Справа № 808/1508/16
Суддя: Нестеренко Людмила Олексіївна
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року Справа № 808/1508/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нестеренко Л.О., при секретарі Фесик А.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представників третьої особи 1 ОСОБА_5 та ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства Сервіор

до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області

третя особа 1: Семенівська сільська рада,

третя особа 2: Мелітопольська міська рада Запорізької області,

третя особа 3: Мелітопольська районна державна адміністрація Запорізької області

про визнання недійсним висновку, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Сервіор» звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, треті особи: Семенівська сільська рада, Мелітопольська міська рада Запорізької області, Мелітопольська районна державна адміністрація Запорізької області, про визнання недійсним висновку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що експерти Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області поверхнево віднеслися до дослідження, перевірки та аналізу наданого на державну експертизу проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж с. Семенівка Мелітопольського району Запорізької області на предмет відповідності його вимогам законодавства, стандартам, нормам і правилам.

В пункті 10 оскаржуваного висновку № 33 від 29 лютого 2016 року («Зауваження та пропозиції до землевпорядної документації») зазначено 12 зауважень щодо вказаної землевпорядної документації. Дані зауваження зроблені безпідставно, носять формальний (що не впливає на законність земельної документації) характер, є надуманими, викладеними без реальної оцінки поданих документів та їх змісту, стосуються переважно порядку оформлення документів, що призвело до винесення відповідачем неправомірного рішення у вигляді висновку № 33 від 29 лютого 2016 р.

Відповідачем, всупереч вимогам Закону України «Про державну землевпорядну експертизу» застосовано найсуворіший висновок державної експертизи із можливих трьох варіантів, а саме: землевпорядна документація, яка не відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється негативно і не погоджується. Однак, зі змісту Висновку № 33 від 29 лютого 2016 р. слідує, що об'єкт державної експертизи міг бути направлений на доопрацювання. Експертами не враховано того, що зазначені ними зауваження носять виправний характер та стосуються не порушень конкретних норм закону, а швидше порядку оформлення того чи іншого документу. Відтак, такі зауваження могли би бути усунені чи з приводу них могли бути надані обґрунтовані пояснення, у випадку надання часу для доопрацювання проекту землеустрою. Але, як вважає позивач, всупереч вимогам чинного законодавства України, експерти неправомірно вирішили застосувати негативну оцінку та не погодити проект землеустрою.

З цих підстав позивач просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідач проти позову заперечив. Подав письмові заперечення, в яких зазначив, що за результатами проведення обовязкової державної експертизи проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж с. Семенівка Мелітопольського району Запорізької області виявлено велику кількість зауважень, а тому такому проекту був наданий негативний висновок та відмовлено в його погодженні. При цьому, відповідач вказує, що експерти діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством. З цих підстав просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представники третьої особи 1 в судовому засіданні адміністративний позов підтримали.

Представник третьої особи 2 в попередніх судових засіданнях заперечував проти задоволення адміністративного позову, в судове засідання не зявився з невідомих причин.

Представник третьої особи 3 в попередніх судових засіданнях адміністративний позов підтримав, в судове засідання також не зявився, у своїй заяві просить суд заслухати справу у його відсутність.

Заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін та матеріалів справи, 03.02.2016р. Позивач надав до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області для проведення обовязкової державної експертизи проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж с. Семенівка Мелітопольського району Запорізької області.

Цей проект землеустрою був розроблений позивачем на замовлення Семенівської сільської ради на підставі рішення Семенівської сільської ради від 17.07.2015 року №04.

За результатами підсумкової оцінки державної експертизи проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж с. Семенівка Мелітопольського району Запорізької області було оцінено відповідачем негативно, як такий, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, про що було надано висновок відповідачем № 33 від 29.02.2016.

Суд вважає протиправним оскаржуваний позивачем висновок відповідача з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 5 ЗУ «Про державну експертизу землевпорядної документації» основними принципами державної експертизи є:

- законність;

- компетентність при проведенні державної експертизи;

- об'єктивність досліджень об'єктів державної експертизи;

- повнота аналізу та обґрунтованість висновків державної експертизи;

- відповідальність за достовірність і повноту аналізу, обґрунтованість висновків державної експертизи.

