Справа № 818/1277/16
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 р. Справа №818/1277/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Прімової-Крикуненко О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Петрак Л.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/1277/16

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління національної поліції в Сумській області, Атестаційної комісії №11 Головного управління національної поліції в Сумській області

про визнання дій протиправними, визнання незаконними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати.,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області, Атестаційної комісії №11 Головного управління Національної поліції в Сумській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача 1 щодо призначення та проведення його атестації;

- визнати незаконним та скасувати рішення (висновок) атестаційної комісії від 26.08.2016 р., зазначене в розділі IV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, а саме: « 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», яке прийняте стосовно нього;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Сумській області від 29 вересня 2016 року №279 о/с "По особовому складу" в частині звільнення майора поліції ОСОБА_3 з посади старшого оперуповноваженого Конотопського відділу поліції (м. Конотоп) Головного управління Національної поліції в Сумській області;

- поновити його на службі в Національній поліції на раніше займаній посаді;

- стягнути з ГУ НП в Сумській області на свою користь заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги мотивує тим, що 07.11.2015р. він був призначений на посаду старшого оперуповноваженого Конотопського відділу поліції (м. Конотоп) Головного управління Національної поліції в Сумській області з присвоєнням звання «майор поліції». При цьому позивач посилається ст.ст.56,58 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до норм якого службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського, та призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків. Тому позивач вважає, що з виданням вищеназваного наказу від 07.11.2015 року відповідач підтвердив, що він відповідає вимогам до поліцейських, спеціальне звання «майор поліції» присвоєне йому у встановленому порядку і це призначення на зазначену посаду в поліції є безстроковим. ОСОБА_3 наголошує на тому, що в ГУ НП в Сумській області не було підстав призначати та проводити щодо нього атестацію, оскільки встановлений ч.2 ст.57 Закону України «Про Національну поліцію» перелік підстав для проведення атестування поліцейських є виключним, а закріплена в ч.1 цієї ж статті мета проведення атестування не створює самостійну підставу. Крім того, пункти 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» не передбачають процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді як під час прийняття, так і після такого прийняття під час подальшого проходження служби в поліції.

Також позивач вважає необ'єктивним, необґрунтованим та упередженим висновок атестаційної комісії №11 від 26.08.2016 р. про його невідповідність займаній посаді, оформлений атестаційним листом на підставі співбесіди, без врахування критеріїв, встановлених п.16 «Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 року №1465, оскільки атестаційною комісією не проводилося глибоке і всебічне вивчення документів особової справи, не аналізувалася повнота виконання ним функціональних обов'язків (посадових інструкцій), не взято до уваги позитивний висновок його безпосереднього керівництва (начальника та заступника начальника Конотопського відділу поліції ГУНП в Сумській області), високий результат тестування (38 балів з тесту на загальні здібності та 32 бали з професійного тестування), проходження курсів з підвищення кваліфікації з 04.09.2012р. до 13.09.2012р., наявність диплому Національної академії внутрішніх справ від 07.11.2015р. (ступінь магістра за спеціальністю «Правоохоронна діяльність»), нагородження його грамотами, наявність подяк та відзнак («За сумлінну службу» ІІІ ступеня, «За доблесть і відвагу в службі карного розшуку» І та ІІ ступеня, « 15 років сумлінної служби», « 20 років сумлінної служби»). Негативний висновок комісії ґрунтується лише на тому, що позивач начебто не знає чинного законодавства, однак результати тестування свідчать про набрання ним більшої кількості балів ніж мінімально необхідна. Вказане, на думку ОСОБА_3, означає, що атестаційна комісія однобоко та упереджено розглянула атестаційний лист в порушення принципу обґрунтованості, комплексності атестування працівників поліції.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про професійний розвиток працівників» атестації не підлягають працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше року, що і було у даному випадку, оскільки він прийнятий на роботу в поліцію з 07.11.2015р., а атестація проводилася в серпні 2016р. Матеріали, що вивчались атестаційною комісією, не дають підстав для висновку, що позивач неналежним чином виконує свої посадові обов'язки та має низькі результати службової діяльності. Таким чином, ОСОБА_3 вважає, що висновок комісії є протиправним, внаслідок чого наказ ГУ НП в Сумській області від 29 вересня 2016 року №279 о/с "По особовому складу" в частині звільнення його з посади старшого оперуповноваженого Конотопського відділу поліції (м. Конотоп) ГУ НП в Сумській області також є незаконним та підлягає скасуванню, а він повинен бути поновлений на роботі зі стягненням на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі із наведених вище підстав.

