Справа № 814/1511/16
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 р. Справа № 814/1511/16

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Середа О. Ф.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лукянчук О.В.

(у зв'язку з неприбуттям у судове засідання сторін, справа

розглядається в порядку п.2 ч.1 ст.197 КАС України)

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №4718-1301 від 28 квітня 2016 року.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року в задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_2 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_2 для провадження господарської діяльності використовує нежитлове приміщення загальною площею 54,6 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке належить ФОП ОСОБА_2 на праві приватної власності.

ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС в Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 28 квітня 2016 року №4718-1301 про сплату ФОП ОСОБА_2 3 835, 70 грн. земельного податку з фізичних осіб.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області є правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним.

Згідно із статтею 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Статтею 270 Податкового кодексу України визначено, що об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Згідно із п.286.1 ст. 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності із земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються ними для провадження господарської діяльності (п.п.297.1.4 п.297.1 ст. 297 Податкового кодексу України).

При цьому, відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

З наведених норм слідує, що платник єдиного податку звільняється від сплати земельного податку в разі провадження діяльності, що спрямована на отримання доходу.

Як вбачається з матеріалів справи, господарська діяльність апелянта пов'язана з роздрібною торгівлею текстильними та галантерейними товарами, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку Серія НОМЕР_1 від 01 червня 2012 року (а.с.11).

Згідно свідоцтва про право вланості на нерухоме майно Серія НОМЕР_2 від 26 липня 2004 року, ОСОБА_2 є власником нежитлових приміщень виставочного залу швейних машин по АДРЕСА_1 (а.с.13).

Отже, земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 використовується апелянтом для отримання доходу, оскільки нежитлові приміщення, що знаходяться за названою адресою належать підприємцю на праві приватної власності та використовуються в процесі здійснення підприємницької діяльності.

Таким чином, враховуючи використання земельної ділянки з метою провадження господарської діяльності позивачем, який є платником єдиного податку, висновок суду першої інстанції про правомірність донарахування відповідачем сум грошового зобов'язання зі сплати земельного податку є помилковими.

Більш того, відповідачем, всупереч вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не доведено, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 використовувалась позивачем з іншою метою, ніж отримання доходу, а відтак вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28 квітня 2016 року №4718-1301, яким визначено суму грошового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 3 835, 70 грн. підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, у зв'язку з чим, судове рішення відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Разом з цим, відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України - якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вимоги апелянта про стягнення суми сплаченого судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги у загальному розмірі 1 157, 52 грн. (за подання адміністративного позову та 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір») є обгрунтованими та також підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п.3 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1 ст. 202, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби в Миколаївській області №4718-1301 від 28 квітня 2016 року.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби в Миколаївській області (вул. Потьомкінська, 24/2, м. Миколаїв, 54030, КОД ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 157 (одна тисяча сто пятдесят сім), 52 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лукянчук