Справа № 2а-8557/11/1370
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2011-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2011 р. № 2а-8557/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Шинкар Т.І.,

за участю секретаря Васильків О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у м.Дрогобичі Львівської області до Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2011р. №27767601 та №27767545, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у м.Дрогобичі Львівської області (далі-Управління) звернулося у Львівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області (далі ВДВС), просить скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2011р. №27767601 та №27767545. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у державного виконавця не було правових підстав для винесення двох постанов про відкриття виконавчого провадження по виконанню одного судового рішення по справі № 2а-917/2011, оскільки статтею 258 КАС України передбачено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист. Вважає, що оскільки судом винесено рішення на користь одного позивача: ОСОБА_1, а тому у справі № 2а-917/2011 мав бути виданий один виконавчий документ.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, проте надіслав суду клопотання, в якому просить розглядати справу без участі повноважного представника, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, проте на адресу суду подав заперечення, в яких позов не визнав та просив розглядати справу без участі повноважного представника. Зазначив, що оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих документів у справі №2-а-917, винесені 21 липня 2011 року державним виконавцем ВДВС відповідають положенням ст. 25 Закону України ?Про виконавче провадження?.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами справи, відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 12 серпня 2011 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються Законом України ?Про виконавче провадження? від 21 квітня 1999 року № 606-XIV з наступними змінами і доповненнями (далі-Закон №606).

В судовому засіданні встановлено, що Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 24.06.2011р. видано два виконавчі листи у справі №2-а-917: згідно одного виконавчого листа зобовязано Управління провести нарахування і виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії, за період з 09.12.2010р. до 28.02.2011р. включно, згідно іншого зобовязано проводити нарахування та виплату ОСОБА_1, починаючи з 01.03.2011р. і до зменшення розміру таких виплат.

На підставі вищезгаданих виконавчих документів державним виконавцем ВДВС ОСОБА_2 винесено постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2011р. №27767601 та №27767545.

Статтею 17 Закону 606 передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

У відповідності до ст.19 Закону №606 державний виконавець відкриває виконавче провадження за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Згідно ст.25 Закону №606 державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом.

Вказане положення ст. 25 Закону кореспондується із п. 3.6. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 (далі-Інструкція-№74/5).

Згідно статті 18 Закону № 606 у виконавчому документі повинні бути зазначені: найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо.

В порядку, передбаченому статтею 26 Закону України ?Про виконавче провадження?, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону; якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або підвідомчістю виконання рішення; якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; наявності інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження.

Оскільки виконавчі документи відповідали вимогам ст. 18 Закону №606, а відтак державним виконавцем ВДВС правомірно винесено постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2011р. №27767601 та №27767545 та надано строк позивачу (боржнику) для добровільного виконання рішення суду.

Суд зазначає, що жодним нормативно-правовим актом державному виконавцю не надано повноважень щодо контролю за дотриманням судами ст. 258 КАС України.

Позивачем не наведено жодних обґрунтованих законних підстав щодо порушення державним виконавцем вимог Закону №606.

Оскільки, згідно ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України, то суд розцінює дії Управління щодо оскарження вищезазначених постанов не інакше, як ухилення від виконання судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 2 та до ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оскільки позивачем доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог не представлено, а судом порушень при прийнятті Постанов про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2011р. №27767601 та №27767545 не встановлено, і тому суд приходить до висновку, що посадова особа ВДВС при здійсненні виконавчого провадження діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений законом, а тому підстави для скасування відсутні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підтверджені матеріалами справи, та не доведені у судовому засіданні та такі, що не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 128, 159-163, 167, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 17.08.2011 року.

Суддя Шинкар Т.І.

З оригіналом згідно

Суддя Шинкар Т.І.