Представник відповідача - ГУ НП в Сумській області в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував (а.с.63-64), зазначивши, що атестування поліцейських проводилось атестаційними комісіями органів поліції відповідно ч.1 ст.57 Закону України «Про Національну поліцію» з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей та, зокрема, з метою визначення відповідності посадам, на які вони призначені, а також перспектив їхньої службової кар'єри. Згідно з Інструкцією №1465 атестування поліцейських проводиться у два етапи - тестування та співбесіда, під час якої досліджувалися усі необхідні матеріали, що були зібрані на поліцейського. Членами атестаційної комісії зроблено негативні висновки стосовно особи позивача у зв'язку з тим, що він не зміг надати пояснень на поставлені запитання щодо нормативно-правової бази. За результатами дослідження комісія дійшла висновку, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Викладене свідчить про те, що атестування позивача було проведене атестаційною комісією у межах наданих повноважень та у спосіб, який передбачений наказом МВС України від 17.11.2015 року №1465, і не привело до порушення прав позивача, а тому його звільнено оскаржуваним наказом за пп.5 (через службову невідповідність) ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію». До того ж представник ГУ НП в Сумській області пояснив, що оскільки атестаційна комісія прийняла рішення про службову невідповідність та звільнення позивача зі служби, в силу вимог п.28 Інструкції керівник відповідача мав зобов'язання забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу, відтак дії відповідача цілком узгоджувались із приписами Інструкції та встановленого порядку проведення атестування поліцейських відповідно визначеної мети.

Заслухавши доводи представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Під час розгляду справи судом встановлено наступне.

Наказом Головного управління Національної поліції в Сумській області №11 о/с від 07.11.2015 року «По особовому складу» відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» призначено тих, що прибули з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування та установлення посадових окладів згідно штатного розпису, з 07 листопада 2015 року - ОСОБА_3 (М-064220), який мав спеціальне звання майор міліції, старшим оперуповноваженим Конотопського відділу поліції (м. Конотоп) ГУПН в Сумській області, присвоївши йому спеціальне звання майор поліції (а.с.13).

Наказом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 11.02.2016р. №160 «Про організацію проведення атестування особового складу» з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівня, на підставі глибокого та всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, керуючись статтею 57 Закону України «Про Національну поліцію» та вимогами Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 року № 1465, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 листопада 2015 року за № 1445/27890, наказано провести атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Сумській області та підпорядкованих підрозділів, створити атестаційні комісії (а.с.76).

Згідно з протоколом від 26.08.2016 року ОП№ 15.00026271.0051588 за результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення присутні на засіданні члени атестаційної комісії ГУ НП в Сумській області №11 (4 особи) більшістю голосів (4 - "за") прийняли рішення, що ОСОБА_3 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність (а.с.16).

Наказом Головного управління Національної поліції в Сумській області №279 о/с від 29.09.2016 року «По особовому складу» відповідно до пункту 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» позивача звільнено зі служби в поліції на підставі висновку атестаційної комісії (а.с.27).

Не погоджуючись із висновком атестаційної комісії, викладеним в розділі IV атестаційного листа (а.с.16, зворотній бік), та наказом про його звільнення, ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд виходить з такого.

