Справа № 807/798/16
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2016 року № 876/7768/16
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гінди О.М.
суддів: Ніколіна В.В., Рибачука А.І.
за участі секретаря судових засідань: Чопко Ю.Т.
представника позивача Пеняк І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» до Управління Держпраці у Закарпатській області в особі головного державного інспектора Цапулич Наталії Іванівни про визнання неправомірними дій, визнання неправомірним (нечинним) та скасування припису,
17.06.2016 Публічне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго» (далі ПАТ «Закарпаттяобленерго») звернулося в суд з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Закарпатській області в особі головного державного інспектора Цапулич Н.І., в якому просило визнати протиправними дії відповідача щодо проведення повторної позапланової перевірки додержання законодавства про працю позивачем, на підставі якої складено акт перевірки від 08.06.2016 № 07-06-018/245 за повторною заявою ОСОБА_1 та визнання неправомірним (нечинним) і скасування припису від 08.06.2016 № 07-06-018/245-181.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у період з 07.06.2016 по 08.06.2016 Управлінням Держпраці у Закарпатській області в особі головного державного інспектора Управління Держпраці в Закарпатській області Цапулич Н.І. було проведено позапланову перевірку ПАТ «Закарпаттяобленерго» за повторною заявою громадянина ОСОБА_1 .
За результатами перевірки було складено акт перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.06.2016 № 07-06-018/245, на підставі якого було винесено припис № 07-06-018/245-181 від 08.06.2016, яким приписано вжити заходів щодо недопущення порушень відносно ОСОБА_1 відповідно до ст. 119 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та у строк до 20.06.2016 проінформувати Управління Держпраці в Закарпатській області про виконання вимог такого.
Позивач не погоджується з вищезазначеним актом перевірки та приписом, вважає їх такими, які не відповідають дійсності, а доводи, викладені в останніх не відповідають нормам чинного законодавства, а отже, підлягають скасуванню та визнанню їх нечинними (протиправними).
Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.09.2016 в задоволенні позову відмовлено.
Із цією постановою не погодилось ПАТ «Закарпаттяобленерго» та оскаржило її в апеляційному порядку. Вважає, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, така постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що позивач мав право та був зобов`язаний звільнити ОСОБА_1 на підставі поданої ним заяви про звільнення. Крім того, судом неправомірно застосовані до спірних правовідносин положення ч. 2 ст. 119 КЗпП, абз. 1 ч. 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», оскільки у разі призову працівника на строкову військову службу трудовий договір розривається на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП, в редакції чинній на момент звільнення позивача.
Судом не взято до уваги те, що відповідач, провівши дві позапланові перевірки на підставі одного й того ж звернення видав два різні висновки, одним актом перевірки визнано правомірними дії позивача при звільненні ОСОБА_1 з роботи, а іншим визнано незаконними дії по його звільненню. Також зазначає про те, що судом не було досліджено належним чином повторну скаргу ОСОБА_1 на дії працівників відповідача, а лист Державної служби України з питань праці помилково прийнято, як згоду на проведення повторної позапланової перевірки. Крім того, оскаржуваний припис винесено з порушенням норм п. 7 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, а тому апелянт не міг виконати вимоги припису із-за необґрунтованості зазначених висновків.
Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України апеляційний розгляд справи проведено у його відсутності.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скаргу належить задовольнити частково.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі Наказу Управління Держпраці у Закарпатській області «Про проведення позапланової перевірки» від 06.06.2016 № 143 головним державним інспектором Управління Держпраці в Закарпатській області Цапулич Н.І. у період з 07.06.2016 по 08.06.2016 було проведено позапланову перевірку ПАТ «Закарпаттяобленерго» за повторною заявою громадянина ОСОБА_1 .
За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкового державного соціального страхування № 07-06-018/245 від 08.06.2016.
На підставі акта перевірки Управлінням Держпраці в Закарпатській області було винесено припис від 08.06.2016 № 07-06-018/245-181, яким встановлено порушення щодо звільнення гр. ОСОБА_1 з роботи 19.05.2015 з посади контролера енергозбуту ІІ гр. кв. за п. 3 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку з призовом на військову службу. Зокрема, як зазначено в приписі, призов на військову службу не є підставою для припинення трудового договору, відповідно до п. 3 ст. 36 Кодексу Законів про працю України.
