Справа № 826/7516/16
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

08 листопада 2016 року м. Київ К/800/27630/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Мороз В.Ф., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енеретики та комунальних послуг , третя особа - ОСОБА_1 про визнання рішення незаконним в частині, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 18.10.2016 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

Касатором в строк визначений судом усунуто недоліки зазначені в ухвалі про без руху.

Проте у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати рішення незаконним в частині, зобов'язання вчинити дії, обґрунтовуючи позов тим, що застосування системи оплати теплової енергії по двоставковому тарифу порушує вимоги чинного законодавства, зокрема, Закону України "Про теплопостачання" та Закону України "Про захист прав споживачів" та дозволяє виробникам теплової енергії незаконно отримувати додаткової прибуток за рахунок того, що споживач, вкладаючи кошти і власну працю для утеплення будинку, отримує збільшення вартості одиниці теплової енергії, а виробник не втративши жодної копійки для цього отримує додаткові кошти за рахунок збільшення ціни.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.08.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2016, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції, та прийняти нове рішення про задоволення позову.

31.03.2015 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову № 1171 "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб'єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг".

Вказана постанова прийнята відповідно до статей 5, 6 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг", Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України № 715 від 10.09.2014, Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011, розпорядження Кабінету Міністрів України № 129-р від 27.02.2015 "Про схвалення проекту Листа про наміри Уряду України і Національного банку України до Міжнародного валютного фонду та проекту Меморандуму про економічну та фінансову політику" та з урахуванням листа Міністерства фінансів України №31-12240-03/6404 від 28.02.2018 і положень Меморандуму про економічну та фінансову політику (Лист про наміри N 3080/0/2-15 від 27.02.2015 Уряду України і Національного банку України до Міжнародного валютного фонду).

Постановою № 1171 від 31.03.2015 встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню такими суб'єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, а саме, двоставкові тарифи на послугу з централізованого опалення Комунальному підприємству Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", Товариству з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі", Комунальному підприємству "Дніпрорудненські теплові мережі", Державному міському підприємству "Івано-Франківськтеплокомуненерго", Товариству з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія", Львівському комунальному підприємству "Залізничнетеплоенерго", Львівському міському комунальному підприємству "Львівтеплоенерго", Комунальному підприємству "Білгород-Дністровськтеплоенерго".

Не погоджуючись з п.п. 4, 51, 54, 56, 57, 79, 91 та 106 п. 1 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1171 від 31.03.2015, позивач звернувся до суду.

Згідно з частинами першою, другою та шостою статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи (пункт 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України.

Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво без відповідного відшкодування не допускається і може бути оскаржено в суді.

Згідно з пунктом 12 зазначеного Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії здійснюється ліцензіатами відповідно до річних планів її виробництва, транспортування та постачання, економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних та галузевих нормативів витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків, кошторисів, з урахуванням ставок податків і зборів, цін на матеріальні ресурси та послуги у планованому періоді.

Пунктом 8 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 встановлено, що у разі зміни протягом строку дії тарифів обсягу окремих витрат, пов'язаних із провадженням ліцензованої діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, з причин, які не залежать від ліцензіата, зокрема збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін і тарифів на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, може проводитися перерахування тарифів шляхом коригування лише тих складових частин структури тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення.

Відтак, керуючись пунктом 8 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, у відповідача були наявні правові підстави для встановлення двоставкових тарифів на послугу з централізованого опалення внаслідок зміни протягом строку дії тарифів обсягу окремих витрат, пов'язаних із провадженням ліцензованої діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, з причин, які не залежать від ліцензіата.

Щодо посилань скаржника на те, що відповідач не є суб'єктом владних повноважень, а провадження у справі підлягає закриттю, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президентові України і підзвітним Верховній Раді України.

НКРЕКП є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг.

Таким чином, даний спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції у сферах енергетики та комунальних послуг.

Отже, суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку про відсутність підстав для визнання незаконними підпунктів 4, 51, 54, 56, 57, 79, 91 та 106 пункту 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1171 від 31.03.2015 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.04.2015 за №433/26878.

Пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті -пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, ця касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енеретики та комунальних послуг , третя особа - ОСОБА_1 визнання рішення незаконним в частині, зобов'язання вчинити дії.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Мороз