02.07.2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.17 вказаного Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з ч.1 ст.48 Закону призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону, якою встановлено, що призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Пунктом 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Згідно з пунктом 10 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Таким чином, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або шляхом проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Судом було встановлено, що згідно з особистою заявою позивача від 07.11.2015 року та на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Сумській області №11 о/с від 07.11.2015 року «По особовому складу» ОСОБА_3, який мав спеціальне звання майор міліції, призначено старшим оперуповноваженим Конотопського відділу поліції (м. Суми), присвоївши йому спеціальне звання «майор поліції», без проведення конкурсу. З листопада 2015 року до дня звільнення позивач працював на цій посаді (а.с.12-13).

При цьому зі змісту атестаційного листа ОСОБА_3 вбачається (а.с.15), що за час проходження служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції України та в займаній посаді він зарекомендував себе як досвідчений співробітник. До виконання службових обов'язків відноситься відповідально. Здатний ефективно та якісно реалізовувати по службі свої потенційні можливості.

Врівноважений, зібраний, вимогливий до себе і оточуючих. Приділяє належну увагу професійному навчанню. На зауваження керівників реагує належним чином, здатний працювати над усуненням особистих недоліків. Має добрі комунікабельні здібності.

Має позитивні результати службової діяльності. В поточному році особисто ним розкрито 2 злочини. Розглянуто 20 звернень громадян зареєстрованих в журналі єдиного обліку. Виконано 11 доручень слідчих у кримінальних провадженнях. Було проведено розшукові заходи по кримінальним провадженням. Проводилась робота по попередженню та розкриттю кримінальних правопорушень на закріпленій території обслуговування, проводилась робота по виявленню осіб, схильних до скоєння кримінальних правопорушень та здійснювалась постановка їх на облік. Здійснював чергування в добовій слідчо-оперативній групі, виїжджав на місце події. Здійснював доставляння до відділу поліції осіб, підозрюваних у скоєнні кримінальних правопорушень, проводив їх дактилоскопіювання та фотографування. Забезпечував проведення обшуків та впізнань. Приймав участь у планових етапах.

Крім того, в атестаційному листі вказано, що позивач фізично розвинутий добре. Формений одяг носить охайно. За місцем мешкання характеризується позитивно. Здатний стійко переносити труднощі служби та життя. Відданий справі служінню українському народові. Участі в політичних партіях та рухах не приймає.

Отже, атестаційний лист містив позитивні аспекти щодо службових якостей позивача, які не були спростовані.

Більш того, згідно з висновками попереднього атестування, яке проводилося 24.06.2014р. ОСОБА_3 був визнаний таким, що відповідає зайнятій посаді та заслуговує призначенню на посаду з більшим обсягом роботи, а відповідно до висновку прямого керівника, зазначеного у розділі ІІІ атестаційного листа (а.с.15, зворотній бік), він відповідає займаній посаді старшого оперуповноваженого Конотопського відділу поліції (м. Суми).

За змістом протоколу засідання атестаційної комісії під час атестації позивача члени атестаційної комісії досліджували лише стандартний пакет документів, перелічених у самій формі бланку, а саме: декларацію про доходи, послужний список (форма1), інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» та інформацію з відкритих джерел (а.с.77-82).

Жодних інших документів (заяви чи скарги на дії позивача, акти службових розслідувань, грамоти та подяки за виконану роботу, тощо) атестаційна комісія не досліджувала.

В якості обґрунтування, яким саме вимогам, що пред'являються до особи, яка перебуває на посаді, яку обіймав позивач, він не відповідає, у чому саме проявляється така невідповідність, в протоколі засідання атестаційної комісії вказано «не знає нормативно-правової бази» (а.с.16).

В протоколі від 26.08.2016 року ОП№ 15.00026271.0051588 з зазначено, що членами атестаційної комісії позивачу були поставлені питання, які стосувалися знання законодавства, на які він не надав відповідь.

Згідно з пунктом 10 розділу ІV Інструкції мінімальний бал за кожен тест складає 25 балів.

