Справа № 299/1401/16-а
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року № 876/7577/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13 вересня 2016 року у справі №299/1401/16-а за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Чорнотисівськолї сільської ради Виноградівського району Закарпатської області про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті, -

ВСТАНОВИВ:

06.06.2016 ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Виконавчого комітету Чорнотисівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, просив визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чорнотисівської сільської ради від 25.05.2016 за №2, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1360 грн.

Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.09.2016 у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.09.2016 та прийняти нову, якою позов задовольнити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при відсутності у справі доказів з сторони відповідача суд першої інстанції відмовив в обґрунтованому позові з надуманих підстав, жодним чином не спростував порушення вчинені відповідачем та наведені у позові. Так відповідачем порушено: ч.1 ст.268 КУпАП - проведено розгляд справи без участі позивача за наявності заяви про відкладення засідання адмінкомісії, ст.58 Конституції України і прав, визначених ст.268 КУпАП; вимоги ст.278 КУпАП та ст.280 КУпАП. В правилах благоустрою наданих суду як відповідач, так і суд не знайшов порушення в тому, що тумби і квіти встановлювати на прибудинковій території не можна. Дії відповідача по заповненню постанови без позивача, з порушенням прав, без об'єктивного проведення розгляду справи, апелянт вважає протиправними і не обґрунтованими, таким, що грубо порушили його права та законні інтереси.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції приходить переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що інспектором Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області складено протокол про адміністративне правопорушення Серії АА №000591 від 28.04.2016, згідно з яким ОСОБА_2 навпроти свого дворогосподарства що в АДРЕСА_1 на відстані близько 5-ти метрів від огорожі встановив бетонні тумби 6 шт., чим порушив правила благоустрою населеного пункту (а.с.8).

Розглянувши вказаний протокол, керуючись ст.152 КУпАП, постановою адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Чорнотисівської сільської ради від 25.02.2016 №2 на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за порушення правил благоустрою в розмірі вісімдесяти неоподаткованих мінімумів - 1360 грн. (а.с.6-7).

Вважаючи зазначену постанову протиправною, необґрунтованою, необ'єктивною та такою, що прийнята з порушенням процедури ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що розмір штрафу, накладений на позивача правильно, визначений відповідно до санкції даної статті, з урахуванням скоєного правопорушення, особи порушника та його майнового стану. Оспорювана постанова та протокол про адміністративне правопорушення складено посадовою особою, в даному випадку адміністративною комісією при виконавчому комітеті Чорнотисівської сільської ради, в межах її службових та посадових повноважень, передбачених ст.255 КУпАП. Оспорювана позивачем постанова є такою, що прийнята із дотриманням встановленої статтею 258 КУпАП процедурою, при її винесені прав позивача порушено не було, а тому підстав для скасування постанови №2 від 25.052016р. суд не знаходить.

Суд апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині 3 статті 2 КАС України законодавцем викладені основоположні принципи адміністративного судочинства, дотримання яких перевіряють адміністративні суди при розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому суд зобов'язаний перевірити законність та обґрунтованість складення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, з наданням їй можливості скористатись усіма правами, передбаченими чинним законодавством.

Так, відповідно до ст.152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського благоустрою. Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає у порушенні правил благоустрою територій міст та інших населених пунктів, а також недодержанні правил щодо забезпечення чистоти і порядку в містах та інших населених пунктах. Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. Суб'єктами правопорушення можуть бути як посадові особи, так і громадяни.

Відповідно до положень ст.218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 152.

Згідно з пунктів 1 та 5 ч.2 ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 №2807-IV (далі - Закон №2807-IV) до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об'єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об'єктів тощо.

Відповідно до підпункту «г» п.1 ч.1 ст.13 Закону №2807-IV до об'єктів благоустрою населених пунктів належать: території загального користування: вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки.

Відповідно до ст.20 Закону №2807-IV організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Згідно з п.2 ч.1 ст.10 Закону №2807-IV до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону №2807-IV правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила.