Відповідно до положення ст. 13 ЗУ «Про державну експертизу землевпорядної документації» державна експертиза землевпорядної документації - це діяльність, метою якої є дослідження, перевірка, аналіз та оцінка обєктів експертизи на предмет їх відповідності вимогам законодавства, встановлення стандартам, нормам і правилам, а також підготовка обґрунтованих висновків для прийняття рішень щодо обєктів експертизи.

У ст. 35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» зазначено, що результатом проведення державної експертизи є висновок державної експертизи.

Якщо об'єкт державної експертизи підготовлений згідно з вимогами законодавства, встановленими стандартами, нормами і правилами, то він позитивно оцінюється та погоджується. У разі необхідності погодження може обумовлюватися певними умовами щодо додаткового опрацювання окремих питань та внесення коректив, виконання яких не потребує суттєвих доробок.

Об'єкт державної експертизи, який не відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, оцінюється негативно і не погоджується.

Негативна оцінка об'єкта державної експертизи повинна бути всебічно обґрунтована відповідно до вимог законодавства, встановлених стандартів, норм і правил.

Нормами статті 37 ЗУ "Про державну експертизу землевпорядної документації" регулюється порядок спростування висновків державної експертизи.

Відповідно до ст. 37 ЗУ "Про державну експертизу землевпорядної документації", замовники або розробники об'єктів державної експертизи, заінтересовані у спростуванні висновків державної експертизи або їх окремих положень, подають обґрунтоване клопотання (заяву) про це до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. У разі відмови в розгляді заяви про спростування висновків державної експертизи або незгоди з висновками повторної державної експертизи замовники або розробники об'єктів державної експертизи мають право звернутися до суду.

Позивач звернувся до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру із клопотанням від 11.03.2016р. № 18 про спростування висновку державної експертизи землевпорядної документації Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 29.02.2016 р. № 33.

Листом від 06.04.2016 № 28-28-0.23-5867/2-16 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру повідомила про те, що не вбачає підстав для проведення повторної державної експертизи землевпорядної документації (а.с. 15).

Таким чином, вказаним листом позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви про спростування висновків державної експертизи. У звязку з цим позивач звернувся до суду з адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Надаючи оцінку викладеним в оскаржуваному висновку зауваженням, з урахуванням доводів позивача, відповідача та третіх осіб, суд зазначає наступне.

Як зазначено у п. 10.1 висновку, В порушення вимог абзацу 2 ст. 29 Закону України «Про землеустрій» погодження проекту землеустрою відбулося раніше, ніж затверджено технічне завдання на розробку цього проекту.

Частиною 2 ст. 29 ЗУ «Про землеустрій» передбачено, що документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником.

Рішення про погодження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж с. Семенівка Мелітопольського району датоване 17.12.2015р.

Завдання ж на виконання робіт (на розроблення проекту землеустрою щодо зміни меж населеного пункту с. Семенівка, Мелітопольського району Запорізької області) затверджено 15.01.2016р.

Вказане, на думку відповідача, є порушенням вимог ст.29 Закону України «Про землеустрій», адже проект виготовлений без завдання на розробку відповідного виду документації.

З цього приводу позивачем зазначено, що між Семенівською сільською радою (як замовником) та ПП «Сервіор» (виконавцем) було укладено договір № 3 від 17.07.2015 року на розроблення проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж с. Семенівка, додатком до якого було погоджене із замовником технічне завдання.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Бюджетного кодексу України, «бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року».

Документи про погодження вказаного проекту з Мелітопольської районної ради було отримано Семенівською сільською радою тільки в січні 2016 року, що підтверджується відповідною відміткою на супровідному документі.

Документи про погодження проектної документації були передані позивачу замовником тільки на початку січня 2016 року. Без цього позивач не мав можливості подати вказаний проект землеустрою на експертизу.

Це унеможливлювало виконання робіт за вказаним договором до кінця бюджетного року і, як наслідок, призвело б до неотримання позивачем оплати з бюджету за виконану роботу за вказаним договором.

