Справа № 2а-8341/11/1370
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2011-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2011 р. № 2а-8341/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Шинкар Т.І.,

за участю секретаря Васильків О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м.Львова до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про скасування постанови від 15.07.2011р. ВП №27590854, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м.Львова (далі-Управління) звернулося у Львівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (далі ВДВС), просить скасувати постанову 15.07.2011р. ВП №27590854. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що державним виконавцем прийнято до виконання виконавчий документ з порушенням ст.ст. 21, 25, 26 Закону України ?Про виконавче провадження?, оскільки дане виконавче провадження підвідомче відділу примусового виконання рішень органів виконавчої служби.

Позивач явку повноважного представника не забезпечив, подав заяву про розгляд справи у відсутності повноважного представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, проте на адресу суду подав заперечення, в яких позов не визнав та просив розглядати справу без участі повноважного представника. Зазначив, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження відповідає вимогам, передбаченим Законом України ?Про виконавче провадження? та предявлений виконавчий документ до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення у відповідності до ст. 20 цього Закону.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами справи, відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 12 серпня 2011 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються Законом України ?Про виконавче провадження? від 21 квітня 1999 року № 606-XIV з наступними змінами і доповненнями (далі-Закон №606).

В судовому засіданні встановлено, що Львівським окружним адміністративним судом 24.04.2009р. було видано виконавчий лист за №2а-8372/08/1370.

На підставі вищезгаданого виконавчого документа старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.07.2011р. ВП №27590854. В даній постанові в графі назва документу вказано - виконавчий лист № 2а-8372/08/1370 виданий 24.04.2009, Львівським окружним адміністративним судом, в графі боржник Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м.Львова, в графі стягувач ОСОБА_1.

Статтею 17 Закону 606 передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно статті 18 Закону № 606 у виконавчому документі повинні бути зазначені: найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо.

Згідно ст.25 Закону №606 державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ч. 2 статті 21 Закону №606 на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, міські, районні, міжрайонні, інші прирівняні до них прокуратури, військові прокуратури гарнізонів, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

Згідно із статтею 3 Закону України ?Про державну виконавчу службу? районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції є органами державної виконавчої служби та є юридичними особами, мають відповідні рахунки в органах Державного казначейства України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках, гербову печатку. Виконання рішень, перелік яких встановлено законом, покладається на державних виконавців.

У відповідності п. 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах Управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах, що затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України 30.04.2002р. № 8-2 з наступними змінами такі є органами Пенсійного Фонду, підвідомчими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного Фонду України.

Боржником по оспорюваному виконавчому провадженні є Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, який входить в структуру Пенсійного Фонду України та підвідомчий Головному управлінню Пенсійного Фонду України у Львівській області.

Крім того, згідно ст. 20 Закону №606 право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

В позовній заяві не наведено жодних обґрунтованих законних підстав щодо порушення старшим державним виконавцем вимог Закону №606.

Оскільки, згідно ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України, то суд розцінює дії Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова щодо оскарження вищезазначеної постанови не інакше, як ухилення від виконання судового рішення щодо проведення ОСОБА_1 донарахування і виплату підвищення до пенсії.

Відповідно до ч.3 ст. 2 та до ст. 11 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАСУ, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Як вбачається з матеріалів справи представником позивача доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог не наведено, а судом порушень при прийнятті оспорюваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.07.2011р. ВП №27590854 не встановлено, і тому суд приходить до переконання, що старший державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений законом.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача не підтверджені матеріалами справи, не доведені у судовому засіданні, і тому у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо судових витрати, то у відповідності до ст.94 КАС України такі не належить зі сторін спору.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративний позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 17.08.2011 року.

Суддя Шинкар Т.І.

З оригіналом згідно

Суддя Шинкар Т.І.