Справа № 804/7083/16
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2016 р. Справа № 804/7083/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ляшка О.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Дніпропетровської області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Прокуратури Дніпропетровської області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.07.15р. по 05.09.16р. у розмірах, передбачених ст.81 ОСОБА_2 України «Про прокуратуру»;
Позивач подав до суду клопотання, про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача, в судове засідання не зявився про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлений належним чином докази чого наявні в матеріалах справи, подав до суду заперечення, в якому просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що заробітна плата позивачу виплачувалась на підставі діючих нормативно-правових актів та затвердженого штатного розпису і кошторису в межах виділених коштів на такі цілі.
Третя особа, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином докази чого наявні в матеріалах справи, свого представника до суду не направила.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи вище викладене, суд ухвалив, здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 з 03.07.2012 працював в органах прокуратури Дніпропетровської області.
Наказом №607-к від 15.04.2013р. позивач призначений на посаду прокурора прокуратури Саксаганського району м. Кривого Рогу.
Наказом №2309к від 14.12.15р. ОСОБА_1 призначено прокурором Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області з 15.12.15р.
Наказом №1043-к від 02.09.2016 позивач звільнений з посади за власним бажанням (п.7 ч.1 ст.51 ОСОБА_2 України «Про прокуратуру»).
Позивач зазначає, що заробітна плата нараховувалась виходячи з посадового окладу, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».
Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 1 розділу ХІІ «Прикінцеві положення ОСОБА_2 України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин (в редакції ОСОБА_2 № 578-VIII від 02.07.2015), з 15 липня 2015 року набрали чинності певні положення цього ОСОБА_2.
Так, відповідно до ч.ч.1-4 ст.81 ОСОБА_2 № 1697-VII від 14.10.2014, на яку посилається позивач, заробітна плата прокурора регулюється цим ОСОБА_2 та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за:
2) виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.
Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.
Посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно:
з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат;
з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат;
з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.
Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом:
1) прокурора регіональної прокуратури - 1,2;
2) прокурора Генеральної прокуратури України - 1,3.
Крім того, абзацом 1 частини 7 статті 81 ОСОБА_2 № 1697-VII встановлено, що прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу.
Частиною 9 статті 81 цього ОСОБА_2 встановлено, що фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Також відповідно до ст.89 ОСОБА_2 України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України.
Фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період (ст.90 цього ОСОБА_2).
За правилами 98 КЗпП України, ч.1 ст.13 ОСОБА_2 України «Про оплату праці» оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.
Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (ч.2 ст.13 ОСОБА_2 України «Про оплату праці»).
Відповідно до ч.2 ст.8 ОСОБА_2 України «Про оплату праці» умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього ОСОБА_2.
Пунктом 9 Прикінцевих положень ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», який набрав чинності 01.01.2015, визначено, що норми і положення, зокрема, ч.2 ст.33, ст..81 ОСОБА_2 України «Про прокуратуру» № 1697-VII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Також з 01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 № 79-VIII.
ОСОБА_2 № 79-VIII внесено зміни до Бюджетного кодексу України, зокрема, розділ VI «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 26, яким установлено, що норми і положення зокрема, ст..81 ОСОБА_2 України від 14.10.2014 «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.
При цьому пунктом 13 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ОСОБА_2 України «Про прокуратуру» № 1697-VII доручено Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього ОСОБА_2: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим ОСОБА_2; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим ОСОБА_2.
На час виникнення спірних відносин посадові оклади працівників органів прокуратури визначались згідно Схем посадових окладів працівників органів прокуратури, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» № 505 від 31.05.2012.
Цією постановою надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою Схем посадових окладів та інші виплати.
Видатки, пов'язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури (п.6 вказаної постанови).
Постановою Кабінету Міністрів України № 763 від 30.09.2015 (набрала чинності з 13.10.2015) внесено зміни до означеної вище постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 та встановлено, що видатки, пов'язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань, передбачених у Державному бюджеті України на 2015 рік для Генеральної прокуратури України (п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 763 від 30.09.2015).
Отже, з наведеного вище вбачається, що Кабінет Міністрів України покладені на нього пунктом 13 розділу XIII ОСОБА_2 № 1697-VII обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав.
Разом з тим, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.
Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.30 Бюджетного кодексу України видатки та кредитування Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, пов'язані з реалізацією програм та заходів згідно із статтею 87 цього Кодексу.
В свою чергу, за приписами п.6-1 ч.1 ст.87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на забезпечення функціонування правоохоронних органів.
У ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 № 80-VIII встановлені певні видатки з кредитування Державного бюджету України, у т. ч. видатки на забезпечення функціонування правоохоронних органів, до яких за визначенням у ч.1 ст.2 ОСОБА_2 України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 № 3781-XII відносяться органи прокуратури, проте вказаний Закон не передбачав видатків на виконання приписів ст.81 ОСОБА_2 України «Про прокуратуру» у заявлений позивачем період з 15.07.2015 по 13.10.2015.
За правилами абз.1 ч.1 ст.48 БК України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.
Відповідно до ч.1 ст.51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.
Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності, питання оплати праці працівників органів прокуратури регламентується не лише ОСОБА_2 України «Про прокуратуру», тому не зважаючи на те, що розмір заробітної плати прокурора встановлений спеціальним законом - статтею 81 ОСОБА_2 України «Про прокуратуру» № 1697-VII, оплата праці прокурора підпорядкована, зокрема, нормам ст.13 наведеного вище ОСОБА_2 України «Про оплату праці», а саме: здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.
Отже приймаючи до уваги, що відповідач - прокуратура Дніпропетровської області є регіональною прокуратурою у системі прокуратури України, що фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, тобто є бюджетною установою, фінансове забезпечення якої організовує Генеральна прокуратура України, як розпорядник бюджетних коштів, а також враховуючи, що ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» видатки на реалізацію положень ст. 81 ОСОБА_2 № 1697-VII не передбачено, суд вважає, що відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати позивача поза межами видатків державного бюджету на оплату праці працівників прокуратури у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.
Відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості (збільшення видатків з Державного бюджету України), здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у іншому розмірі, ніж передбачено Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».
Тим більше, що у спірний період положення ст.81 ОСОБА_2 України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 згідно відповідних приписів ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» застосовувались у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Такі ж висновки щодо застосування норм права стосовно заробітної плати працівників бюджетних установ містяться в постановах Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі № 21-1461а15, від 30.03.2016 у справі № 822/504/13-а, від 12.07.2016 у справі 820/4648/15, від 13.07.2006 у справі № 820/4653/15 і відповідно до ст.244-2 КАС України враховуються судом при розгляді даної справи.
У спірних правовідносинах Прокуратура Дніпропетровської області здійснювала нарахування заробітної плати позивачу у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України, не з мотивів відсутності коштів, а у зв'язку з відповідним правовим врегулюванням, згідно якому повноваження щодо встановлення розміру виплат, передбачених ст.81 ОСОБА_2 України "Про прокуратуру" № 1697-VII, передані Кабінету Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а отже виконуючи обов'язки щодо нарахування заробітної плати працівникам прокуратури у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, відповідач діяв в межах та з дотриманням чинного на час такого нарахування законодавства.
Частиною першою статті 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч.5 ст. 94 КАС України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.
Оскільки позивач, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ОСОБА_2 України "Про судовий збір", звільнений від сплати судового збору, то питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст.ст.94, 158- 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Прокуратури Дніпропетровської області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів - відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_3