Справа № 808/2182/16
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/2182/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2016 року

справа № 808/2182/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року

у адміністративній справі № 808/2182/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Племзавод «Атманай» до Державного реєстратора відділу з питань надання адміністративних послуг Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області та третьої особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Мелітопольська черешня" про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України закрито провадження у справі №808/2182/16 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Племзавод "Атманай" до Державного реєстратора відділу з питань надання адміністративних послуг Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області та третьої особи ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Мелітопольська черешня" про визнання протиправним та скасування рішення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення вимог чинного законодавства України, не повного з'ясування обставин справи, які мають значення для правильного вирішення питання щодо продовження провадження у адміністративній справі, що призвело до не вірного застосування судом норм як матеріального та процесуального права, просить її скасувати, повернути матеріали справи до того ж суду для продовження її розгляду по суті.

Наведені висновки суду першої інстанції мотивовані тим, що суть ініційованого у цій справі позивачем спору полягає у суперечностях щодо належного орендаря земельної ділянки в безпосередньо пов'язаний із реалізацією права володіння та користування земельною ділянкою, що відповідно, на думку суду першої інстанції, спір стосується питання захисту цивільних прав, що виникли із земельних відносин

При цьому, суд першої інстанції посилається на роз’яснення Президії Вищого Господарського Суду України № 04-5/210 від 27.06.2007 року "Про деякі питання підвідомчими і підсудності справ господарським судам" (з подальшими змінами і доповненнями), згідно яких, якщо предметом спору є право власності на земельну ділянку або право користування нею, в тому числі відновлення порушеного права третьою особою, яка на підставі рішень владних органів претендує на спірну земельну ділянку, то такий спір є спором про право і незалежно від участі в ньому органу, яким земельна ділянка надана у власність або у користування, повинен вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Судова колегія не може погодиться з такими висновками суду першої інстанції, оскільки в даній справі, на відміну від вищезгаданих роз’яснень Президії Вищого Господарського Суду України, предметом оскарження у цій справі виступають не рішення щодо розпорядження землею та не спір господарюючих суб’єктів між собою про право користування земельною ділянкою, а рішення щодо державної реєстрації речового права на земельні ділянки.

Судова колегія вважає, що в дійсності предметом дослідження у даній справі є відповідність дій та рішень Державного реєстратора відділу з питань надання адміністративних послуг Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області, діючого на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно", яким визначені правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, та їх обтяжень.

Відповідно до статті 2 цього Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 9 даного Закону, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до правил статті 15 вищевказаного Закону, прийняттю рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень передують прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви, а також встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень.

Згідно частини 4 цієї статті, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до пункту 8-1 частини 2 статті 9 вказаного Закону, під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Наведені норми свідчать на користь висновку, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав на це майно з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації, що саме і мав би суд першої інстанції перевірити під час розгляду даної справи по суті

Оскарження дій та рішень державного реєстратора, який здійснює офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно (тобто, виконує владні управлінські функції), підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок відповідає позиції Пленуму Вищого адміністративного суду України, висловленій в поставної від 20 травня 2013 року №8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" (пункт 8).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що ухвала суду першої інстанції у цій справі підлягає скасуванню, а матеріали справи поверненню до суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті.

Керуючись п.3 ч.1 ст.199, ст.203, ст.205, ст.206 КАС України, судова колегія –

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області – задовільнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року – скасувати, справу № 808/2182/16 направити до Запорізького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов