Справа № 337/4341/16-а
Суддя: Гнатик Г. Є.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 337/4341/16-а
Провадження № 2а/337/204/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2016 року суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Гнатик Г.Є., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій противоправними та покладання зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом.

У позові вказала, що з 1980 року вона працювала суддею районних судів м.Запоріжжя, з 2000 року вона працювала суддею апеляційного суду Запорізької області. Наказом голови апеляційного суду Запорізької області № 78-к віл 25.01.2012 року на підставі Постанови ВРУ від 22.12.2011 року № 4248-VІ «Про звільнення суддів» вона була виключена зі складу суддів апеляційного суду Запорізької області 01.02.2012 року у зв'язку з поданням заяви про відставку. На час її звільнення у відставку діяли положення ст.. 43 Закону України «Про статус судів» від 15.12.1992 року (з наступними змінами), Постанова КМУ від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», п.3.1 яким було передбачено перерахунок щомісячного довічного утримання (у разі підвищення розміру заробітної плати працюючого судді за відповідною посадою). Згідно до цих нормативних актів їй з 02.02.2012 року було призначене щомісячне грошове утримання в розмірі 90% від заробітної плати. Не погоджуючись з рішенням Відповідача вона звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання рішення комісії УПФ України в Запорізькій області про нарахування щомісячного довічного утримання судді у відставці у відповідності до довідки апеляційного суду Запорізької області від 04 липня 2013 року за № 07- 51/78 з 01 січня 2013 року.

Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 26.09.2013 року її позов був задоволений, відповідача зобов'язали здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання і виплачувати щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, відповідно до довідки апеляційного суду Запорізької області від 04 липня 2013 року, а саме від суми 21448,90 грн. Постанова набрала законної сили.

У зв'язку з підвищенням заробітної плати діючим суддям, вона в жовтні 2016 року звернулась із заявою до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо перерахування їй довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від щомісячного грошового утримання працюючого судді, відповідно до довідки апеляційного суду Запорізької області за № 07-50/108 від 17 жовтня 2016 року, починаючи з 01 вересня 2015 року по 30.04.2016 року. Розмір суддівської винагороди працюючим суддям згідно наданої довідки склав 25768,60 грн., починаючи з 01 вересня 2015 року.

Листом від 31.10.2016 року №205/Д-9 Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя їй надана відповідь про відсутність підстав для перерахунку довічного грошового утримання за період з 01.09.2015 року по 30.04.2016 року, з посиланням на ч.4 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яким не передбачено проведення перерахунку довічного грошового утримання суддям у відставці, крім суддів Конституційного Суду України.

Вважає відмову Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя безпідставною і такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства, тому просила визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя в перерахуванні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.09.2015 року по 30.04.2016 року - протиправною, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя здійснити їй перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, відповідно до довідки апеляційного суду Запорізької області від 17.10.2016 року за № 07-50/108 за період з 01.09.2015 року по 30.04.2016 року, звернути до негайного виконання постанову в частині стягнення на її користь довічного грошового утримання судді у відставці в межах одного місяця.

22.11.2016 року по зазначеній справі було відкрито скорочене провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно з п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

29.11.2016 року на адресу суду надійшли заперечення відповідача на адміністративний позов, в яких зазначено, що відповідач з доводами викладеними у позові не згодний, оскільки згідно ч. 4 ст. 141 Закону України «Про статус суддів та судоустрій» у разі зміни розміру грошового утримання суддів КСУ відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Законом не передбачено проведення перерахунку довічного грошового утримання суддям у відставці, крім суддів КСУ. На підставі п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» в період з 01.06.2015 року по 08.06.2016 року пенсії за спеціальними законами не призначаються та не перераховуються. 08.06.2016 року набрало чинності Рішення Конституційного суду України № 4-рп/2016, яким визнано положення ч.3 абзаців перший, другий, третій, четвертий та перше, друге речення абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про статус суддів та судоустрій» такими, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Отже здійснити перерахунок довічного грошового утримання у разі зміни грошового утримання судді за період з 01.09.2015 року 30.04.2016 року не має підстав. Можливо здійснити перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни грошового утримання судді з 08.06.2016 року, за заявою особи, а тому у задоволені позову просить відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст. 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутністьобставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративнихсправах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є суддею у відставці, отримує щомісячне довічне грошове утримання, яке їй призначено відповідно до правил ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року, що був чинний на час виходу позивачки у відставку.

Умови та порядок пенсійного забезпечення суддів регулюється спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про статус суддів» з наступними змінами і доповненнями.

У статті 19 Конституції України визначено, що державні органи влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією із конституційних гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, зокрема для суддів у відставці - щомісячного довічного грошового утримання.