Враховуючи вказану специфіку роботи з бюджетом за згодою сторін в новому бюджетному році (2016р.) було переукладено договір на розроблення вказаного проекту, додатком до якого було технічне завдання, яке і було долучено до проекту землеустрою.

Доданий до матеріалів справи витяг з протоколу засідання комісії з питань планування бюджету Семенівської сільської ради підтверджує, що договір на розроблення проекту було переукладено виключно з метою забезпечення проведення розрахунку з позивачем, як з виконавцем робіт.

Договір від 15.01.2016 року повністю відповідає за текстом попередньому договору. Ці договори мають єдиний предмет та підставу їх укладання, а саме - рішення Семенівської сільської ради від 17.07.2015р. № 4, про що є посилання в технічному завданні.

Крім того, відповідачем безпідставно не враховано той факт, що проект землеустрою, який було подано на державну експертизу, є єдиним проектом, який було розроблено на підставі та на виконання рішення Семенівської сільської ради від 17.07.2015р. Ніякого іншого проекту землеустрою на підставі цього рішення не було розроблено, не було надано на погодження та не було надано на експертизу. Це підтверджено доданою до матеріалів справи довідкою Семенівської сільської ради від 27.06.2016р.

Технічне завдання додане до договору на розробку проекту від 15.01.2016р., який було переукладено на заміну раніше укладеного договору від 17.07.2015р., містить посилання на вказане рішення Семенівської сільської ради, як на підставу розроблення проекту.

Це технічне завдання було додано до проекту землеустрою, поданого на державну експертизу.

Таким чином, вказаний проект землеустрою було фактично розроблено на основі завдання, затвердженого замовником відповідно до вимог ч. 2 ст. 29 ЗУ «Про землеустрій».

Поясненнями допитаного у судовому засіданні 18.11.2016р. експерта ОСОБА_7, який безпосередньо брав участь у проведенні вказаної експертизи та підписував оскаржуваний висновок про її результати, підтверджено, що це зауваження має виправний характер та може бути усуненим шляхом надання експертам додаткових документів та пояснень розробника проектної документації (позивача).

Таким чином, вказане зауваження може бути усунуто позивачем.

Щодо другого зауваження, зазначеного у п.10.2 висновку, а саме - експлікацію земель с. Семенівка в існуючих межах погодити з управлінням Держгеокадастру у Мелітопольському районі Запорізької області, як з органом, який забезпечував збір та ведення державної статистичної звітності, відповідно до Наказу Державного комітету статистики України №377 від 05.11.1998 р., суд зазначає наступне.

В обґрунтування вказаного зауваження в запереченні на позов відповідачем зазначено, що єдиним органом із системи органів державної влади, який наділений повноваженнями вести Державний земельний кадастр та володіти офіційними відомостями про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також даними про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Тому, така інформація як експлікація земель с. Семенівка в існуючих межах повинна бути узгоджена з Управлінням Держгеокадастру у Мелітопольському районі Запорізької області як з органом, який забезпечував збір та ведення державної статистичної звітності.

Позивач під час розробки проекту землеустрою використав зазначену інформацію, носієм якої є орган державної влади без дозволу цього органу, що не дає гарантій її достовірності та повноти. Неузгодження вказаної експлікації територіальним органом на момент здійснення державної експертизи землевпорядної документації не давало змогу експерту бути впевненим в правильності та повноті відомостей, викладених в експлікації.

З цього приводу позивачем зазначено, що вказана вимога відповідача є протиправною, оскільки наказ Державного комітету статистики України № 377 від 05.11.1998 року втратив чинність з 01.01.2016 року у відповідності до наказу Державної служби статистики від 19.02.2015 року за №190.

Проект землеустрою було подано на експертизу в лютому 2016 року. Тобто на момент проведення державної експертизи вказаний наказ № 377 втратив чинність.

Крім того, ст.46 Закону України «Про землеустрій», яка регулює вимоги до проектів землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних утворень, взагалі не містить вимоги щодо погодження експлікації земель з територіальним управлінням Держгеокадастру .

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд погоджується з цими доводами позивача, адже вимога про погодження експлікації земель с. Семенівка в існуючих межах з Управлінням Держгеокадастру у Мелітопольському районі після скасування вказаного наказу є протиправною.

