Справа № 824/877/16-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/877/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Сокирянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області до Спільного підприємства об'єднання громадського харчування про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Сокирянська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернівецькій області звернулась до суду з позовом до Спільного підприємства об'єднання громадського харчування про стягнення заборгованості.

Позивач просить суд стягнути кошти платника податків, який має податковий борг з рахунків у банках та вилучення готівки з Спільного підприємства об'єднання громадського харчування до місцевого бюджету на загальну суму 9101,36 грн.

В обґрунтування позовних вимог Сокирянська обєднана державна податкова інспекця Головного управління ДФС у Чернівецькій області зазначає, що станом на дату подання позову у відповідача наявна заборгованість по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 9101,36 грн.

У зв'язку з несплатою відповідачем в добровільному порядку заборгованості, позивач, посилаючись на норми Податкового кодексу України, просить суд стягнути з рахунків Спільного підприємства об'єднання громадського харчування кошти в сумі 9101,36 грн.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю.

14 листопада 2016 року відповідач подав суду письмові заперечення, в яких зазначав, що Спільне підприємство об'єднання громадського харчування знаходиться на стадії припинення шляхом його ліквідації. Вказував, що рахунки, які мало підприємство в банку "Україна", який на даний час ліквідовано, ліквідаційною комісією закрито. В будь-яких інших банках рахунків не було.

Крім цього, зазначав, що у звязку із цим відсутній предмет спору, а тому просив відмовити Сокирянській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області в задоволенні позову.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення особи, яка з'явилась в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Спільне підприємство об'єднання громадського харчування є юридичною особою, яке зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, 60200.

На підставі пункту 1 та пункту 3 статті 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04 грудня 1990 року №509-XII зі змінами та доповненнями, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, головним державним ревізором інспектором Новодністровського відділення Сокирянської ОДПІ ОСОБА_2 у приміщенні Новодністровського відділення Сокирянської ОДПІ проведено невиїзну документальну перевірку Спільного підприємства об'єднання громадського харчування з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобовязань з плати за землю.

За результатами перевірки складено Акт від 04 вересня 2013 року №57/1500/01781548, який містить висновок про порушення Спільним підприємством об'єднання громадського харчування термінів сплати самостійно визначеного грошового зобовязання з плати за землю, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного Акту позивачем прийнято податкове повідомлення - рішення № від 04 вересня 2013 року, яким нараховано грошове зобовязання по земельному податку з юридичних осіб у сумі 9101,36 грн.

Станом на день розгляду даної справи вказане податкове повідомлення-рішення не оскаржене, доказів його оскарження в судовому чи в адміністративному порядку відповідачем не надано. Відтак, зазначене податкове зобовязання є узгодженим.

Згідно матеріалів справи за відповідачем рахується податкова заборгованість по земельному податку з юридичних осіб на загальну суму 9101,36 грн.

У звязку з несплатою відповідачем в добровільному порядку вказаної суми податкового боргу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору.

Згідно пункту 10.2 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради обовязково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Підпункт 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачає, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - обовязковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до пунктів 287.1, 287.3 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпункт 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачає, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пункт 31.1 статті 31 Податкового кодексу України визначає, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У зв'язку із сформованою заборгованістю відповідачу було надіслано корінець податкової вимоги форми "Ю" №9-17 від 29 березня 2016 року.

На момент утворення досліджуваних заборгованостей зазначена податкова вимога не була відкликана.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.1. статті 95 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пункт 95.3. статті 95 Податкового кодексу України).

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Розглянувши заперечення відповідача, суд зазначає, що його доводи про те, що рахунки, які мало Спільне підприємство об'єднання громадського харчування в банку "Україна" ліквідовано, а в будь-яких інших банках рахунків немає є необґрунтованими, оскільки згідно даних банківських рахунків, які надані позивачем до матеріалів справи вбачається, що 22 липня 1998 року у Сокирянському відділенні ВАТ «Державний Ощадбанк України» в м. Сокиряни за відповідачем відкрито рахунок №12. Доказів про закриття даного рахунку відповідачем не надано. При цьому представник позивача в судовому засіданні вказав, що указаний рахунок є відкритим.

В запереченнях проти позову відповідач вказує про відсутність предмету спору, посилаючись на закриття рахунку в банку.

Однак суд вважає такі доводи безпідставними, адже даний спір стосується перевірки наявності у відповідача заборгованості по земельному податку з юридичних осіб та наявності підстав для стягнення відповідної заборгованості.

Таким чином, доводи відповідача у обґрунтування заперечення проти позову є безпідставними та необгрунтованими.

Як вбачається із матеріалів справи, доказів, які б свідчили про погашення відповідачем суми заборгованості по земельному податку з юридичних осіб на день розгляду справи або ж спростовували доводи позивача відповідачем суду не подано.

Відтак, зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, а також виходячи з конституційного принципу обовязковості сплати податків і зборів, суд вважає, що позовні вимоги Сокирянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області щодо стягнення зі Спільного підприємства об'єднання громадського харчування заборгованості в сумі 9101,36 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Керуючись статтями 160 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути до місцевого бюджету м.Сокиряни Чернівецької області з рахунків Спільного підприємства об'єднання громадського харчування у банках, які обслуговують такого платника податків, податковий борг у розмірі 9101 (девять тисяч сто одна) грн 36 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 07 грудня 2016 року.