Справа № 804/7348/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

05 грудня 2016 р. Справа № 804/7348/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (відповідач-1), Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, яка полягає у неукладанні додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки з земель запасу Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 121,5 га. гіллі (яка складається з двох частин 67,7885 га., кадастровий номер НОМЕР_1 та 53,7115 кадастровий номер НОМЕР_2), який було зареєстровано Дмитрівською сільською радою шляхом вчинення запису до книги реєстрації договорів оренди землі від 03 червня 2003 року, за №17, про поновлення договору на новий термін;

- визнати поновленим договір оренди земельної ділянки з земель запасу Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 121,5 га. гіллі (яка складається з двох частин 67,7885 га., кадастровий номер НОМЕР_1 та 53,7115 кадастровий номер НОМЕР_2), який було зареєстровано Дмитрівською сільською радою шляхом вчинення запису до книги реєстрації договорів оренди землі від 03 червня 2003 року, за №17, на той самий строк та на тих самих умовах;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області поновити договір оренди земельної ділянки з земель запасу Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 121,5 га. гіллі (яка складається з двох частин 67,7885 га., кадастровий номер НОМЕР_1 та 53,7115 кадастровий номер НОМЕР_2), який було зареєстровано Дмитрівською сільською радою шляхом вчинення запису до книги реєстрації договорів оренди землі від 03 червня 2003 року, за №17, шляхом укладання з орендарем додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

Перевіривши матеріали вказаної позовної заяви відповідно до вимог частини1 статті 107 КАС України, суд приходить до висновку, що її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Як слідує з матеріалів справи, між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) та Петропавлівською районною державною адміністрацією (орендодавець) 15.05.2003 року було укладено договір (без номеру), предметом якого є оренда позивачем земельної ділянки з земель запасу Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 121,5 га. гіллі (яка складається з двох частин 67,7885 га., кадастровий номер НОМЕР_1 та 53,7115 кадастровий номер НОМЕР_2), який було зареєстровано Дмитрівською сільською радою шляхом вчинення запису до книги реєстрації договорів оренди землі від 03 червня 2003 року, за №17.

Договір укладено на 9 років та 7 місяців, починаючи з дати його реєстрації, тобто до 15 лютого 2013 року.

В позові зазначається, що на виконання вказаного Договору оренди земельної ділянки позивач до закінчення строку дії цього договору оренди звернувся із заявою від 07 грудня 2012 року до відповідача-1 з проханням продовжити термін дії договору після закінчення строку його дії (15 лютого 2013 року).

31 січня 2013 року позивач отримав відповідь на заяву від 07 грудня 2012 року, в якій відповідач-1 зазначив, що заява про подовження дії договору розглянута, прийнято рішення розпочати підготовчі дії для оформлення та реєстрації додаткової угоди у відповідності до законодавства.

19 березня 2013 року позивач отримав додаткового листа від Відповідача-1, в якому зазначалося, що особою, уповноваженою з 01.01.2013 року приймати рішення щодо передачі в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 121,5 га, розташованої на землях Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області є Головне управління Держземагентства у Дніпропетровської області, яке відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 15 січня 2016 року реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, а тому Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області є правонаступником, що повноважний приймати рішення щодо передачі в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Звернення позивача у 2013 році до відповідача-2 відносно врегулювання питання продовження строку дії вищезазначеного договору ніяких наслідків немало.

При цьому позивач зазначав, що після закінчення строку дії договору оренди він продовжував користуватись земельною ділянкою та сплачував орендну плату.

Оскільки відповідачі протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки не висловили будь-яких заперечень проти поновлення договору оренди, то договір, на думку позивача, вважається поновленим відповідно до частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", у зв'язку із чим позивач звернувся з означеним позовом до суду.

Відповідно до частини першої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Аналіз вказаних положень свідчить про те, що у випадку, якщо суб'єкт у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції та, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

У той же час, правовідносини, що склались між позивачем та відповідачами щодо продовження дії договору оренди, є правовідносинами, що пов'язані та витікають з виконання господарського договору оренди землі, тобто відповідачі у спірних правовідносинах не здійснюють владних повноважень відносно позивача, оскільки діють як сторони господарського договору, у зв'язку з чим в силу положень статті 12 Господарського процесуального кодексу України, спір щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії щодо поновлення договору оренди, є підвідомчим господарським судам.

В даному випадку районна державна адміністрація, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб'єктом земельних відносин. У цьому спорі учасники земельних правовідносин не підпорядковані один одному, а отже, суб'єкт владних повноважень - районна державна адміністрація - владних управлінських функцій не здійснювала.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 01.10.2013р. у справі №21-345а13 та Вищий адміністративний суд Україні в ухвалі від 01.11.2016р., винесеної за результатами розгляду касаційної скарги у справі №К/800/38659/15.

Також слід зазначити, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Як зазначалося вище, спірні правовідносини пов'язані із виконанням господарського договору оренди землі, а отже, беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

За таких обставин, у відкриті провадження у справі слід відмовити.

Таким чином не підлягає і розгляду в порядку адміністративного судочинства і заява про забезпечення позову.

Крім того, керуючись приписами п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне повернути позивачеві сплачений ним судовий збір за подання даного адміністративного позову у загальній сумі 1656,00грн.

З огляду на наведене та керуючись ст. ст. 107, 109, 160, 165, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити позивачу, що з означеними позовними вимогами та клопотанням про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову він може звернутися в порядку господарського судочинства.

Повернути Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 сплачену відповідно до квитанції №0.0.643416287.1 від 31.102016р. суму судового збору у загальному розмірі 1656,00грн. (одна тисяча шістсот п'ятдесят шість гривень нуль копійок).

Повторне звернення цих ж осіб до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, згідно ч.5 ст.109 КАС України, не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та у строки, визначені ст. 186 КАС України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Суддя О.М. Турова