Щодо зауваження, зазначеного у п.10.3 висновку, а саме - Надана копія генерального плану виконана в масштабі, що не відповідає вказаному у штампі даного плану, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. «г» ч. 3 ст. 46 ЗУ «Про землеустрій» проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць включає посвідчені в установленому порядку копії генерального плану населеного пункту (у разі зміни меж населеного пункту).

В запереченні на позов відповідачем зазначено, що проект землеустрою, результати експертизи якого оскаржуються позивачем, містив зменшене зображення генерального плану, а не його копію. На зазначеному зображенні міститься штамп, на якому зазначено масштаб даного плану. На думку відповідача, копія має відповідати оригіналу.

Стаття 46 Закону України «Про землеустрій» не встановлює вимог щодо масштабу копії генерального плану. На державну експертизу позивачем було надано копію генерального плану с. Семенівка, яка була належним чином посвідчена розробником цього генерального плану, як того вимагає закон. Це було підтверджено поясненнями свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні 05.09.2016р., який є архітектором та співрозробником цього генерального плану.

Суд також приймає до уваги пояснення позивача та представника третьої особи 1 про те, що існуюча графічна частина генерального плану с. Семенівка роздрукована у широкому форматі та склеєна з частин. Тому повномасштабну копію з оригіналу генерального плану зробити неможливо. У звязку з цим для зручності використання до проекту землеустрою було долучено зменшену копію генерального плану, посвідчену її розробником.

Крім того, допитаний у судовому засіданні 18.11.2016р. експерт ОСОБА_7, підтвердив, що це зауваження має виправний характер та може бути усуненим шляхом надання експертам додаткових документів та графічних матеріалів.

Щодо зауваження у п.10.4 висновку та п.10.9 висновку, а саме - Проектні межі с. Семенівка по проекту встановлення меж не відповідають проектним межам, що передбачені генеральним планом с. Семенівка, що є порушенням абзацу 3 ст.173 Земельного Кодексу України. Відповідно до генерального плану с. Семенівка в п.3.8 вказано, що площа с.Семенівка буде збільшена з 613,8040 га до 1160,9557 га. А в проекті встановлення меж с.Семенівка запроектовано збільшення меж села до 1226,5277 га, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 п. 2 ст. 173 Земельного кодексу України проекти землеустрою щодо зміни меж населених пунктів розробляються з урахуванням генеральних планів населених пунктів.

В запереченні на позов відповідачем зазначено, що генеральним планом с. Семенівка передбачено збільшення площі цього населеного пункту з 613,8040 га до 1160,9557 га. Проектом землеустрою же, результати експертизи якого оскаржуються, передбачено збільшення площі зазначеного населеного пункту до 1226,5277 га. Отже, на думку відповідача, наявність різниці у площі між вказаним проектом та генеральним планом у розмірі 65,572 га, є порушенням положень вказаної ч. 2 п. 2 ст. 173 Земельного кодексу України.

За визначенням ст.1 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план є формою перспективного розвитку та забудови населеного пункту, який здійснюється без привязки меж до державної системи координат.

Свідком ОСОБА_8, який є архітектором, співрозробником цього генерального плану, а також свідком ОСОБА_9, який є головним архітектором Мелітопольського району, підтверджено, що тільки проектом землеустрою проводиться привязування меж населеного пункту до державної системи координат з урахуванням затвердженого генерального плану.

Позивачем також зазначено, що межа с. Семенівка згідно з затвердженим генеральним планом фактично розділяла деякі раніше сформовані земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Тому з метою раціонального використання цих земельних ділянок (які відносяться до земель Семенівської сільської ради) згідно проекту землеустрою їх було включено в межі с. Семенівка, що відповідно збільшило площу цього населеного пункту з 1160,9557 га до 1226,5277 га.

Крім того, належним підтвердженням урахування генерального плану є також те, що поданий на державну експертизу проект землеустрою було погоджено зокрема Семенівською сільською радою, Мелітопольською районною радою та Мелітопольською районною державною адміністрацією.