Приписом зобов`язано позивача вжити заходів щодо недопущення порушень відносно ОСОБА_1 відповідно до ст. 119 КЗпП України, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та у строк до 20 червня 2016 року письмово проінформувати Управління Держпраці в Закарпатській області про виконання вимог припису.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що дії головного державного інспектора Управління Держпраці у Закарпатській області Цапулич Н.І. щодо проведення повторної позапланової перевірки додержання законодавства про працю ПАТ «Закарпаттяобленерго» за період 07.06.2016 по 08.06.2016 є законними, перевірка проведена з дотримання правових норм та в межах компетенції Управління Держпраці у Закарпатській області, оскільки, ОСОБА_1 був призваний на строкову військову службу в період дії особливого режиму, а отже за ним зберігається місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації відповідно до ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та частин 2-3 ст. 119 КЗпП України. Підстав для припинення трудового договору згідно п. 3 ст. 36 КЗпП України не було. А відтак, акт перевірки від 08.06.2016 № 07-06-018/245 та припис від 08.06.2016 № 07-06-018/245-181 Управління Держпраці у Закарпатській області винесені відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №100 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 929-р, функції і повноваження Державної інспекції України з питань праці передані правонаступникам Державній службі України з питань праці та її територіальним органам.
Держпраця України у межах повноважень, передбачених законом, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Мінсоцполітики видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує і контролює їх виконання.
Відповідно до пункту 7 вказаного Положення, Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.
Управління Держпраці у Закарпатській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці та діє на підставі Положення про управління Держпраці у Закарпатській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 04.02.2016 № 8 (а.с. 84-90).
Відповідно до підпункту 5 пункту 4 Положення, Управління Держпраці у Закарпатській області відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Пунктами 3, 4 Порядку № 390 передбачено, що інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Планові перевірки проводяться з періодичністю, яка визначається відповідно до критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності суб`єктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), наведених у додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 17.11.2010 № 1059.
Позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб`єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення. Інспекторам забороняється виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду трудових спорів.
Інспектор має право на проведення перевірки за наявності у нього службового посвідчення та направлення на перевірку.
Разом із тим, за приписами частини 2 статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.
Однак, відповідно до ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю), зокрема протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Припис - це обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що управлінню Держпраці надано можливість здійснювати контроль за дотриманням суб`єктами господарювання вимог законодавства про працю та у разі виявлення порушень цього законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги, щодо усунення таких порушень.
Проте, Державну службу України з питань праці та її територіальні органи не можна розглядати у розумінні поняття «контролюючі органи», визначеного п. 1 Указу № 817/98, оскільки проведення перевірок фінансово-господарської діяльності суб`єктів підприємницької діяльності не входить до їх повноважень.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що посилання позивача на п. 1 Указ Президента України «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності» від 23 липня 1998 року № 817/98 взагалі не має відношення до повноважень органів Держпраці.
У п. 5 цього Указу наведено чіткий перелік контролюючих органів, які мають право на проведення планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб`єктів підприємницької діяльності. Орган Державної служби з питань праці до переліку контролюючих органів не віднесено.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення перевірки додержання законодавства з питань праці у ПАТ «Закарпаттяобленерго» є лист - згода Державної служби України з питань праці від 03.06.2016 № 735/4.1/4.1-3В-16; розпорядчими документами: наказ Управління Держпраці у Закарпатській області від 06.06.2016 № 143 «Про проведення позапланової перевірки» та направлення на проведення перевірки від 07.06.2016 № 318.
У період з 07.06.2016 по 08.06.2016, головним державним інспектором Управління Держпраці в Закарпатській області Цапулич Н.І., проведено позапланову перевірку ПАТ «Закарпаттяобленерго» за результатами якої складено акт перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкового державного соціального страхування № 07-06-018/245 від 08.06.2016.
На підставі акта перевірки Управлінням Держпраці в Закарпатській області було винесено припис від 08.06.2016 № 07-06-018/245-181, яким зобов`язано позивача усунути виявлені порушення, щодо звільнення 19.05.2015 ОСОБА_1 з посади контролера енергозбуту ІІ гр. кв. за п. 3 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку з призовом на військову службу.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позапланова перевірка ПАТ «Закарпаттяобленерго» проведена Управлінням Держпраці у Закарпатській області у відповідності до вимог чинного законодавства, у межах її компетенції та у спосіб передбачений його повноваженнями.
