Справа № 813/2416/16
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 р. № 876/7426/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року у справі №813/2416/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним рішень,-

В С Т А Н О В И В:

15.07.2016 Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась в суд з позовами до Державної фіскальної служби України Головного управління ДФС у Львівській області, просила визнати протиправними рішення від 05.07.2016 №, від 05.07.2016 №, від 05.07.2016 №.

Ухвалами судді Львівського окружного адміністративного суду від 02.08.2016 справу №813/2417/16 та справу №813/2418/16 об'єднано для спільного розгляду зі справою №813/2416/16.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.09.2016 в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.09.2016 та прийняти нову, якою позов задовольнити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідачем не дотримано вимог ст.81 ПК України щодо пред'явлення документів на проведення перевірки. Відповідно до Закону України від 28.12.2014 №76-VII перевірка протягом січня-червня 2015 року може здійснюватись виключно з дозволу Кабінету Міністрів України. Водночас, Законом №71-VIIІ встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки за попередній календарний рік здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України. Таким чином, щодо позивача діє мораторій на проведення перевірки. Позивач не займається дрібнооптовою торгівлею та не веде торгівлю на ринку, не ввозить підакцизних товарів на митну територію України, не виробляє та не реалізовує таких. Відтак, у відповідача не було підстав призначати та проводити фактичну перевірку. В оскаржуваній постанові не наведено доказів на підтвердження факту перебування ОСОБА_3 у трудових відносинах з позивачем.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції приходить переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зареєстрована Дрогобицькою районною державною адміністрацією Львівської області 09.08.2000, що підтверджуються Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії В00 №896007 (а.с.102).

15.06.2016 посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на підставі наказу від 14.06.2016 №554 та направлень проведено фактичну перевірку магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2, про що складено акт перевірки №0648/13/09/РРО/НОМЕР_1.

Відповідно до вказаного акта перевіркою встановлено, що позивачем: не проведено через РРО розрахункової операції з продажу (відпуску) товару та невидано при цьому розрахункового документа встановленої форми на повну суму покупки через РРО, неподано до органів ДФС по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті РРО або в пам'яті модему, який до них приєднано; порушено ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме в реалізації знаходяться алкогольні напої на загальну суму 3 294, 00 грн., на які не представлено накладні.

21.06.2016 ОСОБА_2 подала заперечення на акт перевірки №0648/13/09/РРО/НОМЕР_1, яке розглянуто на засіданні постійно діючої комісії по розгляду спірних питань ГУ ДФС у Львівській області 01.07.2016 та відповідно до висновків ГУ ДФС у Львівській області за результатами розгляду заперечення ФОП ОСОБА_2 від 21.06.2016 прийнято рішення: висновки акта №0648/13/09/РРО/НОМЕР_1 від 15.06.2016 залишити без змін та врахувати при прийняті податкових повідомлень-рішень (а.с.94-97).

За результатами розгляду акта перевірки та заперечення платника ГУ ДФС у Львівській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

від 05.07.2016 № , яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 1 гривні з посиланням на п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та п.1 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

від 05.07.2016 № , яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 170 сімдесят гривень з посиланням на п.п. 54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та п.9 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

від 05.07.2016 № , яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 6588 гривень з посиланням на п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Вважаючи вказані податкові-повідомлення рішення протиправними, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент проведення перевірки, (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.75.1.3 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п.80.1 ст. 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Згідно з п.80.7 ст.80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

З матеріалів справи встановлено, що фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 проведено на підставі Наказу від 14.06.2016 №554 відповідно до пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України та направлень на перевірку від 14.06.2016 №1724 та №1725.

Перевірку магазину в АДРЕСА_1 проведено в присутності продавця ОСОБА_3 (як встановлено зі слів такої), якій пред'явлено службові посвідчення та направлення на проведення перевірки та вручено копію наказу від 14.06.2016 №554, що підтверджено підписом останньої (а.с.79-82).

При цьому суд першої інстанції викликав на судове засідання продавця - ОСОБА_3, в якості свідка та зобов'язував представника позивача забезпечити участь вказаного свідка в судовому засіданні, проте свідок в судове засідання суду першої інстанції не з'явився.

Відповідно до п.86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Згідно з п.86.5 ст.86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

Як вбачається з акта перевірки №0648/13/09/РРО/НОМЕР_1 від 15.06.2016 ОСОБА_3 відмовилась від підпису, про що складено акт відмови від підпису №72/1309/РРО/НОМЕР_1 (а.с.85). У зв'язку з такою відмовою копії матеріалів було направлено ФОП ОСОБА_2 поштою на юридичну адресу 16.06.2016.

Відповідно до п.80.4 ст.80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Згідно з пунктами 1, 2, 3, 7, 12 та 13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; 3) застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування; 7) подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, на пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку; 12) вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку; 13) забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

З матеріалів справи встановлено, що ФОП ОСОБА_2 здійснює діяльність із застосуванням реєстратора розрахункових операцій.

Шляхом проведення контрольної закупки, в ході перевірки суб'єктами контролю встановлено факт не проведення через РРО розрахункової операції з продажу (відпуску) товару та невидачі при цьому розрахункового документа встановленої форми на повну суму покупки через РРО: на суму 12 грн.

Як встановлено судом першої інстанції зі слів представника позивача на час здійснення перевірки касовий апарат знаходився на ремонті. До матеріалів справи долучено копію з книги обліку розрахункових операцій в якій відображено дату і час виходу РРО з ладу 15.06.2016 та 25.07.2016 (а.с.60) та копію довідки про опломбування реєстратора розрахункових операцій (а.с.58), згідно з якою 25.07.2016 здійснено розпломбування РРО у зв'язку з ремонтом такого. Водночас довідку про опломбування реєстратора розрахункових операцій від 15.06.2016 до матеріалів справи не долучено.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно з п.2.1.3 та п.2.1.6 акта перевірки №0648/13/09/РРО/НОМЕР_1 від 15.06.2016 книга обліку розрахункових операцій на реєстратор розрахункових операцій та остання використана книга ОРО при перевірці представлені не були.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №265/95-ВР на період виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій та здійснення його ремонту або у разі тимчасового, не більше 7 робочих днів, відключення електроенергії проведення розрахункових операцій здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки або із застосуванням належним чином зареєстрованого резервного реєстратора розрахункових операцій.

Згідно з п.9 Розділу III «Порядок застосування РРО» Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 14.06.2016 № 547, якщо на період виходу з ладу РРО або в разі відключення електроенергії розрахункові операції проводяться з використанням книги ОРО та розрахункової книжки, після встановлення відремонтованого (резервного) РРО або відновлення постачання електроенергії необхідно провести через РРО суми розрахунків за час роботи з використанням розрахункової книжки, а також відповідно до контрольної стрічки (у випадку обнулення оперативної пам'яті) - за час роботи, що передував виходу РРО з ладу або відключенню електроенергії, окремо за кожною ставкою податку на додану вартість, акцизного податку або іншого податку (збору), після чого слід виконати Z-звіт. За потреби виконується операція «службове внесення» на суму готівки, що зберігається на місці проведення розрахунків.

Як вбачається з підпунктів 2.2.7, 2.2.13 розділу 2 акта перевірки №0648/13/09/РРО/НОМЕР_1 від 15 червня 2016 року, на момент проведення контролюючим органом перевірки позивача при проведенні розрахункової операцій, а саме при продажі пива Карлсберг на суму 12 грн., відбулося без застосування реєстратора розрахункових операцій. Реєстратор розрахункових операцій знаходився в магазині. При цьому, відповідно до п.2.2.11 вказаного акта пломби РРО серії ВР №618375 та 618376 на момент перевірки були в наявності.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у Розділі 4 долученої до матеріалів справи Книги обліку РО відсутні записи у графі 6 «Засіб реєстрації розрахунків під час РРО» та не долучено до матеріалів справи жодних документів на підтвердження виконання вимог п.9 Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари. Також до перевірки не представлено сум готівкових коштів, які зберігалися в касі на момент проведення перевірки.

