Справа № 127/12357/16-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/12357/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Венгрин О.О.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

06 грудня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С. ,

секретар судового засідання: Марцісь Ю.А.,

за участю:

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Павич Ольги Сергіївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці про визнання дій протиправними, зобов'язання зарахувати до стажу підземної роботи період навчання та призначити пенсію відповідно до ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці",

В С Т А Н О В И В :

10 червня 2016 року позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці про визнання дій протиправними, зобов'язання зарахувати до стажу підземної роботи період навчання та призначити пенсію відповідно до ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці".

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 29.10.2014 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці та одержує пільгову пенсію за віком відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Загальний стаж ОСОБА_2 відповідно до розрахунку складає 20 років 5 місяців 7 днів, стаж на підземних роботах - 13 років 1 місяць 22 дні, стаж за Списком №1 - 1 рік 8 місяців 27 днів. (а.с. 62)

Рішеннями комісії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 25.11.2014 року та від 27.04.2016 року позивачу до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 зараховано періоди роботи: з 03.08.1994 року по 18.01.1995 року в шахті колективного підприємства "Шахтар" та з 24.12.2004 року по 07.06.2005 року в АТ "Жданіввугілля" та з 08.09.2005 року по 10.01.2007 року, з 29.03.2007 року по 19.08.2007 року та з 29.08.2007 року по 31.08.2007 року (а.с. 42-43).

Однак, до стажу роботи який дає право для призначення пенсії відповідно до Закону України " Про підвищення престижності шахтарської праці" вказані періоди відповідачем ОСОБА_2 не зараховані.

Крім того, позивачу не було зараховано період навчання на шестимісячних курсах підземних електрослюсарів в ГПТУ № 72 м. Кіровське з 07.02.1983 року по 25.07.1983 року до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до вищевказаного Закону.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області адміністративний позов задоволено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 13 ч. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (чинного на час призначення позивачеві пенсії) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI (далі Закон № 345) та Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788).

Згідно зі ст. 8 Закону № 345 мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 03.08.1994 року по 18.01.1995 року, з 24.12.2004 року по 07.06.2005 року та з 08.09.2005 року по 10.01.2007 року, з 29.03.2007 року по 19.08.2007 року та з 29.08.2007 року по 31.08.2007 року виконував гірничі роботи з повним робочим днем під землею за професією прохідника 5 розряду, дана посада позивача відноситься до пункту «а» розділу І підрозділу 1 Списку 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України та членів їх сімей, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що відмова управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про зарахування зазначеного стажу, як підземного, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України " Про підвищення престижності шахтарської праці" є протиправною.

Крім того, як вбачається з трудової книжки ОСОБА_2 навчався на шестимісячних курсах підземних електрослюсарів в ГПТУ № 72 м. Кіровське з 07.02.1983 року по 21.07.1983 року без звільнення з роботи, а 25 липня 1993 року після закінчення курсів позивача переведено підземним електрослюсарем 3 розряду і звільнено лише 31 липня 1993 року.

Вказане також підтверджується уточнюючою довідкою №417 ВІД 26 жовтня 2012 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2 працював повний робочий день в Шахтобудівельному управлінні № 2 тресту "Артемшахтбуд" з 11.01.1993 року по 31.07.1993 року та виконував підземні роботи з повним робочим днем.

Згідно ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Зважаючи на те, що позивач після закінчення навчання у професійно-технічному навчальному закладі через 3 дні був направлений на роботу за набутою професією, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що час навчання ОСОБА_2 необхідно зарахувати до стажу підземної роботи.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про не правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо не зарахування оскаржуваних періодів роботи та навчання позивача до стажу роботи який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України " Про підвищення престижності шахтарської праці" та дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 07 грудня 2016 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Граб Л.С.