Справа № 522/23500/15-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

05 грудня 2016 року м. Київ К/800/33063/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Головчук С.В., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов'язати Одеську міську раду скасувати рішення від 15 жовтня 2012 року № 624-ХХIV про передачу у безоплатну приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0255 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та зобов'язати Одеську міську раду скасувати державний акт від 02 грудня 2003 року серії НОМЕР_1, виданий ОСОБА_2 на підставі цього рішення. В обґрунтування позову, зазначила, що відповідач не виконує судове рішення, яким визнано недійсним рішення Одеської міської ради від 15 жовтня 2012 року № 624-ХХIV про передачу у безоплатну приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки, у зв'язку з чим просила суд задовольнити позов.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2016 року, яку залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального права, зокрема, норм КАС України. Вказує, що суди не дали належної правової оцінки обставинам справи та доводам позивача про те, що незважаючи на судове рішення, що набрало законної сили, відповідач не скасував державний акт серії НОМЕР_1, виданий ОСОБА_2 на підставі рішення від 15 жовтня 2012 року № 624-ХХIV, яке визнано судом недійсним.

Згідно із пунктом 5 частини 5 статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із змісту оскаржуваних судових рішень видно, що відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з наступного.

Рішенням Одеської міської ради від 15 жовтня 2002 року №624-ХХIV затверджено проект відведення земельної ділянки, зокрема, змінено цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (землі житлової та громадської забудови), а земельну ділянку площею 0,0255 га за адресою: АДРЕСА_1 безоплатно передано у приватну власність ОСОБА_2

На підставі цього рішення, 02 грудня 2003 року ОСОБА_2 видано державний акт серії НОМЕР_1 про право власності на земельну ділянку 02,0255 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 19 січня 2015 року визнано недійсним рішення Одеської міської ради від 15 жовтня 2002 року №624-ХХIV та зазначено, що державний акт від 02 грудня 2003 року серії НОМЕР_1 виданий ОСОБА_2 незаконно.

Суди встановили, що питання правомірності рішення Одеської міської ради від 15 жовтня 2002 року №624-ХХIV було предметом судового розгляду і судовим рішенням це рішення визнано недійсним, а тому відсутні підстави для задоволення вимоги про зобов'язання Одеської міської ради скасувати рішення від 15 жовтня 2002 року №624-ХХIV.

Що стосується вимоги зобов'язати відповідача скасувати акт про право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_2, то суди виходили з наступного.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За умовами частини 1 статті 6 КАС України право на судовий захист має особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Як встановлено судами, Одеська міська рада не видавала ОСОБА_2 державний акт 02 грудня 2003 року серії НОМЕР_1, а тому не має повноважень його скасувати.

Крім того, предметом спору є державний акт про право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_2, який належить до актів індивідуальної дії, оскільки не встановлює загальних правил поведінки, а звернений до окремого індивіда.

За таких обставин, суди дійшли висновку про відсутність факту порушення прав чи інтересів позивача з боку Одеської міської ради, оскільки відповідач не має повноважень скасувати акт, який ним не видавався, а сам акт стосується конкретної особи і жодним чином безпосередньо не зачіпає права, свободи та інтереси ОСОБА_1, а тому відсутні підстави для вжиття заходів судового захисту прав та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин.

У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування чи зміни судових рішень, а викладені в ній доводи перевірені судами і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми процесуального права.

Наведене є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Головчук