Справа № 826/14637/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 листопада 2016 року 12:03 № 826/14637/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

представника позивача - Волощука П.Ю.,

представника відповідача - Деміденко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» (надалі - позивач або ПАТ «Чернігівгаз») з позовом до Офісу великих платників податків ДФС (надалі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.09.2016 № .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що висновки акта камеральної перевірки від 17.08.2016 №1203/28-10-41-06/03358104 щодо порушення ПАТ «Чернігівгаз» терміну сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 2 447 588 грн., задекларованого в податковій декларації з цього податку за квітень 2015 року, спростовуються наявними у товариства доказами, а саме платіжним дорученням від 27.05.2015.№ 4167 з відмітками банку про проведення платежу. Таким чином, з урахуванням тої обставини, що ПАТ «Чернігівгаз» виконало свій обов'язок по сплаті податку в порядку та строки, встановлені чинним законодавством України, у відповідача не було правових підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, передбачених ст. 126 Податкового кодексу України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у його письмових запереченнях, в яких зазначено про правомірність висновків акта камеральної перевірки та законність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Зокрема, в тексті своїх заперечень представник відповідача зазначив, що погашення задекларованої позивачем у податковій декларації з податку на додану вартість реєстр. від 20.05.2015 суми податку відбулося 03.06.2015 на підставі платіжного доручення від 03.06.2015 № 938446 (тобто, з порушенням граничного терміну сплати податку на 4 календарні дні).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

17.08.2016 працівником Офісу великих платників податків ДФС була проведена камеральна перевірка ПАТ «Чернігівгаз» з питань несвоєчасної сплати платежу за податковою декларацією з податку на додану вартість за період квітень 2015 року по декларації з податку на додану вартість № від 20.05.2015, за результатами якої складений акт від 17.08.2016 №1203/28-10-41-06/03358104. В ході проведення такої перевірки перевіряючим встановлено порушення товариством граничного строку сплати узгодженого грошового зобов'язання з названого податку, передбаченого п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, а саме граничний термін сплати податку в сумі 2 447 588 грн. - 30.05.2015, а дата фактичної сплати (за вирахуванням наявної станом на 30.05.2015 суми переплати у розмірі 10 636 грн.) - 03.06.2015, що становить затримку на 4 дні.

06.09.2016 на підставі вказаного акта перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № , яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов'язання у розмірі 2 436 952 грн. з податку на додану вартість всього на 4 календарних днів, нарахував товариству штраф у сумі 243 695 грн. (що, складає 10% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання).

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення від 06.09.2016 протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов'язаний, зокрема: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п. 54.1 ст. 54 цього Кодексу крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Підпунктом 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

В силу норми абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічні норми закріплені у п.п. 203.1 і 203.2 мт. 203 ПК України, які визначають особливості порядку надання податкової декларації та строки розрахунків з бюджетом по податку на додану вартість.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

Згідно з нормами абз. 1 і 2 п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, 27.05.2015, тобто, у строк встановлений п. 57.1 ст. 57 ПК України, позивачем до банківської установи - АТ «Кліринговий дім» (МФО 300647) подано платіжне доручення від 27.05.2015 №4167 на перерахування коштів в оплату поповнення електронного рахунку для сплати податку на додану вартість за квітень 2015 року на суму 2447588 грн. на казначейський рахунок, відкритий для електронного адміністрування податку. Даний платіжний документ ПАТ «Чернігівгаз» був прийнятий банком до виконання, та платіж проведено в той же день, що підтверджується відмітками банку на такому платіжному дорученні товариства.

Усні та/або письмові зауваження щодо правильності заповнення позивачем реквізитів в цьому платіжному документі представником відповідача в судовому засіданні наведені не були.

У відповідності до п. 20.1 ст. 20 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-ІІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2346-III) ініціатором переказу може бути платник, а також отримувач у разі ініціювання переказу за допомогою платіжної вимоги при договірному списанні та в інших випадках, передбачених законодавством, і стягувач, що отримує відповідне право виключно на підставі визначених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.

Пунктом 21.1 ст. 21 цього Закону передбачено, що ініціювання переказу проводиться шляхом: 1) подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа; 2) подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі; 3) подання ініціатором до відповідної установи - члена платіжної системи документа на переказ, що використовується у відповідній платіжній системі для ініціювання переказу; 4) використання держателем спеціального платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг або для отримання коштів у готівковій формі; 5) подання отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні; 6) надання клієнтом банку, що його обслуговує, належним чином оформленого доручення на договірне списання.

Таким чином, наявні матеріали справи свідчать про те, що позивачем у строк до 30.05.2015 ініційовано переказ коштів у сумі 2 447 588 грн. в оплату податку на додану вартість за звітний період квітень 2015 року шляхом подання платіжного доручення від 27.05.2015 № 4167 до банку.

