Справа № 816/1865/16
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2016 рокум. ПолтаваСправа №816/1865/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лайко О.В.,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - Фесенко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_2.) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - відповідач, ДПІ у м. Полтаві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.06.2016 №, яким позивачу нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 170,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначив, що спірним рішенням до нього безпідставно застосовані фінансові санкції за неподання податкової декларації з плати за землю за 2016 рік, оскільки ним не укладався договір оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: вул. Леніна, 16 у місті Полтаві, а відтак, вважав відсутнім обов'язок з подання податкової звітності до ДПІ у м. Полтаві.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на невиконання позивачем вимог пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України в частині подання до контролюючого органу податкової декларації з плати за землю за 2016 рік.

У судовому засіданні позивач та представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у письмових запереченнях ДПІ у м. Полтаві.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

ДПІ у м. Полтаві проведено камеральну перевірку з питання подання ФОП ОСОБА_2 податкової декларації з плати за землю за 2016 рік, за результатами якої складений акт від 19.05.2016 №1498/16-01-13-04-31/ /а.с. 34-36/.

Перевіркою встановлено факт неподання позивачем податкової декларації, що контролюючим органом визначено як порушення вимог пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України.

З урахуванням даного висновку перевірки, на підставі пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України відповідачем сформовано податкове повідомлення-рішення від 06.06.2016 №, яким позивачу нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 170,00 грн /а.с. 32/.

За результатами оскарження даного рішення до Головного управління ДФС у Полтавській області та ДФС України, рішеннями контролюючих органів скарги платника податків залишені без задоволення, а спірне податкове повідомлення-рішення - без змін /а.с. 14-17/.

Не погодившись із зазначеним вище податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суб'єкта владних повноважень та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За приписами підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до підпункту 269.1.1 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв). А в силу вимог підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 названого Кодексу, об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Судом встановлено, що між Полтавською міською радою (орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (орендар) 12.03.2009 укладений договір оренди землі, за змістом якого орендодавець на підставі рішення двадцятої сесії Полтавської міської ради п'ятого скликання від 25.10.2007 надав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку для реконструкції власної квартири під перукарню з організацією вхідної групи, розташовану за адресою: Полтавська область, м. Полтава, вул. Леніна, 16 /а.с. 18-19/. Даний договір укладений на період з 25.10.2007 по 25.10.2009. Водночас пунктом 4.8. Договору визначено, що у разі, якщо орендар продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору, то за фактичний період користування землею і до моменту укладання нового договору він має вносити орендну плату за земельну ділянку /а.с. 18 - зворот/.

Договір зареєстрований у виконавчому комітету Полтавської міської ради, про що у книзі реєстрації записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 18.03.2009 №24 /а.с. 19 - зворот/.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За приписами частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі" у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, у відносинах оренди землі законодавцем запроваджено принцип "мовчазної згоди", який означає, що за відсутності заперечень з боку сторін договору, такий договір є чинним до моменту повідомлення договірними сторонами один одного про його розірвання.

Суду відомостей про розірвання договору оренди землі від 12.03.2009 не надано. Так само, суду не надано відомостей про повідомлення позивачем Полтавської міської ради про припинення права оренди на зазначену вище земельну ділянку.

Доводи позивача про те, що ним з 2009 року не сплачується земельний податок спростовані наданим відповідачем витягом з інтегрованої картки ФОП ОСОБА_2 /а.с. 44-63/.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що упродовж 2011-2015 років позивач подавав до ДПІ у м. Полтаві податкові декларації з плати за землю /а.с. 64-92/.

Згідно з пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

А відповідно до пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що спірним податковим повідомленням-рішенням позивачу правомірно нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 170,00 грн.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, суд акцентує увагу на положеннях частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 06.06.2016 №. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів, що свідчили б про відсутність у нього обов'язку з подання до контролюючого органу податкової декларації з плати за землю за 2016 рік.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ФОП ОСОБА_2 повністю.

Підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2016 року.

Суддя С.С. Бойко