Так, за результатами тестування на загальні здібності та навички позивач отримав 38 балів із необхідних 25 та 32 бали із 25 необхідних з професійного тестування (а.с.15, зворотній бік).

При цьому суд зазначає, що самі по собі результати співбесіди не мають вирішального значення та повинні оцінюватись разом з іншими матеріалами, що були подані до атестування, крім того, у даному випадку ОСОБА_3 за результатами тестування отримав кількість балів, більшу за мінімальну.

В атестаційному листі містяться дані про успішне виконання позивачем своїх службових обов'язків, тобто не надання повної відповіді на питання під час співбесіди не є беззаперечним доказом не знання ОСОБА_3 положень законодавства та не свідчить про неможливість виконання покладених на нього обов'язків на займаній посаді.

Вирішуючи спір, суд звертає увагу на те, що згідно з висновком прямого керівника позивач відповідає займаній посаді, крім того, приймаючи рішення про його невідповідність займаній посаді комісія всупереч вимог ч.1, ч.3 ст.13 Закону України «Про професійний розвиток працівників» не досліджувала можливість або неможливість переведення позивача за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направлення його на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією.

Пунктами 8, 9, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції.

Таким чином, лише за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції.

Судом встановлено, що позивач наказом Головного управління Національної поліції в Сумській області був прийнятий на службу до поліції в порядку переатестування та установленням посадових окладів з присвоєнням спеціального звання майора поліції, отже, питання про його відповідність вимогам до поліцейських було вирішено у момент видачі наказу про прийняття на службу.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

В матеріалах справи наявна копія Присяги на вірність Українському народові, підписана позивачем 07.11.2015р. (а.с.14).

Проходження служби в поліції регулюється Законом України «Про Національну поліцію» та іншими нормативно-правовими актами (ст. 60 Закону).

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського (ст. 56 Закону).

Згідно з приписами статті 58 Закону України «Про Національну поліцію» призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Відповідно до статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

З аналізу положень частини другої статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» вбачається, що атестуванню підлягають лише ті поліцейські, які претендують на вищу посаду або щодо яких вирішується питання про переведення на нижчу посаду. Крім того, атестування поліцейського проводиться в разі вирішення питання щодо звільнення поліцейського через службову невідповідність.

Поряд із Законом України «Про Національну поліцію» правові, організаційні та фінансові засади функціонування системи професійного розвитку працівників визначаються також положеннями Законом України «Про професійний розвиток працівників».

Так, статтею 1 цього Закону визначено, що атестація працівників - процедура оцінки професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам і посадовим обов'язкам, проведення оцінки їх професійного рівня.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про професійний розвиток працівників» атестації не підлягають працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

Положеннями частин першої та третьої статті 13 Закону України «Про професійний розвиток працівників» передбачено, що атестаційна комісія приймає рішення про відповідність або невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі. В разі прийняття рішення про невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі комісія може рекомендувати роботодавцеві перевести працівника за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направити на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією. Рекомендації комісії з відповідним обґрунтуванням доводяться до відома працівника у письмовій формі.

В силу приписів статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» атестування поліцейських проводиться на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам.

Згідно з вимогами пункту 16 розділу IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 року № 1465, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18 листопада 2015 року за № 1445/27890 (далі - Інструкція №1465), атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); показники службової діяльності; рівень теоретичних знань та професійних якостей; оцінки з професійної і фізичної підготовки; наявність заохочень; наявність дисциплінарних стягнень; результати тестування; результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Щодо проведення атестації для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність суд зазначає, що метою проведення атестації є вирішення питання про можливість у той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби через службову невідповідність виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Звільнення зі служби через службову невідповідність передбачено пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Судом встановлено, що позивача звільнено з поліції через «службову невідповідність». Проте, поняття «службова невідповідність» і звільнення за цією підставою є більш широким і таким, що охоплюється поняттям «звільнення у порядку дисциплінарного стягнення».