Суд також приймає до уваги те, що у тексті ст.173 Земельного кодексу України відсутня вимога про те, що не вимагає співпадіння меж населеного пункту по проекту землеустрою щодо встановлення меж населеного пункту з межами, що передбачені генеральним планом цього населеного пункту. Відсутня у цій статті також вимога про те, що площа населеного пункту, зазначена у генеральному плані, має дорівнювати площі цього населеного пункту в проекті землеустрою щодо встановлення (зміни) меж.

Вищенаведені обставини підтверджують, що при розробленні проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж с. Семенівка відповідно до вимог ст.173 Земельного Кодексу позивачем був врахований генеральний план, копію якого було долучено до проекту.

Крім того, допитаний у судовому засіданні 18.11.2016р. експерт ОСОБА_7, підтвердив, що це зауваження має виправний характер та може бути усуненим шляхом надання експертам додаткових документів, графічних матеріалів та пояснень.

Щодо зауваження у п. 10.5 висновку, а саме -Пояснити наявність в переліку земельних ділянок державної власності, які переходять в комунальну власність наявність земельних ділянок з адресою м. Мелітополь, суд зазначає наступне.

В запереченні на позов відповідачем зазначено, шо включення даних земельних ділянок в межі с. Семенівка не було обґрунтовано позивачем. Зокрема, на яких підставах земельні ділянки з адресою одного населеного пункту включаються до меж іншого населеного пункту і чи враховані внаслідок такого включення інтереси власників цих земельних ділянок, землекористувачів.

Матеріалами справи встановлено, що об'єктам нерухомого майна, як розташовані за межами м. Мелітополя на території виключно Семенівської сільської ради, було незаконно присвоєно поштову адресу із з прив'язкою до вулиць м. Мелітополя.

До матеріалів справи позивачем надані докази того, що адресна прив'язка цих обєктів була зроблена на підставі рішень Семенівської сільської ради, які на теперішній час скасовані.

Також позивачем зазначено, що розширення меж с. Семенівка було запроектовано виключно за рахунок земель Семенівської сільської ради. На даний час межі м. Мелітополь взагалі не сформовані. Існує тільки запроектовані межі м. Мелітополь на підставі рішення виконкому Запорізької обласної ради народних депутатів від 12.08.1965р. № 529. Генеральний план у м. Мелітополь також на даний час відсутній. Натомість, межі Семенівської сільської ради є визначеними з винесенням в натурі межових знаків.

Це було також підтверджено свідком ОСОБА_8, який є архітектором, співрозробником цього генерального плану, а також свідком ОСОБА_9, який є головним архітектором Мелітопольського району.

Згідно інформації вказаної в доданих до матеріалів справи роздрукуваннях з Публічної кадастрової карти та копій договорів оренди земельних ділянок вказані обєкти привязані до с. Семенівка.

До матеріалів справи позивачем також були надані письмові погодження з власниками та орендарями земельних ділянок про їх включення до меж с. Семенівка.

Крім того, включення цих обєктів до меж с. Семенівка було передбачено генеральним планом с. Семенівка, який проходив громадські слухання та затвердження на засіданні архітектурно-містобудівної ради при Управлінні архітектури Запорізької облдержадміністрації, а на підставі нього передбачено у проекті землеустрою щодо зміни меж с. Семенівка, який подавався на експертизу.

Суд також приймає до уваги, що під час погодження генерального плану на засіданні архітектурно-містобудівної ради при Управлінні архітектури Запорізької облдержадміністрації був присутній представник відповідача, який не зазначив жодного зауваження з цього приводу, генеральний план було погоджено відповідачем без зауважень.

Допитаний у судовому засіданні 18.11.2016р. експерт ОСОБА_7, підтвердив, що це не є зауваженням, а є фактично пропозицією до розробників проекту землеустрою надати експертам для усунення цього питання додаткових документів та пояснень.

Щодо зауважень, зазначених у п.п. 10.6, 10.8, 10.10 висновкук, а саме - Обґрунтувати наявність черезсмужжя між запроектованою межею с. Семенівка та м. Мелітополь, яка складає місцями менше 10 м. В описі меж с. Семенівка (стор.105) не вірно зазначено межі, по яким проходить межа с. Семенівка, що співпадає з межею м. Мелітополь. На матеріалах виносу меж с. Семенівка в натурі не вірно зазначено опис меж, а саме відсутня інформація щодо наявності спільних поворотних точок з межею м. Мелітополь, суд зазначає наступне.