Відповідно до п.1, п.9 ст.17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня; за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг); десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - в разі неподання до органів доходів і зборів звітності, пов'язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків з реєстраторів розрахункових операцій по дротових або бездротових каналах зв'язку, в разі обов'язковості її подання.

Також згідно з акта перевірки №0648/13/09/РРО/НОМЕР_1 від 15.06.2016 встановлено порушення ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме в реалізації знаходяться алкогольні напої на загальну суму 3 294, 00 грн. Перелік необлікованих товарів, які знаходилися в реалізації позивача, наведений у Додатку № 3 (а.с.83-84).

В ході перевірки позивачем не було представлено накладних на отримання алкогольних напоїв, що знаходились на зберіганні/реалізації в магазині за адресою: АДРЕСА_1, що належить позивачу, не представлені вказані документи й протягом 20 днів для розгляду контролюючому органу, як це зазначено у п.4.3-4.4 вказаного акта.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Оскільки позивачем 21.06.2016 подавались заперечення на акт перевірки №0648/13/09/РРО/НОМЕР_1 від 15.06.2016 до яких не були додані первинні документи, а саме видаткові накладні та товарно-транспортні накладні на товари зазначені у Додатку № 3 до акта, відтак надання суду видаткових накладних та товарно-транспортні накладних на горілчані вироби як на підтвердження наявності таких на товар, що перелічений в Додатку №3 до акта перевірки не може братись судом до уваги, оскільки ненадання їх під час перевірки суб'єкту контролю, ставить під сумнів їх належності до цього товару.

Відповідно до ст.20 Закону №265/95-ВР до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Відповідно до абз.2 п.7 ст.3 Закону №265/95-ВР суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти) повинні подавати до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднані.

Разом з тим, абз.2 та 3 п.8 Розділу ІІ Прикінцеві положення Закону №265/95-ВР встановлено, що з 1 січня 2015 року дозволяється первинна реєстрація лише реєстраторів розрахункових операцій, які створюють контрольну стрічку в електронній формі, та електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг), реєстраторів розрахункових операцій з купівлі-продажу іноземної валюти. Дозволяється до 1 січня 2016 року використання електронних контрольно-касових апаратів, введених в експлуатацію до 1 січня 2015 року, що створюють контрольну стрічку в друкованому вигляді та подають до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку тільки інформацію про обсяг розрахункових операцій, виконаних у готівковій та/або в безготівковій формі, яка міститься в їх фіскальній пам'яті, і при цьому не подають електронних копій розрахункових документів.

Таким чином, користувачам зареєстрованих та введених в експлуатацію до 01.01.2015 електронних контрольно-касових апаратів, що подають до органів ДФС тільки інформацію фіскальних звітних чеків, було надано перехідний період тривалістю 1 рік для доопрацювання або зміни існуючої касової техніки, що забезпечує подання по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків

Як вбачається з довідки про опломбування РРО, який використовується позивачем, дата виготовлення і введення в експлуатацію такого 2013 рік. Водночас позивачем не надано підтвердження що такий РРО забезпечує подання до органів ДФС по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що зважаючи на те, що факти порушення норм податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється відповідачем, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, застосування відповідачем фінансових санкцій до позивача є правомірним.

Водночас щодо покликання апелянта на мораторій на проведення перевірок, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

У червні 2016 року ФОП ОСОБА_2 зверталась в суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області про визнання дій щодо проведення перевірки за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій протиправними, визнання висновків викладених в акті №0648/1309/РРО/НОМЕР_1 перевірки за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій протиправними.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.08.2016 у справі №813/2043/16, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2016, відмовлено у задоволенні вказаного позову.

При цьому судом апеляційної інстанції зазначено, що відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України, суд зазначає наступне.

Зазначене обмеження не поширюється: - з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; - з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Проведення перевірок платників податків контролюючими органами у червні 2016 році з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік з питань дотримання суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій підпадало під встановлений Законом №71 мораторій на проведення таких перевірок.

За таких обставин, дії контролюючого органу щодо проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 та складання акта перевірки визнано судом правомірними, а позовні вимоги - безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року у справі №813/2416/16 - без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

Н.В. Ільчишин

Повний текст Ухвали складено 09.12.2016р.