Справа № 309/6212/15-а
Суддя: Кемінь В. Д.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 309/6212/15-а
Провадження № 2-а/309/61/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" листопада 2016 р. м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кемінь В.Д.

при секретарі судового засідання Плиска Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Стеблівської сільської ради Хустського району про скасування рішення , -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому просила поновити строк на звернення з позовом до суду, визнати дії Стеблівської сільської ради Хустського району Закарпатської області неправомірними, скасувати рішення №9 Стеблівської сільської ради 32 сесії шостого скликання про залишення рішення №20 від 23.01.2015 року тридцятої сесії шостого скликання та рішення №17 від 31.10.2014 року двадцять девятої сесії шостого скликання без змін про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки у приватну власність площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по вул. Шевченка №9 в с. Стеблівка Хустського району Закарпатської області. Позов мотивовано тим, що рішенням дванадцятої сесії пятого скликання Стеблівської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 12.10.2007 року, позивачці передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Шевченка №9 в с.Стеблівка Хустського району, площею 0,08 га. Після прийняття даного рішення, а саме в період з 2008 по 2015 роки, за вказану землю позивачка сплачувала земельний податок. 31 жовтня 2014 року двадцять девятою сесією шостого скликання Стеблівської сільської ради, було прийнято рішення під № 7 про утримання від надання позивачці дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,08га за рахунок земель Стеблівської сільської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель в с. Стеблівка по вул. Шевченка №9, Хустського району. Рішенням Стеблівської сільської ради тридцять першої сесії шостого скликання №17 від 20.02.2015 року була створена тимчасова слідча комісія по вказаній ситуації. Однак рішенням 32 сесії Стеблівської сільської ради, залишено без змін рішення №20 від 23.01.2015 року тринадцятої сесії шостого скликання та рішення №17 від 30.10.2014 року двадцять девятої сесії шостого скликання. Позивачка вважає, що оскаржуваними рішеннями Стеблівська сільська рада Хустського району незаконно позбавила її земельної ділянки площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться в с.Стеблівка вул. Шевченка №9. Просила задовольнити позовні вимоги, поновивши їй строк на звернення з позовом до суду, оскільки про оскаржуване рішення вона дізналась лише у червні 2015 року.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася. ЇЇ представник ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій підтримав вимоги адміністративного позову та просив розглядати справу на підставі наявних доказів доданих до позовної заяви.

Представник відповідача - Стеблівської сільської ради Хустського району в судове засідання не зявився. До суду надійшов лист за підписом сільського голови ОСОБА_3, в якому останній просив суд розглядати справу без участі їх представника, відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд вважає, що у відповідності до ст. 128 КАС України справу можливо вирішити у відсутності учасників судового розгляду на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, з урахуванням заяв представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи та дослідивши додані до позовної заяви письмові докази суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням 12 сесії Стеблівської сільської ради пятого скликання Хустського району Закарпатської області від 12.10.2007 року «Про безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність», позивачці передано безоплатно у приватну власність, згідно з вимогами ст.126,121 Земельного кодексу, земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських споруд по вул. Шеченка №9 площею 0,08 га.

Згідно довідки, виданої першим заступником начальника ОДПІ від 09.12.2015 року, за позивачкою ОСОБА_1 відповідно до відомостей наданих Стеблівською сільською радою Хустського району в інформаційній системі «Податковий блок» рахується присадибна ділянка площею 0,08 га. За період з 2008 року по 2015 рік позивачкою сплачувався земельний податок за вказану земельну ділянку.

31 жовтня 2014 року двадцять девятою сесією шостого скликання Стеблівської сільської ради, було прийнято рішення під №7 про утримання від надання позивачці дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,08 га за рахунок земель Стеблівської сільської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель в с. Стеблівка по вул. Шевченка №9 у звязку з появою нових претендентів. При цьому суд звертає увагу на те, що вказана земельна ділянка уже була передана позивачці безоплатно у приватну власність на підставі рішення дванадцятої сесії пятого скликання Стеблівської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 12.10.2007 року. Відомостей про скасування, або визнання незаконним вказаного рішення у суду не має.

Частина пята статті 116 Земельного кодексу України (далі - Кодекс) передбачає, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Статтею 141 ЗК України встановлені підстави припинення права користування земельною ділянкою, а саме:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Порядок вилучення земельних ділянок визначений статтею 149 ЗК України. Відповідно до частини другої статті 149 ЗК України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Доказів щодо припинення прав ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку з боку відповідача суду не надано.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Стеблівської сільської ради тридцять першої сесії шостого скликання №17 від 20.02.2015 року була створена тимчасова слідча комісія по ситуації, що склалась навколо земельної ділянки по вул. Шевченка №9 Хустського району Закарпатської області, однак рішенням 32 сесії Стеблівської сільської ради, залишено без змін рішення №20 від 23.01.2015 року тринадцятої сесії шостого скликання та рішення №17 від 30.10.2014 року двадцять девятої сесії шостого скликання.

Відповідно до вимог ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність дій, рішень чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Упродовж розгляду даного адміністративного провадження, відповідачем - Стеблівською сільською радою Хустського району, не надав суду будь-яких доказів на спростування вимог та доказів позивачки, чи на підтвердження правильності прийняття оскаржуваного рішення.

За таких обстави, суд констатує, що позивачка правомірно у відповідності до вимог ст.ст.121,126 ЗК України набула право власності на земельну ділянку, натомість відповідач неправомірними діями позбавляє її реалізувати надане їй ЗК України та Конституцією України таке право.

Таким чином, суд оцінивши в сукупності добуті в судовому засіданні докази вважає, що доводи ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження під час судового розгляду і підлягають до задоволення.

При подачі позовної заяви ОСОБА_1 просила поновити їй пропущений процесуальний строк на звернення до суду за захистом порушеного права, оскільки про таке вона дізналася лише у червні 2015 року і дана вимога на думку суду підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб

Відповідно до ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає її права, свободи або інтереси порушені субєктом владних повноважень.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною 17.07.1997 року, є частиною національного законодавства. Пунктом 1 статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить його спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За установленою практикою Європейського суду з прав людини процесуальні гарантії, визначені у ст.6 стосовно справедливості, публічності та негайності, втрачають сенс за відсутності захисту передумов для отримання цих гарантій, а саме - доступу до суду.

Відповідно до вимог ст.100,102 КАС України з урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 пропущений нею процесуальний строк на звернення з позовом до суду, як такий що пропущений з поважних причин.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами Конституції України, ст.ст.6,17,100,102,157-163 КАС України, ст.ст.116,121 Земельного кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення з позовом до суду.

Визнати неправомірним та скасувати рішення №9 від 29.05.2015 року Стеблівської сільської ради Хустського району Закарпатської області 32- сесії шостого скликання «Про звіт тимчасової комісії».

Сторонами на постанову може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_4

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_4