Справа № 819/619/16
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року Справа № 876/8279/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про скасування наказу та поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В:

18.05.2016 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області, в якому просить скасувати наказ Головного Управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області №130-о від 04.05.2016р. «Про звільнення співробітників податкової міліції» в частині звільнення майора податкової міліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ оперативно-аналітичного сектору оперативного управління Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області скасувати; поновити її на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ оперативно-аналітичного сектору оперативного управління Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 червня 2016 року позов задоволено. Скасовано наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області № 130-о від 04.05.2016 року «Про звільнення співробітників податкової міліції» в частині звільнення майора податкової міліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого з особливо важких справ оперативно-аналітичного сектору оперативного управління Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ оперативно-аналітичного сектору оперативного управління Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивач протягом проходження служби в органах податкової міліції Головного управління ДФС у Тернопільській області до дисциплінарної чи іншої відповідальності не притягувалась, будь-яких зауважень до її роботи не було. В протоколі атестаційної комісії від 28.04.2016 року і прийнятому нею рішенні про звільнення ОСОБА_1 не наведено будь-яких підстав і мотивів не виконання нею своїх службових обов'язків, або її низьких моральних ділових якостей.

Суд першої інстанції зазначає, що виходячи з оскаржуваного наказу ОСОБА_1 було звільнено із займаної нею посади старшого оперуповноваженого з особливо важких справ, оперативно-аналітичного сектору у зв'язку із скороченням штату тобто із скороченням посади. Однак, відповідно до штатного розпису Головного управління ДФС у Тернопільській області на 2016 рік, затвердженого Головою ДФС України 01.02.2016 року, посада старшого оперуповноваженого з особливо важких справ, оперативно-аналітичного сектору не скорочена, а тому підстав для звільнення позивача через скорочення штату не було.

Таким чином, оскільки підстав для звільнення позивача у зв'язку із скороченням штату не було, тому наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області від 04.05.2016 року № 130-о «Про звільнення співробітників податкової міліції» в частині звільнення майора податкової міліції позивача старшого оперуповноваженого з особливо важких справ оперативно-аналітичного сектору оперативного управління Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області підлягає скасуванню.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, прийнятою з неповним з'ясуванням судом, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, Головне управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 червня 2016 року та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що правовідносини, що виникають при звільненні публічного службовця у зв'язку зі скороченням штатів юридичної особи, регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, Розділом VII Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року, передбачено звільнення зі служби, зокрема, через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі. Отже, звільнення зі служби осіб податкової міліції з підстав скорочення штатів врегульовано спеціальним законодавством, а не нормами КЗпП, тобто основним аргументом податкового органу є можливість використати публічного службовця в подальшому на служб, що передбачено Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114, із змінами, внесеними згідно з постановою КМ №624 від 09.07.2008р.

Апелянт звертає увагу, що згідно наказу Головного управління ДФС у Тернопільській області від 03.02.2016 року № П-о «Про попередження про наступне вивільнення з роботи працівників податкової міліції» майора податкової міліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ оперативно-аналітичного сектору оперативного управління Головного управління ДФС у Тернопільській області попереджено про наступне вивільнення. Таким чином, позивача попереджено про наступне вивільнення більш ніж за 2 місяці до звільнення.

Відповідно до структури ГУ ДФС у Тернопільській області від 27.09.2014 року в ГУ ДФС у Тернопільській області передбачено такий структурний підрозділ як «Оперативне управління» зі штатною чисельністю працівників 60 осіб. У новій Організаційній структуі ГУ ДФС у Тернопільській області від 18.01.2016 року передбачено структурний підрозділ «Оперативне управління» із штатною чисельністю працівників 50 осіб. Таким чином, відбулось скорочення працівників у кількості 10 осіб.

Апелянт стверджує, що ОСОБА_1 не було звільнено із займаної посади у зв'язку із скороченням даної посади, як це зазначено судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні. Відбулось скорочення штату в ГУ ДФС у Тернопільській області, а саме в структурному підрозділі «Оперативне управління», шляхом зменшення кількості посад. Тому працівникам з більш високими професійними характеристиками та таким, які успішно пройшли атестацію керівником ГУ ДФС у Тернопільській області було запропоновано наявні вакантні посади в новій структурі.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п.1, 2, ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебувала на службі в органах податкової міліції з 03.11.2005 року по 04.05.2016 року, в тому числі з 02.10.2014 року - на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ оперативно-аналітичного сектору оперативного управління Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області.

Під час проходження служби до кримінальної, дисциплінарної чи іншої відповідальності не притягалася.

Згідно наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області «Про звільнення співробітників податкової міліції» №130-о від 04.05.2016 року, на підставі висновку атестаційної комісії від 28.04.2016 року, позивача ОСОБА_1 - майора податкової міліції, старшого оперуповноваженого з особливо важких справ оперативно - аналітичного сектору оперативного управління Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області звільнено з органів податкової міліції на підставі підпункту «г» п.64 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991 року (зв'язку із скороченням штату працівників).

Із приписів статті 51 КЗпП України видно, що однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Пункт перший частини першої статті 40 КЗпП України передбачає, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Зі змісту зазначеної норми видно, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником, зокрема: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників.

Відповідно до ч.2 ст.49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі, якщо вивільнення є масовим, відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Про те, на думку суду апеляційної інстанції, в даній частині відповідач не дотримав вимог закону, оскільки одночасно з попередженням про звільнення не запропонував позивачу іншої роботи в органах державної фіскальної служби, а відзначив у попередженні про те, що вакантні посади будуть запропоновані впродовж двох місяців.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року (п.19 постанови, з наступними змінами,) вказано, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, зокрема, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення штату, чи додержано власником норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу. При цьому мається на увазі, що роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії, які може виконувати працівник, і не лише за місцем його роботи в певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які є в юридичної особи.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до штатного розпису Головного управління ДФС у Тернопільській області на 2016 рік, затвердженого Головою ДФС України 01.02.2016 року, посада оперуповноваженого з особливо важких справ оперативно-аналітичного сектору, з якої звільнено ОСОБА_1, взагалі скорочена не була.

Згідно ст.235 КЗпП України, в разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.195, п.п.1, 2, ч.1 ст.197, ст.ст. 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 червня 2016 року у справі №819/619/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про скасування наказу та поновлення на посаді без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник