Справа № 826/25502/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 грудня 2016 року № 826/25502/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві
про визнання дій протиправними, скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві, в якому просить:

1) визнати дії ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві щодо прийняття податкового повідомлення-рішення від 29.08.2014 р. № протиправними;

2) скасувати податкове повідомлення-рішення прийняте ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві від 29.08.2014 р. № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 07.12.2016 р. провадження в частині позовних вимог про визнання дій ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві щодо складання акту від 11.06.2014 р. № 457/17-01/НОМЕР_2 про результати документальної позапланової перевірки щодо своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. протиправними та скасування акту ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві від 11.06.2014 р. №457/17-01/НОМЕР_2 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р., - закрито.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо винесення оскаржуваного повідомлення-рішення.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх повністю з тих підстав, що волевиявлення кредитора щодо прощення позивачу частини боргу значною мірою зменшило суму понесених ним збитків, проте не призвело до отримання прибутку. Вважає дії позивача щодо не включення до річної податкової декларації за 2012 рік суми анульованої банком заборгованості у розмірі 511 568,23 грн. по нарахованих відсотках за користування кредитом відповідають вимогам чинного законодавства.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомив. Заперечень по суті заявлених позовних вимог не надав.

Зважаючи на неявку в судове засідання представника відповідача суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р.

Перевіркою встановлено порушення платником податків - фізичною особою ОСОБА_1:

- вимог пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 розділу ІІ, п. 176.1 ст. 176, п. 179.1, п. 179.2 ст. 179 розділу IV Податкового кодексу України, фізична особа ОСОБА_1 не подав декларацію про отримані доходи за 2012 рік до ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м.Києві;

- вимог п. 167.2 ст. 167 та пп.174.2.2 п. 174.2 ст. 174, п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік - 84 391,40 грн.

За результатами перевірки складено акт від 11.06.2014 р. № 457/17-01/НОМЕР_2 та винесено податкове повідомлення-рішення від 29.08.2014 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 105 659,25 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 84 391,40 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 21 267,85 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України) базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п. 164.2 ст.164 ПК України.

При цьому, відповідно до пп. 14.1.47, 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 зазначеного Кодексу дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

В свою чергу, визначення "доходів", наведене у пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України, розуміється як загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

З контексту наведених норм Кодексу слідує, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.03.2007 р. між позивачем та ПАТ «УніКредит Банк» було укладено договір про іпотечний кредит № MRTG-84. Протягом дії вказаного договору у позивача виникла прострочена заборгованість у розмірі 911 218,23 грн.

В подальшому, позивач погасив частину заборгованості на користь ПАТ «УніКредитБанк», а залишок боргу у розмірі 511 568,23 грн. було списано 06.08.2012 р.

Між тим, висновки відповідача щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства ґрунтуються на тому, що позивач повинен був в силу абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України відобразити вказану суму в річній декларації та самостійно сплатити суму податку на доходи з фізичних осіб.

Вказана обставина стала підставою для проведення посадовими особами контролюючого органу документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету.

Відповідно до пп. 162.1.1. п.162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

В силу норм абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Між тим, у відповідності до пп. 165.1.49 п. 165.1 ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Так, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання (пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України).

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 509 цього Кодексу зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.

Нарахування пені та штрафів є засобом забезпечення виконання основного зобов'язання перед третьою особою - банком.

Таким чином, вирішуючи питання щодо необхідності подання платником декларації за період, в якому був отриманий дохід та чи належить такий дохід до оподаткованого, суд повинен встановити, які саме складові боргу були прощені кредитором та чи підпадають суми такого боргу під визначення додаткового блага.

Листом від 15.11.2012 р. вих. № 6743/IV ПАТ «УніКредит Банк» повідомив позивача про те, що в зв'язку із невиконанням позивачем зобов'язань частина заборгованості за Кредитним договором була погашена за рахунок продажу предмета іпотеки, а саме: квартири АДРЕСА_2, а решта списана 06.08.2012 р. на підставі постанови Правління ПАТ «УніКредит Банк» № 191 від 20.07.2012 р. в сумі 64 002,03 доларів США, що за курсом НБУ становило 511 568,23 гривень.

Станом на 15.11.2012 р. заборгованість позивача була анульована банком та, відповідно до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України анульований борг в сумі 64 002,03 доларів США, що за курсом НБУ становить 511 568,23 грн. включено до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь позивача.

З урахуванням наведеного, банк повідомив позивача про необхідність самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з загальної суми анульованого боргу та відобразити його в річній декларації.

На виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.05.2016 р. ПАТ «Укрсоцбанк», який є правонаступником прав та обов'язків ПАТ «УніКредит Банк», надав суду постанову Правління ПАТ «УніКредит Банк» від 25.09.2012 р.

У п. 5 вказаної постанови визначено, що після завершення звернення стягнення на іпотечне майно позичальника, залишок заборгованості гр. ОСОБА_1 по кредитному договору знято з позабалансового рахунку як анульовану списану заборгованість цього позичальника.

Згідно із п. 6 цієї ж постанови при анулюванні залишку боргу, що залишився після продажу предмету іпотеки, у гр. ОСОБА_1 виникло податкове зобов'язання у відповідності до вимог чинного законодавства.

Разом з тим, проаналізувавши надані ПАТ «Укрсоцбанк» докази, суд приходить до висновку про неможливість визначення складових суми анульованого позивачу боргу за кредитним договором № MRTG-84 від 28.03.2007 р., тобто інформацію з якої б вбачалося, яку саме суму боргу було прощено позивачу, зокрема, тіло кредиту, суму нарахованих штрафних санкцій, пеню чи відсотків за користуванням кредитом.

В контексті наведеного вище, беручи до уваги те, що з наявних в матеріалах справи доказів не можливо встановити, які складові входили в суму прощенного боргу (тіло кредиту, відсотки, пеня, штраф), виходячи із положень п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України, відповідно до якого, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків, суд приходить до висновку про те, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено, що прощена позивачу сума боргу є доходом, одержаним як додаткове благо у розумінні пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, зокрема, те що прощена сума частини боргових зобов'язань є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

З огляду на вищевикладене та, з урахуванням наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку про безпідставність висновків контролюючого органу про порушення позивачем пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, абз. "д" 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України та п. 49.18.4 п.49.18 ст. 49, п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України в частині заниження оподатковуваного доходу, отриманого у вигляді додаткового блага та як наслідок правомірне неподання позивачем декларації за 2014 рік до податкової інспекції, у зв'язку з чим оскаржуване податкове повідомлення рішення суд вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 86 КАС України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню повністю.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати дії ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві щодо прийняття податкового повідомлення-рішення від 29.08.2014 р. № протиправними.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві від 29.08.2014 р. № .

4. Судові витрати в сумі 974,40 грн. присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Святошинському районі районі ГУ ДФС у м.Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.О.Іщук