В запереченні на позов відповідачем зазначено, шо проектом, результати експертизи якого оскаржуються, передбачено наявність черезсмужжя, яке складає місцями менше 10 м.

Згідно ч. 4 ст. 36 Закону України «Про охорону земель» черезсмужжя та конфігурація земельних ділянок, що створюють перешкоди в ефективному їх використанні і здійсненні природоохоронних заходів, а також порушують ландшафтну цілісність території, підлягають упорядкуванню відповідно до затвердженої документації із землеустрою.

Крім того, на думку відповідача, в проекті землеустрою не вірно визначено межі, по яким проходить межа с. Семенівка, що співпадає з межею м. Мелітополь, а також не вірно визначено опис меж, а саме - відсутня інформація щодо наявності спільних поворотних точок з межею м. Мелітополь.

На думку відповідача, вказані дії спрямовані на запобігання погодження меж земельної ділянки з Мелітопольською міською радою.

Згідно з проектом землеустрою позивача, поданим на експертизу, поняття «черезсмужжя» - відсутні.

Відповідно до ст.1 ЗУ«Про землеустрій» «черезсмужжя» - це розташування між декількома земельними ділянками, що належать на праві власності одній особі і розташовані в одному масиві земель сільськогосподарського призначення, земельних ділянок, що належать на праві власності іншій особі.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що вказане поняття «черезсмужжя» взагалі не відноситься до питання підготовки проектів землеустрою щодо визначення меж населених пунктів. В даному випадку відповідач фактично здійснює підміну понять та помиляється в трактуванні термінології.

Це також було підтверджено свідком ОСОБА_8, який є архітектором, співрозробником генерального плану с. Семенівка.

Крім того, в судовому засіданні 13.06.2016р. представник відповідача ОСОБА_4 підтвердив, що чинне законодавство не визначає наявність обовязкового стикування меж населених пунктів, або відстань між ними. Також ним було визнано, що проект землеустрою, поданий на державну експертизу, взагалі не має спільних меж з м. Мелітополь.

Як вже було зазначено вище, проект землеустрою щодо встановлення меж с. Семенівка не потребує погодження зміни меж с. Семенівка з Мелітопольською міською радою, адже розширення території с. Семенівка було проведено виключно за рахунок земель Семенівської сільської ради.

На даний час межі м. Мелітополь взагалі не сформовані. Існує тільки запроектовані межі м. Мелітополь на підставі рішення виконкому Запорізької обласної ради народних депутатів від 12.08.1965р. № 529. Генеральний план у м. Мелітополь також на даний час відсутній. Натомість межі Семенівської сільської ради є визначеними з винесенням в натурі межових знаків.

Посилання у запереченні відповідача на положення ст. 198 Земельного кодексу України також є безпідставним, оскільки проведення «кадастрової зйомки» не має відношення до розроблення проекту землеустрою щодо зміни меж населеного пункту. Це також було підтверджено представником відповідача у судовому засіданні 13.06.2016р.

Суд також приймає до уваги, що допитаний у судовому засіданні 18.11.2016р. експерт ОСОБА_7, підтвердив, що це зауваження має виправний характер та може бути усунутим шляхом надання експертам додаткових документів, графічних матеріалів та пояснень.

Щодо зауваження у п. 10.7 висновку, а саме - Проект не містить інформації щодо урахування інтересів власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, за рахунок яких планується розширення меж с. Семенівка, що є порушенням абзацу 2 ст.46 Закону України «Про землеустрій», суд зазначає наступне.

В запереченні на позов відповідачем зазначено, що з документів, які містять проект землеустрою, результати експертизи якого оскаржується, не зрозуміло, чи враховано інтереси власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, а відтак, неможливо встановити, чи відповідає проект, наданий на експертизу, умові, зазначеній в ч. 2 ст. 46 ЗУ «Про землеустрій», що є підставою стверджувати, що інтереси власників земельних ділянок, за рахунок яких планується розширення меж с. Семенівка, не враховано під час розробки даного проекту землеустрою.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси власників та користувачів земельних ділянок, за рахунок яких планується розширення меж с. Семенівка, були належним чином враховані під час погодження та обговорення на громадських слуханнях генерального плану с. Семенівка. Відповідно до ст.21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» під час розробки генерального плану с. Семенівка були проведені громадські слухання, консультації з громадою, яка працює на підприємствах, розміщених на території Семенівської сільської ради, членами кооперативів, про що вказано в пояснювальній записці до проекту землеустрою.