В ст. 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічне положення закріплено в ч.6 ст. 47 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року про те, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Відповідно до ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI в редакції, що діяла до внесених змін Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

При цьому, частиною 4 зазначеної вище статті передбачено, що у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Внесеними Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», що набрав чинності з 01.10.2011 року (далі - Закон № 3668-VI), у частину 3 статті 138 Закону № 2453-VІ змінами було передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

У внесених Законом № 3668-VI в частину 5 ст.138 Закону № 2453-VІ змінах визначено, що виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного Фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Однак, Конституційний Суд України рішенням від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 частину 3, перше, друге, третє речення частини 5 статті 138 Закону № 2453-VI у редакції Закону №3668-VI визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

У цьому рішенні Конституційний Суд України вказав на те, що Законом № 3668-VI змінено визначений Законом № 2453-VI порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон № 3668-VI звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання, його максимальний розмір та обмеження у здійсненні перерахунків щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, а також скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, його індексацію, застосування положень частин другої, третьої статті 42 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та інших передбачених законодавством перерахунків, чим знизив досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів.

Ухвалюючи зазначене рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20.03.2002р. № 5-рп/2002, від 01.12.2004 року № 19-рп/2004, від 11.10.2005 року № 8-рп/2005, від 18.06.2007 року № 4-рп/2007, від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, які полягають у тому, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, у тому числі конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Отже, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді (суддівська винагорода), як під час здійснення ним своїх повноважень, так і в майбутньому, у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці ( щомісячне довічне грошове утримання ). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів, і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

У постанові Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 24.03.2015 року в аналогічній адміністративній справі зазначено, що з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013року № 3-рп/2013 підлягає застосуванню частина 3 статті 138 Закону № 2453-VI в редакції до змін, внесених Законом №3668-VI: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Також, аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 09.06.2015 року у справі № 21-472а15.

Згідно з ч.2 ст.161 КАС України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Також, викладене вище відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10.07.1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17.11.2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Крім того, положення ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI, як до змін, так і після них, не тільки не встановлюють заборони перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а навпаки ставлять у залежність його розмір від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Підсумовуючи викладене, можливо зробити висновок про те, що положення ч. 3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, звужує зміст та обсяг гарантій незалежності судді, а тому суперечить частині 1 ст.55, частині 1 ст.126 Конституції України, тобто, є неконституційною.

Крім цього, з приводу того, який саме закон повинен застосовуватися при перерахунку спеціальних пенсій/довічного грошового утримання (чинний або той, що діяв на час призначення пенсії/довічного грошового утримання) Верховний Суд України зробив свій правовий висновок, який викладений в постанові № 21-445а13 від 17.12.2013 року.

Зокрема, колегія суддів Судової плати в адміністративних справах Верховного Суду України вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсі. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Крім того, вирішуючи питання про застосування закону в часі колегія суддів Судової плати в адміністративних справах Верховного Суду України виходила із того, що згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.12.2013 року № 21-348а13.

При вирішенні даної справи, суддя виходять із того, що рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами спорів та є обов'язковим до його виконання, а правові позиції Верховного Суду України є обов'язковими для врахування судами інших судових інстанцій і при незгоді суду із ними, така незгода повинна бути мотивованою.

Отже, суд вважає, що позивачка має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, оскільки позивачка є суддею у відставці, вона наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе й право та основні елементи соціального захисту.

Більш того, згідно з пунктами 3 і 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, пунктами 2.1 і 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року № 8-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.02.2008 року № 5-5), серед основних завдань і функцій Пенсійного фонду України та його органів на місцях є призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати.

Додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначаються відомості про заробітну плату судді, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

А тому відповідач протиправно відмовив позивачці у перерахунку щомісячного грошового утримання і така відмова не ґрунтується на конституційному принципі верховенства права, вимогах закону, дії його в часі.

Також, суд вважає за необхідне вказати про те, що не встановлення на даний час Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій, не може бути правовою підставою для відмови у захисті права особи, в даному випадку позивачки, і задоволенні позову, з оглядну на наступне.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п.23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Як вбачається зі змісту ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014 року зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо не прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивачки на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Так, згідно частини 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку, позивачка ОСОБА_1 дізналася про відмову у перерахунку її щомісячного грошового утримання судді у відставці, з листа відповідача від 31.10.2016 року, даним адміністративним позовом звернулась до суду 16.11.2016 року, тобто в межах шестимісячного строку, передбаченого ч.2 ст. 99 КАС України.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності та співставленні, аналізуючи спірні правовідносини з врахуванням правових позицій обох сторін, враховуючи правові позиції Верховного Суду України і рішення Конституційного Суду України, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови позивачці провести перерахунок призначеного раніше щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді відповідно до довідки № 07-50/108 від 17.10.2016 року, починаючи з 01.09.2015 року по 30.04.2016 року, а також відповідно до законодавства, що діяло на час призначення їй щомісячного довічного грошового утримання, обґрунтованість позову і необхідність його задоволення.

Щодо негайного виконання постанови суду в частині стягнення на користь позивача довічного грошового утримання судді у відставці в межах одного місяця. строків звернення до адміністративного суду, відповідно до ст. 256 КАСУ, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць, а тому в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 159-163, 186 КАС України, ст.ст. 8,22,55,95,64, 124,152 Конституції України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя в перерахуванні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.09.2015 року по 30.04.2016 року - протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя здійснити ОСОБА_1 перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, відповідно до довідки апеляційного суду Запорізької області від 17.10.2016 року за № 07-50/108 за період з 01.09.2015 року по 30.04.2016 року.

Постанова підлягає негайному виконанню в межах стягнення довічного грошового утримання судді у відставці за один місяць.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: Г.Є. Гнатик