Справа № 2-а-1609/10
Суддя: Гриценко П. П.
Дата ухвалення: 2010-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Путивльський районний суд Сумської області
Справа № 2-а-1609/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2010 року м. Путивль

Суддя Путивльського районного суду Сумської області Гриценко П.П. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Путивльському районі Сумської області (далі УПФУ) про зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що відноситься до категорії дітей війни і згідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни має право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на те, що такі виплати УПФУ здійснюються не у відповідності із цим Законом, просив визнати незаконною бездіяльність УПФУ та зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком та стягнути недоплачене з 01.01.2010 р. по день винесення рішення судом підвищення до пенсії.

В своїх письмових запереченнях на позов УПФУ позов не визнало з посиланням на відсутність у нього коштів на ці виплати та на законодавчу невизначеність механізму вирахування розміру мінімальної пенсії за віком з метою реалізації положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ст. 28 Закону України «Про загальнообов'зкове пенсійне страхування» не підлягає застосуванню в силу ч. 3 цієї статті. Вказувало і на порушення строків звернення до суду.

Позаяк предметом позову є нарахування та виплата підвищення до пенсії, в силу п. 2 ч. 1 ст.183-2 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку скороченого провадження.

Ухвалою судді Путивльського районного суду від 10.12.2010 року позов в частині вимог про здійснення перерахунку і виплат за період 01.01.2010 по 08.06.2010р. залишено без розгляду.

Вивчення матеріалів справи та оцінка повідомлених сторонами обставин є підставою для висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та перебуває на обліку в УПФУ, має статус дитини війни у розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 6 цього закону в редакції від 18.11.2004 р. (далі Закон № 2195-IV), дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищуються на 30відсотків мінімальної пенсії за віком.

Таке підвищення до пенсії в період заявлених вимог позивач отримував щомісячно в сумі 49 грн. 80 коп., тобто у розмірі, встановленому п. 8 постанови КМ України № 530 від 28.05.2008 р. «Деякі питання соціального захисту окремих категорії громадян». Підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком було виплачено йому по 31.12.2009 р. на підставі постанови Путивльського районного суду від 29.04.2010 р.

Разом з тим, протягом заявлених вимог дія ст. 6 Закону України № 2165-IV (в редакції 22.05.2008 р.) не зупинялась, її редакція змін не зазнавалась, тому вона підлягала застосуванню при обчисленні пенсії позивачу.

Розмір такого підвищення , визначений п.8 постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», не міг бути застосованим через суперечність положення Закону № 2165-IV, норми якого мають вищу юридичну силу.

Законодавча невизначеність механізму вирахування мінімальної пенсії за віком з метою реалізації положень ст. 6 Закону № 2165-IV, наявність якої констатував в п. 3.2 ухвали № 27-у/2009 від 19.05.2009 р. Конституційний Суд України , не є перешкодою для вирішення спору, оскільки в силу ч. 4 ст. 8 КАС України заборонена відмова у розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів не повності , неясності, суперечності чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

На підставі ч. 7 ст. 9 КАС України до правовідносин сторін за аналогією закону слід застосувати загальні норми щодо мінімального розміру пенсії за віком, які в даному випадку містяться лише у Законі України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування » (далі Закон № 1058-IV), ч. 1 ст. 28 якого мінімальна пенсія за віком була встановлена на рівні розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином протягом заявлених позовних вимог позивачу мав бути визначений розмір підвищення до пенсії виходячи з 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закноу України № 1058-IV, а зворотнє свідчить про порушення його право на державну соціальну підтримку дітей війни, гарантовану Законом № 2195-IV.

Є безпідставними посилання УПФУ, обовязком якого згідно «Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах» (затвердженого постановою правління ПФУ від 30.04.2002 р. № 8-2) є забезпечення нарахування (перерахунку) і виплати пенсій, на відсутність бюджетного фінансування соціальних гарантій, передбачених Законом № 2165-IV, оскільки якщо чинне правове регулювання передбачає виплату певних надбавок, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні закони є чинними , а також посилатися на відсутність коштів на причину невиконання своїх зобовязань, про що зауважив Європейський суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 р. по справі «Кечко проти України».

У відповідності до ч. 1 ст. 99 КАС України , адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Виходячи з наведеного, суд вважає можливим відновити порушені права позивача на своєчасне отримання підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону № 2165-IV зобовязавши субєкта владних повноважень нарахувати та виплатити недоотримані суми такого підвищення з 09.06.2010 р. по 24.12.2010 р., тобто по день винесення рішення у справі з урахуванням раніше отриманих сум.

За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 94 КАС України підлягають присудженню з Державного бюджету України на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, ст.ст. 8-9,34, 99, 183-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного Фонду України в Путивльському районі Сумської області в частині не проведення нарахування і виплат ОСОБА_1 підвищення до пенсії у відповідності до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з 09.06.2010 року.

3. Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Путивльському районі Сумської області (вул. Кірова, 34 м. Путивль ) здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з підвищення її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни із розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, і провести виплату недоплачених сум пенсії за період з 09.06.2010 р. по 24.12.2010 р., з урахуванням виплачених коштів за ці місяці.

4. у задовленні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3 грн. 40 коп. в рахунок повернення судового збору.

Постанова підлягає негайному виконанню відповідачем .

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Путивльський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з моменту отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:підпис

Копія вірна

Суддя

Путивльського районного суду ОСОБА_2