отже, новий порядок перерахунку пенсій державних службовців не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія була призначена до набрання чинності новими законодавчими актами після призначення їм пенсії, у тому числі і на позивача.

Окрім того, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року передбачено, що з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії /щомісячне довічне грошове утримання/ призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника консультанта народного депутата України.

Наведена норма свідчить про те, що з 01 червня 2015 року не здійснюється призначення пенсій відповідно до спеціального законодавства, зокрема, Закону України «Про державну службу», оскільки норми, які регулюють питання пенсійного забезпечення тієї категорії осіб, на яку поширюється дія цих законів, скасовані.

Аналізуючи вказані норми закону та виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, суд приходить до висновку, що зазначені положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VIII від 02 березня 2015 року стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Тому, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 01 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про державну службу».

При цьому, твердження відповідача про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивача, оскільки положення Закону України «Про державну службу» щодо проведення перерахунку пенсій державним службовцям, втратили чинність з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VIII від 02 березня 2015 року, є необґрунтованими. Таке застосування норм права суперечить вимогам ч.1 ст. 58 ОСОБА_4 України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відмова ОСОБА_3 об'єднаного управління Пенсійного фонду України у перерахунку пенсії позивачу, з розрахунку 90% від суми заробітної плати, виходячи з її розміру, зазначеного у довідці № 13.1-34/458 від 13 жовтня 2016 року Головного управління статистики у Тернопільській області про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, є неправомірною. Згідно п.5 постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення і перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та зобов'язати відповідача здійснити з 17.10.2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ в розмірі 90% заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з врахуванням підвищення заробітної плати на відповідній посаді з 01 травня 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06 квітня 2016 року №292.

Згідно ч. 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Так як рішення ухвалено на користь позивача, позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань сплачений ним при подачі позову судовий збір в розмірі 551,20грн.

На підставі викладеного, відповідно до ОСОБА_4 України, Закону України «Про державну службу», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», керуючись ст.ст. 6, 7, 8, 9, 10, 11, 14, 71, 94, 99, 159-163, 167, 183-2, 186, ч. ч. 1, 3 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії ОСОБА_3 об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно заяви від 17.10.2016 року.

Зобов'язати Тернопільське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести з 17.10.2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 із розрахунку 90% від суми заробітної плати зазначеної у довідці №13.1- 34/458 про заробітну плату виданої Головним управлінням статистики у Тернопільській області від 13.10.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_3 об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області 551, 20 гривень судового збору на користь ОСОБА_1.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддяОСОБА_5