Також до матеріалів справи додано копії письмових погоджень з власниками та користувачами земельних ділянок та обєктів нерухомого майна щодо включення їх до меж с. Семенівка.

Відповідно до положень ст. 46 ЗУ «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць розробляються для створення повноцінного життєвого середовища та створення сприятливих умов їх територіального розвитку, забезпечення ефективного використання потенціалу територій із збереженням їх природних ландшафтів та історико-культурної цінності, з урахуванням інтересів власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, і затвердженої містобудівної документації.

Оцінюючи правомірність цього зауваження у висновку відповідача, суд також приймає до уваги, що вказана норма закону не містить будь-яких вимог щодо необхідності надання до проекту землеустрою щодо зміни меж населених пунктів будь-яких письмових доказів вказаного погодження.

Разом з тим, допитаний у судовому засіданні 18.11.2016р. експерт ОСОБА_7, підтвердив, що це зауваження має виправний характер та може бути усуненим шляхом надання експертам додаткових документів та пояснень.

Щодо зауваження у п. 10.11 висновку, а саме - Викопіювання з кадастрової карти (плану) виконано без урахування вимог абзацу 7 ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», суд зазначає, що в запереченні на позов відповідачем зазначено, шо в порушення зазначеної норми у викопіюванні з кадастрової карти в розробленому позивачем проекті землеустрою відсутні нумерація кадастрових зон і кварталів.

Суд вважає це зауваження безпідставним, оскільки абзац 7 ст.1 Закону «Про Державний земельний кадастр» взагалі не встановлює вимог до кадастрової карти (плану), а містить лише термінологію.

Крім того, відповідно до п. «д» ч. 3 ст. 46 ЗУ «Про землеустрій» проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць включає викопіювання із кадастрових карт (планів) з відображенням існуючих (за їх наявності) та проектних меж адміністративно-територіальної одиниці.

В наданому на державну експертизу проекті землеустрою позивачем були виконані вказані вимоги на викопіюваннях зображені існуючі та проектні межі с. Семенівка.

Враховуючи вищенаведене, суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідач у запереченні на позов безпідставно посилається на те, що у викопіюванні з кадастрової карти у проекті землеустрою має містити «нумерацію кадастрових зон і кварталів», що прямо суперечить вказаним вище положенням закону.

Відповідачем не було спростовано, що застосоване ним у запереченні на позов поняття «індексної кадастрової карти (план)» взагалі не має жодного відношення до питання підготовки проекту землеустрою щодо зміни меж населеного пункту.

Суд також приймає до уваги, що допитаний у судовому засіданні 18.11.2016р. експерт ОСОБА_7, підтвердив, що це зауваження має виправний характер та може бути усуненим шляхом надання експертам додаткових пояснень.

Щодо зауваження у п. 10.12 висновку, а саме - Відповідно до п. 4.13 ДБН Б. 1.1.-2012 «Склад та зміст генерального плану населеного пункту»: розроблення генерального плану, до нього здійснюють на актуалізованій картографічній основі у цифровій формі, як набір профільних геопросторових даних у місцевій системі координат. Вихідним масштабом для створення містобудівної документації є М 1:2000. Тобто генеральний план був розроблений з порушенням даної вимоги , суд зазначає наступне.

В запереченні на позов відповідачем зазначено, шо згідно ч. 2 п. 4.13 Державних будівельних норм Б.1.1-15:2012, затверджених наказом Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.07.2012 № 358 вихідним масштабом форм картографічної основи для створення містобудівної документації визначених масштабів є масштаб 1:2000. Вказана вимога щодо вихідного масштабу позивачем під час розроблення проекту врахована не була.