Правова позиція по даному питанню висловлена Верховним Судом України у постанові від 11.03.2014 року №21-13а14, прийнятій відповідно до глави 3 КАС України, та яка згідно зі ст. 244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

У даній справі судом встановлено, що позивач пропрацював на посаді старшого оперуповноваженого Конотопського відділу поліції (м. Конотоп) Головного управління Національної поліції в Сумській області менше одного року, питання про призначення його на вищу посаду або переведення на нижчу посаду, притягнення його до відповідальності в межах дисциплінарної процедури відповідачем не вирішувалось.

Таким чином, рішення про призначення атестації працівника одразу ж після прийняття його на роботу (службу у поліції), безвідносно до вирішення питань кар'єри (призначення позивача на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження є незаконним.

Зі змісту пункту 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» вбачається, що лише за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції.

При цьому, при вирішенні питання про призначення на посаду у контексті з'ясування питання щодо відповідності особи вимогам до поліцейських Міністерство внутрішніх справ України має усі повноваження здійснювати призначення на посади поліцейських на конкурсних засадах (стаття 47 Закону), проводити медичне та психофізіологічне обстеження кандидатів, обстеження на предмет виявлення алкогольної, наркотичної та токсичної залежності, тестування на поліграфі, перевіряти рівень фізичної підготовки, а також проводити спеціальну перевірку (стаття 50).

Відповідач не надав суду відомостей, які з повноважень, що передбачені Законом України «Про Національну поліцію» для прийняття працівників міліції на службу до поліції, Міністерство внутрішніх справ України використало по відношенню до позивача.

Поряд з цим, відповідно до положень ст.58 Закону України «Про Національну поліцію» призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків. Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Щодо посилань в наказі №11 о/с від 07.11.2015 року про призначення позивача на посаду в порядку переатестування згідно пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» суд зазначає, що відповідно до пункту 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

Вказаний пункт Закону не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді як під час прийняття, так і після такого прийняття під час подальшого проходження служби в поліції.

Натомість мету та підстави атестування поліцейських визначено у статті 57 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до частини 1 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Наведені у частині 2 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» підстави для проведення атестування є вичерпними. Метою проведення атестування із будь-яких зазначених вище підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Кожна з зазначених трьох підстав для проведення атестування повинна бути зв'язана з певними передумовами, зокрема, атестування яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

Однак, наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 11.02.2016р. №160 «Про організацію проведення атестування особового складу» не містить посилань на підстави для атестування поліцейських, передбачених частиною 2 статті 57 Закону.

При цьому атестацію позивача проведено у порядку атестації усіх поліцейських ГУ НП в Сумській області та підпорядкованих підрозділів, проте суд вказує, що мета атестування, закріплена у частині першій згаданої статті та зазначена в наказі від 11.02.2016р. №160, не утворює самостійну підставу для проведення атестування і перебуває у системному взаємозв'язку з вичерпними підставами, визначеними у частині другій статті 57 Закону України «Про Національну поліцію». Закон не передбачає проведення атестування без настання обставин, визначених частиною 2 статті 57 Закону.

Закріплену у частині 1 статті 57 Закону мету атестування відповідач 1 необґрунтовано розцінив як самостійну і достатню підставу для проведення атестування поліцейських, серед яких був і позивач, з ціллю визначення можливості їх звільнення через службову невідповідність, хоча наявності конкретних передумов (порушення порядку і правил несення служби тощо) для призначення атестування у такому контексті відповідач не довів.

Враховуючи, що проведення атестації позивача є незаконним, то всі дії, висновки та рішення які мали місце у ході такої атестації не можна вважати такими, що прийняті правомірно, на підставі та в межах закону.

Пунктом 2 розділу І Інструкції № 1465 визначено, що керівники всіх рівнів зобов'язані забезпечити атестування на високому організаційному та правовому рівні з додержанням принципу відкритості (крім випадків, установлених законом) та об'єктивності в оцінці службової діяльності поліцейських, які атестуються.

Розділом ІV Інструкції № 1465 визначений порядок організації, підготовки, проведення атестування.

Згідно з пунктом 11 розділу IV Інструкції № 1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Інструкції № 1465 атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники.

За змістом пунктів 7-9 Розділу ІV Інструкції № 1465 керівники, які складають атестаційний лист, зобов'язані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

В атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації.

Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Відповідно до пунктів 10, 11, 12 Розділу ІV Інструкції № 1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийнятті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Пунктом 15 Розділу ІV Інструкції № 1465 передбачено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, відповідно до пункту 16 Розділу ІV Інструкції № 1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Отже, за змістом положень Інструкції № 1465 атестування поліцейських включає два етапи: тестування та співбесіду.

Тестування передбачає професійний тест (тест на знання законодавчої бази) та тест на загальні здібності та навички.

Інструкція № 1465 не містить конкретного порядку проведення співбесіди, у той же час, виходячи з її змісту та мети атестування можна стверджувати, що під час співбесіди Атестаційна комісія повинна розглянути атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського; оцінити ділові, професійні, особисті якості поліцейського, його освітній та кваліфікаційний рівень, а також з'ясувати відповідність особи поліцейського критеріям, визначеним пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465, для чого поліцейському, який проходить атестування, можуть ставитись питання.

Згідно з пунктами 20-23 Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу. Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії.

Щодо суті висновків атестаційної комісії про невідповідність позивача займаній посаді суд зазначає наступне.

За змістом протоколу засідання атестаційної комісії вбачається, що атестаційна комісія діяла з порушенням вимог статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 16 розділу IV Інструкції № 1465, не проводила глибокого і всебічного вивчення документів особової справи позивача, не аналізувала повноту виконання позивачем функціональних обов'язків (посадових інструкцій), показники службової діяльності, рівень його професійних якостей.

У той же час, висновки атестаційної комісії спростовуються самим фактом прийняття позивача на службу до поліції з присвоєнням спеціального звання.

Протокол атестаційної комісії не містить мотивів про невідповідність позивача оновленим вимогам суспільства до професії поліцейського, інших обставин, що свідчать про несумісність особи позивача посаді, яку він займає. Натомість з атестаційного листа слідує, що позивач «відданий справі служіння народові України».

Подані на розгляд комісії матеріали не дають підстав для висновку, що позивач має незадовільні показники з критеріїв, встановлених пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465, а саме: що він неналежним чином виконує свої посадові обов'язки, має низькі результати службової діяльності, недостатній рівень теоретичних знань та професійних якостей, незадовільну фізичну підготовку.

Натомість атестаційний лист містить позитивну характеристику роботи ОСОБА_3

Відповідачем не подано до суду доказів, що у відкритих інформаційних джерелах знайдено відомості про вчинення позивачем корупційних дій.

Отже, наведене вище не дає підстав вважати, що атестаційною комісією рішення про службову невідповідність ОСОБА_3 займаній посаді приймалось на підставі повного та всебічного розгляду всіх матеріалів, що були надані до атестування, і що за результатами розгляду цих матеріалів були встановлені обставини, що свідчать про невідповідність особи позивача критеріям, визначеним пунктом 16 Розділу ІV Інструкції № 1465.

Оскільки негативне рішення атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт), повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Проте з матеріалів справи вбачається, що комісією не були оцінені належним чином в сукупності всі критерії, яким повинен відповідати позивач для продовження служби в поліції.

Пунктом 24 Розділу ІV Інструкції № 1465 встановлено, що за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Відповідно до пункту 28 Розділу ІV Інструкції № 1465 керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Оскільки звільненню позивача передувало рішення Атестаційної комісії №11 ГУ НП в Сумській області від 26.08.2016 р., зазначене в розділі IV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа про невідповідність ОСОБА_3 займаній посаді та необхідність звільнення його зі служби, суд вважає, що у даному випадку повний захист прав позивача є неможливим без визнання такого рішення протиправним та його скасування.