З урахуванням змін, внесених до ПК України Законом України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», в Україні була запроваджена система електронного адміністрування податку на додану вартість, яка у період з 1 січня по 1 липня 2015 року діяла у тестовому режимі.

Відповідно до п.п. 200-1.1 та 201-1.2 ст. 201-1 ПК України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України, а сааме постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №569.

Платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Згідно п.п. 2, 4, 21, 22 і 24 Порядку елктронного адміністрування податку на додану вартість, затврдженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569, такий рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку.

Електронний рахунок відкривається платнику податку Казначейством автоматично на безоплатній основі.

Для перерахування до бюджету сум узгоджених податкових зобов'язань відповідно до поданих податкових декларацій з податку ДФС не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення граничного строку, встановленого Податковим кодексом України для самостійної сплати податкових зобов'язань, надсилає Казначейству реєстр платників податку, в якому зазначаються найменування або прізвище, ім'я та по батькові платника податку, податковий номер або номер та серія паспорта (для фізичних осіб - підприємців, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), індивідуальний податковий номер платника податку, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету.

На підставі таких реєстрів Казначейство не пізніше останнього дня строку, встановленого Податковим кодексом України для самостійної сплати податкових зобов'язань, перераховує суми податку до бюджету з електронних рахунків платників податків.

У разі недостатності коштів на електронному рахунку платника податку для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань: 1) платник податку у строки, встановлені Податковим кодексом України для самостійної сплати податкових зобов'язань, перераховує на електронний рахунок необхідні кошти з власного поточного рахунка; 2) Казначейство перераховує кошти в межах їх залишку на такому рахунку. При цьому залишок узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачений до бюджету, обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі шляхом перерахування до бюджету коштів, що перераховуються платником податку з поточного рахунка на електронний рахунок.

Казначейство подає ДФС в розрізі платників податку інформацію щодо перерахованих з їх електронних рахунків коштів до бюджету у день, що настає за днем такого перерахування, та не перерахованих сум у зв'язку з відсутністю коштів на таких рахунках.

Посилання представника відповідача на те, що в базі АІС «Податковий блок» містяться відомості про проведення оплати задекларованого ПАТ «Чернігівгаз» грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 2435623,87 грн. за звітний період квітень 2015 року (по строку сплати 30.05.2015) фактично 03.06.2015 згідно іншого платіжного доручення (а саме платіжного доручення від 03.06.2015) суд відхиляє у зв'язку з наступним.

Приписами п. 8.1 ст. 8 Закону №2346-III встановлено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Положенням п. 22.4 ст. 22 цього Закону передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов'язковою функцією, яку має виконувати платіжна система (п. 1.29 ст. 1 Закону №2346-III). Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями ст. 32 Закону №2346-ІІІ, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

З системного аналізу викладених вище норм права слідує, що виконання платником обов'язку по перерахуванню до відповідного бюджету задекларованих до сплати сум податків пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податків, а у разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податків, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків до бюджету.

Також, п. 129.6 ст. 129 ПК України визначено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

В ході розгляду справи відповідачем в порядку виконання обов'язку, покладеного на нього ч.2 ст.71 КАС України, не доведено суду жодних обставин, які б свідчили про наявність вини позивача у невиконання банком поданого позивачем платіжного доручення від 27.05.2015 на переказ коштів (помилки в реквізитах, відсутності коштів на рахунку тощо), обставин, що б вказували на обізнаність позивача щодо неможливості виконання банком платежів до бюджету, або ж обставин неподання такого платіжного доручення до банку, тощо.

Також відповідач не надав суду документальні докази у вигляді відомостей з органу Казначейства щодо відсутності станом на 30.05.2015 коштів на електронному рахунку платника податку на додану вартість-позивача, необхідних для погашення узгодженого суми грошового зобов'язання у розмірі 2477588 грн.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку про те, що подання позивачем до установи банку платіжного доручення від 27.05.2015 №4167 на перерахування суми коштів в рахунок оплати податку на додану вартість за квітень 2015 року було здійснено позивачем у встановлений ПК України строк, та обов'язок позивача щодо сплати такого податку припинився до 30.05.2015 відповідно, у зв'язку з чим у контролюючого органу не було підстав для притягнення ПАТ «Чернігівгаз» до відповідальності за несвоєчасну сплату податку.

Таким чином, оскільки суд встановив, а відповідач не довів, наявність з боку позивача порушень у зв'язку із здійсненням заходів по перерахуванню податку на додану вартість за квітень 2015 року, та про відсутність з його боку вини у несвоєчасному зарахуванні коштів до бюджету, суд вбачає підстави для визнання спірного податкового повідомлення-рішення протиправним і його скасування.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 86 КАС України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ПАТ «Чернігівгаз» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 06.09.2016 № .

Присудити з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» () понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 655,43 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДФС ().

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185 - 187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов