Справа № 161/13433/16-а
Суддя: Гринь О. М.
Дата ухвалення: 2016-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/771/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2016 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Гриня О.М.

при секретарі Муригіній А.І.

за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача інспектора роти №1 лейтенанта поліції Поповича Р.І.

представника відповідача- Гаврилишина Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Луцьку в особі інспектора роти 1 батальйону лейтенант поліції Поповича Романа Ігоровича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Луцьку в особі інспектора роти 1 батальйону лейтенант поліції Поповича Р.І., про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Свій позов мотивує тим, 05 жовтня 2016 року відповідачем було складено постанову про адміністративне правопорушення АР №028623, за якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., за те, що він, керуючи автомобілем Мерседес-Бенц, н.з. НОМЕР_1, по вул. Львівській в сторону вул. Володимирської, порушив правила зупинки, а саме п.п.15.9 Г (зупинка на перехресті), чим скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Не погоджуючись з даною постановою, зазначає, що дійсно рухався за вказаним у постанові напрямком та в зв'язку зі дзвінком дружини, зменшив швидкість руху, ввімкнув лівий сигнал повороту і зупинився на трикутнику перед круговим рухом. Пояснює, що зупинка тривала не більше 2 хвилин, не створювала аварійної ситуації, оскільки він зупинився у мертвій зоні за 10-20 метрів до самого перехрестя. Постанова була складена з грубою помилкою, адже там не вірно зазначено його по-батькові. Вважає, що постанова підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована, оскільки при з'ясуванні обставин у справі інспектором не встановлені та недосліджені його пояснення та покази свідків, при винесенні постанови було грубо порушено його права.

Просить скасувати постанову серії АР №028623 від 05.10.2016 року про адміністративне правопорушення, винесену інспектором роти №1 батальйону УПП у м. Луцьк лейтенантом поліції Поповичем Р.І.

Позивач у судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що постанова про притягнення його довірителя до адміністративної відповідальності винесена з порушеннями, оскільки він не порушував правил дорожнього руху, обставини, викладені у постанові не відповідають дійсним, адже він здійснив зупинку «на острівці безпеки», що не заборонено. При цьому він не створював аварійної ситуації чи будь-яких інших перешкод іншим учасникам дорожнього руху. Інспектором не здійснювалися заміри відстані до перехрестя, не враховано його пояснень, не відібрано пояснень свідків, не роз'яснено його прав, окрім права на оскарження в суді. Просив позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову та пояснив, що 05 жовтня 2016 року позивач, керуючи автомобілем Мерседес-Бенц, н.з. НОМЕР_1, рухався по вул. Львівській в сторону вул. Володимирської, здійснив зупинку перед перехрестям по круговому русі, порушив правила зупинки, а саме п.п.15.9 Г (зупинка на перехресті), чим скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив. Вважає, що постанова винесена з дотриманням всіх норм законодавства, є обґрунтованою. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтовані та підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2016 року інспектором роти №1 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП лейтенантом поліції Поповичем Р.І. складено постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 028623, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, якою до останнього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно даної постанови ОСОБА_1. 05 жовтня 2016 року о 18 год. 05 хв. в м. Луцьку на перехресті вул. Львівської та вул. Володимирська здійснив зупинку в межах перехрестя вказаних вулиць, чим порушив п.п. 15.9 г ПДР України, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних повноважень.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до підпункту г) п. 15.9 ПДР, зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Тобто, відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП може мати місце у разі порушення, в тому числі п. 15.9 ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні позивач пояснив, що правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП він не скоював, ПДР не порушував. Представник відповідача доказів щодо спростування пояснень позивача не надав, та пояснив, що ним допущено помилку щодо зазначення по-батькові позивача.

В ході судового розгляду, а саме з дослідженого судом відеозапису, наданого стороною відповідача, встановлено, що позивачем було здійснено зупинку на «острівці безпеки».

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, острівець безпеки - технічний засіб регулювання дорожнього руху на наземних пішохідних переходах, конструктивно виділений над проїзною частиною дороги та призначений як захисний елемент для зупинки пішоходів під час переходу проїзної частини дороги. До острівця безпеки належить частина розділювальної смуги, через яку пролягає пішохідний перехід;

Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що у демократичній, правовій державі, якою Україну проголошено на конституційному рівні, загальновизнаними типами правового регулювання є два основоположні, базові принципи: загально-дозвільний - «дозволено все, що не заборонено законом» та спеціально-дозвільний (чи дозвільний) - «заборонено все, що прямо не дозволено законом», або, інакше кажучи, «дозволено лише те, що прямо передбачено законом». При цьому, якщо перший принцип зумовлює зміст і спрямованість поведінки людини та всіх інститутів громадянського суспільства, яким гарантується можливість діяти будь-яким чином та у будь-який спосіб, не порушуючи індивідуальну свободу, права інших людей чи законодавчо встановлені заборони, то другий принцип, поширюючи свій нормативний вплив на органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, суттєво обмежує цих суб'єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки. Адже вони зобов'язані діяти лише таким чином та у такий спосіб, як це прямо передбачено конституційно-правовими нормами і лише в межах закріпленої за ними компетенції. Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними та незаконними і відповідно - підставою для притягнення таких суб'єктів до конституційно-правової відповідальності.

Так, Правила дорожнього руху України не містять заборони зупинки транспортного засобу на острівці безпеки, а тому притягнення позивача до відповідальності за це суперечить принципу «дозволено все, що не заборонено законом».

За таких обставин суд дійшов висновку, що постанова серії АР №028623 від 05.10.2016 року про адміністративне правопорушення, винесену інспектором роти №1 батальйону УПП у м. Луцьк лейтенантом поліції Поповичем Р.І.підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 9,10, 11, 71, 159, 160, 162, 167 КАС України, на підставі ст. 122, 126, 251, 279 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №028623 від 05 жовтня 2016 р про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.