Справа № 188/1235/16-а (2-а/181/20/16)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"06" грудня 2016 р. справа №188/1235/16-а (2-а/181/20/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Першотравенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2016 року у справі №188/1235/16-а за позовом ОСОБА_2 до Першотравенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 26.09.2016 року звернулась до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Першотравенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просила зобов'язати пенсійний орган відновити їй з 15 червня 2016 року нарахування та виплату пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2016 року адміністративну справу за зазначеним вище позовом передано Межівського районного суду Дніпропетровської області.

Постановою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2016 року позов задоволено.

Зобов'язано Першотравенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області відновити ОСОБА_2 з 15 червня 2016 року нарахування та виплату пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Сторони повідомлені належним чином про дату та місце розгляду справи.

Пунктом 3 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2.

Постанова Межівського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2016 року у справі №188/1235/16-а прийнята у порядку скороченого провадження за результатом розгляду справи, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 183-2 КАС України, а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути зазначену справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивачу - ОСОБА_2 Першотравенським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з 15.06.2016 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На час призначення пенсії ОСОБА_2 обіймала посаду судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області, що підтверджується відомостями з її трудової книжки (а.с.12-16).

09.09.2016 року ОСОБА_2 звернулася до Першотравенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з листом, в якому просила надати письмову відповідь про причину не виплати їй пенсії, яка нарахована з 15.06.2016 року (а.с.10).

Листом від 19.09.2016 року №18/Н/03 Першотравенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області повідомило ОСОБА_2, що починаючи з 15 червня 2016 року їй було призначено пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», але враховуючи норми Закону України №213-VIII від 02.03.2015 року та №911-VIII від 24.12.2015 року, тимчасово суддям (крім інвалідів I і II групи, інвалідів війни III групи і учасників бойових дій, сімей загиблих військовослужбовців), у період їх роботи на посадах, які дають право на пенсію за спецзаконами, пенсія не виплачується.

Не погодившись з таким рішенням пенсійного органу, ОСОБА_2 оскаржила його до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване статтями 22, 46, 58 Конституції України, статтею 14, статтею 1 Першого протоколу Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» обмеження якого неможливе, враховуючи положення норм вище проаналізованого чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України гарантуються права і свободи громадян, які не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, та не допускається звуження змісту, обсягу існуючих прав і свобод.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу призначено пенсію у за віком відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній з 01.04.2015 року), тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Згідно абзацу 1 ч. 5 ст.141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (у редакції, чинній з 01.04.2015 року) тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до цієї статті або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», щомісячне довічне грошове утримання, призначене відповідно до цієї статті, не виплачується. Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911 від 24.12.2015 року, який набув чинності з 01.01.2016 року, передбачено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року: особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Відповідно до абзацу 1, 4 ч. 5 ст.141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (у редакції, чинній з 01.01.2016 року) тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року: особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

Проте Конституційний Суд України в своєму рішенні № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», дійшов висновку, згідно якого визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, у тому числі: 1) абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого ч.5 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VІ у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VІІІ, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VIII; 2) пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VІІІ в частині скасування з 01.06.2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VІ у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VІІІ, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VІІІ та положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-УІІІ, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Крім того, Конституційний Суд України вказав на такий порядок виконання цього рішення, у тому числі: абзаци 1, 2, 3, 4 та перше, друге речення абзацу 6 ч. 5 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VІ у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VІІІ, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VIII, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню, як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення ч.5 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VІ у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192-VІІІ, а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку».

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Першотравенським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області не доведено правомірність не виплати ОСОБА_2 призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року відстрочено сплату судового збору до закінчення перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до норм статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платники, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI.

Підпунктом 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що при поданні до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, ставка судового збору складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Позивачем за подання адміністративного позову до адміністративного суду було сплачено судовий збір у сумі 551,20 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1).

Таким чином, апелянту при поданні до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду необхідно було сплатити судовий збір у сумі 606,32 гривень (551,20 х 110%=606,32).

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Оскільки сплату судового збору було відстрочено до закінчення перегляду справи в апеляційному порядку, суд вважає за необхідне стягнути на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 606,32 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Першотравенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

Відповідно до частини десятої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 160, 167, 183-2, 184, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Першотравенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2016 року у справі №188/1235/16-а залишити без задоволення.

Постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2016 року у справі №188/1235/16-а залишити без змін.

Стягнути на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 606 (шістсот шість) гривень 32 копійки за рахунок бюджетних асигнувань Першотравенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак