Справа № 277/821/16-а
Суддя: Гресько В. А.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 277/821/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2016 р. смт. Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Греська В.А.

при секретарі Сорока М.М.

розглянувши в смт Ємільчине справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року як учаснику бойових дій, -

в с т а н о в и в:

28.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати бездіяльність відповідача щодо не виплати йому як учаснику бойових дій разової грошової допомоги до 05 травня у 2016 році в розмірі меншому, ніж передбачено ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - протиправною та зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому як учаснику бойових дій щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у 2016 році відповідно до ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії ЮА №009620 від 07.09.2015 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Згідно із вимогами ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій повинна щорічно до 05 травня виплачуватися разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком. Однак, фактично йому виплатили лише 920 грн. у розмірі визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань».

Позивач з вказаним розміром виплаченої разової грошової допомоги до 05 травня не погоджується, зазначивши, що відповідно до ч.5 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Проте дане положення норми закону визнано неконституційним, згідно з рішенням Конституційного суду України за №10-рп/2008 від 22.05.2008 року.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації в судове засідання не зявився, надіслав до суду заперечення, в якому зазначив, що п. 26 Прикінцевих положень Бюджетного кодексу України, встановлено, що норми статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Разову грошову допомогу до 5 травня позивачу, як учаснику бойових дій, виплачено відповідно до діючого законодавства, зокрема відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань», в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України на 2016 р., - 920 грн.

Також відповідач посилається на Рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, де зазначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства: на Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, яким розяснено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України та на ч.1 ст. 23 Бюджетного кодексу України, який передбачає, що будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачене законом про Державний бюджет України.

Таким чином, в судове засідання сторони не зявилися, у звязку з чим суд на підставі ст. ст. 12 ч.6, 41 КАС України розглядає справу у їх відсутність без фіксування судового засідання технічним засобом.

Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу як учаснику бойових дій щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році відповідно до ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії ЮА №009620, яке видано 07 вересня 2015 року.

З довідки №588/06, виданої 17.11.2016 року ОСОБА_2 обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації, слідує, що ОСОБА_1 у 2016 році було виплачено щорічну разову грошову допомогу до Дня Перемоги, як ветерану війни, у розмірі 920 грн. за 2016 рік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 року.

Відповідно до положень статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-ХІІ, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Таку редакцію цієї норми, викладену в Законі України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 було визнано такою, що не відповідає Конституції України і вона втратила чинність з дня ухвалення цього Рішення.

Таким чином, на час виникнення спірних відносин діяла редакція частини пятої статті 12 Закону № 3551-XII, згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Водночас п.26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Дане положення Закону України неконституційним не визнавалося.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

В рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч.1 ст.17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в ч.3 ст.46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме ст.21 Конституції України.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 визначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

В силу вимог п.2 ч.1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент увязнення не виповнилося 18 років) вязням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам бойових дій: частина пята статті12Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII, згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, та п.63 Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», яким розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України було доповнено пунктом 26, яким установлено, що норми і положення … статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» … застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03 жовтня 1997 року у справі набуття чинності Конституцією України зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

За змістом частини 3 статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України.

За наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Таким чином, відповідач, здійснюючи позивачеві нарахування та виплату одноразової допомоги до 5 травня у розмірі 920 грн. діяв правомірно відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», (чинного з 1 січня 2015 року), та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань".

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», а тому понесені судові витрати компенсуються за рахунок Державного бюджету України відповідно до положень ч.5 ст.94 КАС України.

На підставі ст.ст. 19, 46, 95, 150 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012, п.2 ч.1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» та керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 41, 71, 86, 94, 158-163, 183-2, 186 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу як учаснику бойових дій щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році відповідно до ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат відмовити.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до ОСОБА_2 апеляційного адміністративного суду через Ємільчинський районний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: ОСОБА_3