Справа № 286/3083/16-а
Суддя: Невмержицький С. С.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/3083/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Невмержицького С. С.

з секретарем Аврамчук Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В:

21.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду та просить визнати протиправними дії та рішення суб'єкта владних повноважень - Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні йому пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зобов'язати Овруцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити призначення пенсії за вислугу років з 09.11.2016 року згідно із ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарних місяців роботи. Свої вимоги мотивує тим, що 09.11.2016 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Листом від 14.11.2016 року відповідач відмовив йому у призначенні пенсії за вислугою років у зв'язку з тим, що працівники прокуратури права на призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» з урахуванням пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII не мають. У п. 5 Прикінцевих положень Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року зазначено, що 01 червня 2015 року скасовуються норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначені відповідно Закону України «Про прокуратуру». У зв'язку з вищенаведеним з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах вищезазначеного Закону, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Вважає, що прийняте відповідачем рішення є незаконним і таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення.

В судове засідання позивач не з»явився подав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився подав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмовому запереченні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до записів в трудовій книжці серії БТ-ІІ №1770871 ОСОБА_1 займав наступні прокурорські посади в певний період часу:

- з 17 жовтня 1996 року прийнятий на посаду помічника Овруцького міжрайонного прокурора;

- з 14 вересня 1998 року переведений на посаду в.о. старшого помічника Овруцького міжрайонного прокурора;

- з 31 серпня 1999 року переведений на посаду в.о.заступника Овруцького міжрайонного прокурора;

- з 06 березня 2000 року призначений на посаду заступника Овруцького міжрайонного прокурора;

- з 03 березня 2003 року призначений на посаду заступника прокурора Овруцького району;

- з 05 січня 2006 року призначений на посаду заступника Овруцького міжрайонного прокурора;

- з 01 лютого 2011 року прийняв присягу працівника прокуратури;

- з 15 грудня 2015 року призначений на посаду прокурора Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області.

09.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Листом № 6503/02 від 14.11.2016 року позивачу було відмовлено в такому призначенні пенсії за посиланням на положення ст. 50-1 Закон України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, які визначали право на призначення пенсії працівникам прокуратури, втратили чинність з дня набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014. Також у рішенні зазначено, що відповідно до ст. 86 Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VII право на пенсійне забезпечення за вислугу років мають прокурори в період з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року при наявності стажу 23 роки, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років. Управлінням було визначено, що стаж роботи позивача за вислугу років на посадах прокурорів і слідчих прокуратури складає 20 років 00 місяці 15 днів. Також підставою відмови у перерахунку пенсії став Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року № 213-VIII, яким з 01.06.2015 року були скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру» тощо. Тобто пенсії з 01 червня 2015 року та по теперішній час не призначаються.

Однак позивач вважає, що він набув право на пенсію за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991, оскільки він діяв на час прийняття його на роботу в органи прокуратури.

Аналізуючи викладене суд зазначає, що на момент звернення ОСОБА_1 до Овруцького ОУПФУ в Житомирській області і з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років Закон України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 на підставі підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 визнано таким, що втратив чинність, тому до спірних правовідносин має застосовуватися ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII.

При цьому Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1697-VII від 14.10.2014 не містять положення стосовно збереження за прокурорами, які були призначені на відповідну прокурорську посаду до набрання чинності цим Законом, права на отримання пенсії за вислугу років відповідно до законодавства, що діяло до дня набрання чинності Законом № 1697-VII від 14.10.2014.

Згідно зі статтею 147 Конституції України єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України, який вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції та законів України.

На сьогодні положення Закону № 1697-VII від 14.10.2014 щодо визначення права прокурора на отримання пенсії з вислугу років не визнані неконституційними, також відносно них відсутнє офіційне тлумачення Конституційного Суду України.

У пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказано, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави (пункт).

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012).

Аналогічний підхід до зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги було застосовано Верховним Судом України у постанові від 01 листопада 2016 року по справі № 21-1425а16.

Отже, висновок позивача про те, що порядок її пенсійного забезпечення визначається у відповідності до ст. 50-1Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. є необґрунтованим.

На теперішній час діє Закон № 1697-VII, частиною першою статті 86 якого встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

- по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;

- з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;

- з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;

- з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;

- з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;

- з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

З огляду на викладене, для набуття права на пенсійне забезпечення за вислугу років станом на 21.11.2016 року, тобто на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії, стаж позивача мав становити 23 роки, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Відповідно до ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. визначено робота на яких посадах зараховується до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею.

Як встановлено з копії трудової книжки позивача (а.с.16-27), станом на 09.11.2016 позивач має стаж роботи 20 років 00 місяці 15 днів.

Таким чином, станом на 09.11.2016 р. вислуга років позивача складає 20 років 00 місяці 15 днів та є недостатньою для призначення йому пенсії за вислугу років за Законом України «Про прокуратуру» №1697-УІІ від 14.10.2014р.

На сьогодні положення Закону № 1697-VII від 14.10.2014 щодо визначення права прокурора на отримання пенсії з вислугу років не визнані неконституційними, також відносно них відсутнє офіційне тлумачення Конституційного Суду України.

Інші позовні вимоги щодо визначення місяців роботи для обчислення пенсії за вислугу років та щодо обмежень граничного розміру пенсії судом не досліджуються, адже вони є похідними від права позивача на призначення пенсії за вислугу років, якого позивач на думку суду не набув.

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами, норми права, що їх регулюють, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки в позовних вимогах позивачу було відмовлено, то сплачений судовий збір не підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 8, 11, 17, 86, 94, 158-163, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Овруцького об»єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов'язання призначити пенсію за вислугу років відмовити за безпідставністю.

Апеляційну скаргу на постанову може бути подано протягом десяти днів з дня її проголошення до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Овруцький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_2