Справа № 804/4372/16
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2016 рокусправа № 804/4372/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Кругового О.О. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.09.2016 р. по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Контракт», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

12.07.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Контракт», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, де просив визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Контракт» ОСОБА_2 щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Контракт» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором строкового банківського вкладу зі сплатою процентів в кінці строку «Класичний контракт»; зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Контракт» ОСОБА_2 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Контракт» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором строкового банківського вкладу зі сплатою процентів в кінці строку «Класичний контракт»; зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників ПАТ «Контракт», які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Контракт» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором строкового банківського вкладу зі сплатою процентів в кінці строку «Класичний контракт».

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.09.2016 р. передано адміністративну справу на розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.09.2016 р., та направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційної інстанції особи, які приймають участь у справі, до суду не зявилися, про дату слухання справи повідомлені належним чином.

Відповідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, а також оцінивши докази по справі, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що 07.09.2015 р. між ПАТ «Контракт» та ОСОБА_1 укладено договір строкового банківського вкладу зі сплатою процентів в кінці строку «Класичний Контракт» № 1239/2015 від 07.09.2015 р.

Суд зазначає, що з врахуванням вимог позивача, підставою прийняття рішення, стали постанови Верховного Суду від 15.06.2016р. та 16.02.2016р., де колегіями суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати в господарських справах Верховного Суду України зроблено висновок стосовно того, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, та на думку колегій суддів, спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 111'28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Однак, суд апеляційної інстанції має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; 4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю); 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Суд зазначає, що Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів, тоді як відносини, що виникають у зв'язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються Законом України від 23.02.2012 № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому спір за позовом фізичної особи до банку, відносно якого відкрито ліквідаційну процедуру, не відноситься до юрисдикції господарських судів.

У спорах, пов'язаних з банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджена процедура ліквідації, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними та пріоритетними відносно інших законодавчих актів.

Нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та інших законодавчих актів України до юрисдикції господарських судів України не віднесено спори за позовом фізичної особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності з вимогами до банку, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджена процедура ліквідації, а тому вимоги ОСОБА_1 у відповідності до норм КАС України, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Дана позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах, з огляду на те, що правовідносини, з яких виник вищезазначений спір, не мають господарського характеру, а також склад учасників спору не відповідає приписам статті 1 ГПК України. Крім того, позовна заява не підвідомча господарським судам згідно приписів ст. 12 ГПК України.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для закриття провадження по даній справі.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, скасувати ухвалу та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 199 ч.1 п.3, 204,205,206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.09.2016 р. - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи по суті.

Ухвала суду не може бути оскаржена, оскільки не перешкоджає провадженню по справі.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: О.М. Лукманова