Згідно з частиною 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на те, що позивача було протиправно звільнено зі служби в поліції, останній підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме: на посаді старшого оперуповноваженого Конотопського відділу поліції (м. Конотоп) Головного управління Національної поліції в Сумській області;

Стосовно вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зауважує наступне.

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Тобто, у разі, якщо працівник поновлюється на роботі за період, у якому він отримував інший заробіток, підлягає стягненню не середній заробіток працівника, а саме різниця в заробітку.

Як вбачається з довідки Головного управління Національної поліції в Сумській області від 25 жовтня 2016 року №29/1874 (а.с.65), середньоденне грошове забезпечення позивача становить 195грн.97коп.

Кількість днів вимушеного прогулу станом на 29.11.2016р. складає 61 календарний день, у зв'язку з чим сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу становить: 195,97грн. * 61 календарний день = 11954грн.17коп.

Враховуючи, що позивач в цей період знаходився на обліку як безробітний в Конотопському міськрайонному центрі зайнятості (а.с.60), де йому нарахований дохід за період з 07 жовтня 2016 року до 27 листопада 2016 року в загальній сумі 5456грн.42коп. (а.с.62), стягненню підлягає різниця між середнім заробітком та допомогою по безробіттю, що складає 6497грн.75коп. (11954грн.17коп. -5456грн.42коп.).

За приписами частин 1 та 5 ст.23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №1533-III застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу. У середньомісячну заробітну плату (доход) для обчислення допомоги по безробіттю враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески, які підтверджуються даними Єдиного державного реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України.

Таким чином, в розумінні Закону №1533-III, при застосуванні ч.2 ст.235 КЗпП України, до заробітку слід відносити також суму отриманої працівником за час вимушеного прогулу допомоги по безробіттю. Тому, за наявності відомостей про виплату допомоги по безробіттю, при поновленні на роботі на користь такої особи підлягає стягненню саме різниця між її середнім заробітком та сумою отриманої допомоги.

Отже, в результаті аналізу встановлених обставин і правовідносин, що їм відповідають, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі п.2, п.3 ч.1 ст.256 КАС України постанова суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць, що становить в даному випадку 6075грн.07коп., та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягає негайному виконанню.

Таким чином, постанова суду в частині поновлення ОСОБА_3 на займаній посаді та стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління національної поліції в Сумській області, Атестаційної комісії №11 Головного управління національної поліції в Сумській області про визнання дій протиправними, визнання незаконними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо призначення та проведення атестації ОСОБА_3.

Визнати незаконним та скасувати рішення (висновок) Атестаційної комісії №11 Головного управління Національної поліції в Сумській області від 26.08.2016 р., зазначене в розділі IV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, а саме: « 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», яке прийняте стосовно ОСОБА_3.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29 вересня 2016 року №279 о/с "По особовому складу" в частині звільнення майора поліції ОСОБА_3 з посади старшого оперуповноваженого Конотопського відділу поліції (м. Конотоп) Головного управління Національної поліції в Сумській області.

Поновити ОСОБА_3 (41600, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на службі в Національній поліції на посаді старшого оперуповноваженого Конотопського відділу поліції (м. Конотоп) Головного управління Національної поліції в Сумській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області (40000, м.Суми, вул.Г.Кондратьєва, 23, ) на користь ОСОБА_3 (41600, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 6497грн.75коп. (шість тисяч чотириста дев'яносто сім грн. сімдесят п'ять коп.)

Звернути до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_3 (41600, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на посаді та стягнення заробітної плати за один місяць у розмірі 6075грн.00коп. (шість тисяч сімдесят п'ять грн.00коп.).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено та підписано 05.12.2016 року.

Суддя О.О. Осіпова