Крім того, акт складений відповідачем за наслідками перевірки, є відображенням дій працівників органу державного нагляду (контролю) і сам по собі не породжує правових наслідків для підконтрольних суб`єктів та відповідно не порушує прав останніх. У цьому випадку, оскарження рішення органу державного нагляду, прийнятого на підставі висновків акта такої перевірки, зокрема, припису, є належним способом захисту прав товариства.
З вище наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що позов в частині визнання протиправними дії відповідача, щодо проведення повторної позапланової перевірки додержання законодавства про працю позивачем, на підставі якої складено акт перевірки від 08.06.2016 № 07-06-018/245 за повторною заявою ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Щодо вимоги позивача про скасування оскаржуваного припису від 08.06.2016 № 07-06-018/245-181, то така підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працював у ПАТ «Закарпаттяобленерго» на посаді контролера енергозбуту ІІ гр. кв. та 18.05.2016 подав заяву на ім`я генерального директора цього товариства про звільнення його з роботи з 19.05.2015 за п. 3 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку з призовом на військову службу, яка задоволена шляхом видачі наказу від 18.05.2015 за № 356-К «Про звільнення з роботи» (а.с. 24-26).
Відповідно до п. 3 ст. 36 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, підставами припинення трудового договору є, зокрема, призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім призову працівника на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року.
Із повістки, яка видана ОСОБА_1 . Мукачівським об`єднаним міським військовим комісаріатом (а.с. 25), вбачається, що позивач був призваний та строкову військову службу, згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Отже, на момент звільнення ОСОБА_1 з роботи, позивач правомірно видав наказ про його звільнення за п. 3 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.
При цьому, тільки з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду» від 14 травня 2015 року № 433-VІІ (який набрав законної сили з 11.06.2015), за працівниками, призваними на строкову військову службу зберігається місце роботи, посада й середній заробіток, тобто зберігаються трудові відносини з працівником.
Крім того, ст. 119 КЗпП України в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, гарантувалось збереження місця роботи, посади і середнього заробітку лише працівникам, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року.
Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено поняття військової служби та її види.
Відповідно до ч. 6 ст. 2 вказаного Закону видами військової служби є: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Статтею 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Статтею 58 Конституції України визначено принцип прямої дії законів, за яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
У зв`язку з чим, ані саме положення Закону України № 433, ані інші Закони України не передбачають надання зворотної сили Закону України № 433, в частині надання гарантій, передбачених ч. 3 та ч. 4 ст. 119 КЗпП України, а тому на працівників, призваних на строкову військову службу такі поширюються лише з 11 червня 2015 року, тобто після звільнення ОСОБА_1 з роботи.
Отже, винесений відповідачем припис не відповідає вимогам законодавства, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин, а тому такий є протиправним та підлягає скасуванню.
Крім того, як зазначено в п. 1 оскаржуваного припису, головний державний інспектор Управління Держпраці у Закарпатській області Цапулич Н.І., приписала позивачу вжити заходів щодо недопущення порушень відносно ОСОБА_1 відповідно до ст. 119 КЗпП України, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Із припису вбачається, що такий зобов`язує не допустити порушення в майбутньому, що фактично є неможливим, оскільки ОСОБА_1 був звільнений з 19.05.2015 на підставі його заяви про звільнення в зв`язку з призовом на строкову військову службу, отже не є працівником підприємства.
Крім того, із зазначеного формулювання в приписі є незрозумілим, які дії має вчинити ПАТ «Закарпаттяобленерго», які вжити заходи, у який спосіб та у якому порядку має відбутися недопущення порушень. При цьому, інспектором не зазначено, які пункти ст. 119 КЗпП та ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та в якій редакції зазначених норм було здійснено порушення, оскільки ці нормативно правові акти зазнавали змін.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про протиправність винесення оскаржуваного припису.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування та прийняття нової постанови про часткове задоволення адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 11, 41, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд
апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» задовольнити частково.
Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року у справі № 807/798/16 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Закарпатській області від 08.06.2016 № 07-06-018/245-181.
У задоволенні решту позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.
На постанову протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.
Головуючий: О.М. Гінда
Судді: В.В. Ніколін
А.І. Рибачук

Постанова у повному обсязі складена та підписана 05.12.2016.