Щодо цього зауваження позивачем зазначено, що п.4.13 ДБН Б.1.1-2012 «Склад та зміст генерального плану населеного пункту» містить посилання на таблицю 1 «Перелік графічних матеріалів генерального плану населеного пункту», в якій визначено масштаби зображення залежно від типу населеного пункту. Для сільських населених пунктів генеральний план (основне креслення) може виконуватись в масштабах 1:5000 або 1:2000.

Таким чином, в доданому до проекту землеустрою генеральному плані с. Семенівка генпланувальником було використано допустимий масштаб графічних зображень 1:5000, які були отримані позивачем як вихідні дані для розроблення поданого на експертизу проекту землеустрою.

Враховуючи вищенаведене суд погоджується з доводами позивача про те, що розробник генерального плану с. Семенівка не допустив помилок під час його оформлення, адже вказаний ДБН визначає допустимі масштаби, у яких дозволяється розробляти графічні матеріали генерального плану у таб. 1 п. 5.5. для сільських населених пунктів основні креслення дозволено масштаб 1.5000 або 1.2000 (в залежності від конфігурації площ та території).

Суд також приймає до уваги, що позивач взагалі не є розробником генерального плану с. Семенівка і тому вимоги до його неналежного виконання з боку відповідача є безпідставними.

Крім того, відповідачем не було спростовано, що доданий до проекту землеустрою генеральний план с. Семенівка було розроблено та погоджено відповідно до вимог чинного законодавства, а саме на засіданні архітектурно-містобудівної ради при Управлінні архітектури Запорізької обласної державної адміністрації, на якому був присутній представник відповідача і він жодного зауваження з цього приводу не зробив - генеральний план було погоджено відповідачем без зауважень (копія протоколу містобудівної ради додано до матеріалів справи).

Це було також підтверджено свідком ОСОБА_8, який є архітектором, співрозробником цього генерального плану, а також свідком ОСОБА_9 який є головним архітектором Мелітопольського району.

Суд також приймає до уваги, що допитаний у судовому засіданні 18.11.2016р. експерт ОСОБА_7, підтвердив, що це зауваження має виправний характер та може бути усуненим шляхом надання експертам додаткових документів, графічних матеріалів та пояснень.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваного Висновку державної експертизи землевпорядної документації № 33 від 29 лютого 2016 року, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, застосування негативної оцінки до вказаного проекту землеустрою не відповідає наведеним у ЗУ «Про державну землевпорядну експертизу» основним принципами державної експертизи, а отже є незаконним та необґрунтованим.

Протиправність оскаржуваного висновку державної експертизи повністю підтверджується наданими до матеріалів справи письмовими доказами, а також наданими поясненнями сторін та свідків, допитаних у судових засіданнях по цій адміністративній справі.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано доказів на підтвердження оскаржуваного рішення, а отже, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

У частині 2 статті 16 КАС України зазначається, що для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до ст. 87 КАС України витрати до складу витрат пов'язаних з розглядом справи, належать віднесені витрати на правову допомогу.

Як зазначено в ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

З метою отримання правової допомоги щодо ведення цієї справи позивачем позивач уклав з адвокатом ОСОБА_1 договір про надання правової допомоги від 20.04.2016р. На виконання цього договору за надану правову допомогу по цій адміністративній справі позивачем було сплачено адвокату ОСОБА_1 винагороду у сумі 3200 грн.

З метою документального підтвердження понесених позивачем по цій справі витрат з оплати за надання правової допомоги до суму були надані необхідні підтверджуючі документи, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача розмір витрат позивача за надання правової допомоги у сумі 3200 гр.

Крім того, за подання адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 1450,00 грн.

Сплачені позивачем судові витрати відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України слід стягнути на його користь з відповідача.

Керуючись ст.ст. 158- 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов позивача задовольнити.

Визнати протиправним висновок Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області за № 33 від 29 лютого 2016 року про негативне оцінювання проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж с. Семенівка Мелітопольського району Запорізької області як не відповідного вимогам чинного законодавства.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на користь Приватного підприємства Сервіор витрати по наданню правової допомоги у розмірі 3200 грн. (три тисячі двісті) гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на користь Приватного підприємства Сервіор судовий збір у розмірі 1450 грн. (одна тисяча чотириста пятдесят гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.О. Нестеренко