До матеріалів справи долучено Правила благоустрою та громадського порядку на території Чорнотисівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, затверджені сільським головою Чорнотисівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області як додаток до рішення №80 від 14.01.2016, які визначають правові, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою сіл Чорнотисів та Холмовець і спрямовані на створення умов, сприятливих для життєдіяльності громади села, відповідно до підпунктів 12.1.1 та 12.1.2 вказаних Правил забороняється ставити контейнери, бачки та інші предмети на проїздах, шляхах, які кореспондують

Відповідно до п.2 ч.2 ст.17 Закону №2807-IV громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів.

Згідно з п.2 ч.1 ст.16 Закону №2807-IV на об'єктах благоустрою забороняється самовільно влаштовувати городи, створювати, пошкоджувати або знищувати газони, самовільно висаджувати та знищувати дерева, кущі тощо.

Так, за загальним правилом, відповідно до статті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У протоколі про адміністративне правопорушення, який є предметом дослідження, зазначено, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення: навпроти свого дворогосподарства, що в АДРЕСА_1 на відстані близько 5-ти метрів від огорожі встановив бетонні тумби 6 шт., чим порушив правила благоустрою населеного пункту, відповідальність за яке передбачена ст.152 КУпАП.

Положеннями статті 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

В свою чергу, в оскаржуваній постанові адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чорнотисівської сільської ради від 25.06.2016р. №2 комісія встановила, що ОСОБА_2 порушив правила благоустрою населеного пункту (встановив бетонні тумби на поїзній частині вулиці загального користування, зайнявши земельну ділянку, яка не належить йому), згідно п. «б» ст.211 Земельного кодексу України «Самовільне зайняття земельної ділянки» тягне за собою цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

Отже, зафіксоване в протоколі Серії АА №000591 адміністративне правопорушення щодо позивача не відповідає змісту правопорушення, викладеному у оскаржуваній постанові №2 від 25.05.2016р.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що самовільне зайняття земельної ділянки, на яке є посилання в оскаржуваній постанові як об'єкт правопорушення є окремим та самостійним адміністративним правопорушенням, що передбачене статтею 53-1 КУпАП, та згідно якої законодавцем визначено більш м'яке покарання, ніж за порушення ст.152 КУпАП: накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 33 КУпАП закріплено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, відповідно до ст.280 КУпАП уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

З матеріалів справи встановлено, що 25.05.2016 ОСОБА_2 подав заяву про відкладення засідання адмінкомісії у зв'язку з бажанням мати захисника (а.с.12). Вказану заяву розглянуто на засіданні адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чорнотисівської сільської ради 25.05.2016 та поставлено на голосування, за результатами якого вирішено розгляд справи провести за відсутності позивача, не відкладаючи, що підтверджено протоколом №2 від 25.05.2016.

Слід зауважити, що розгляд адміністративною комісією при виконавчому комітеті Чорнотисівської сільської ради справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення від 25.05.2016 №2 без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за наявності вказаного клопотання, суперечить вимогам щодо об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, що призвело до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема права користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.27 КУпАП штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з оскаржуваною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн., однак застосування такого розміру адміністративного стягнення відповідачем з покликанням на обставини справи, характеру вчиненого правопорушення, особу порушника, відповідно до ст.33 КУпАП, не обґрунтовано.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить висновку, що порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої КУпАП, не врахування об'єкта правопорушення та санкції як міри відповідальності за його вчинення, недотримання вимог щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи та розгляд справи про адміністративне правопорушення не у відповідності з законом, є наслідком визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чорнотисівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 25.05.2016 №2 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.202 КАС України підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13 вересня 2016 року у справі №299/1401/16-а скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чорнотисівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 25.05.2016 №2 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

Н.В. Ільчишин

Повний текст Постанови складено 07.12.2016р.