Справа № 805/1862/16-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабіч С.І.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року справа №805/1862/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Сухарька М.Г., Ястребової Л.В.,

секретар судового засідання Терзі Д.А.,

за участю представника позивача Тимошиної О.А.,

представників відповідача Суліми О.М., Колісника Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року у справі № 805/1862/16-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАПРОМ" до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31.03.2016 № ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № від 31.03.2016 року.

В обґрунтування зазначив, що акт про результати камеральної перевірки від 17.02.2016 року та податкове повідомлення-рішення від 31.03.2016 року № складені з порушенням вимог ст. 58, п. 76.2 ст. 76, п. 86.2, п 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України, пункту 1 розділу III Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року №1204, що свідчить про їх безпідставність та є підставою для скасування.

Відповідач під час подання позивачем уточнюючої декларації за грудень 2015 року щодо операцій з ТОВ «Украгроторг-2015» на суму 3503101,32 грн безпідставно в односторонньому порядку припинив договір про визнання електронних документів №19122141 від 19.12.2014 року, при цьому позивач ніяким чином не був про це повідомлений. Протиправність розірвання зазначеного договору підтверджена Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 30.05.2016 року у справі №805/976/16-а, яка набрала законної сили.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № від 31.03.2016 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову, прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що уточнюючий розрахунок ТОВ «Мегапром» направлено вже після проведеної камеральної перевірки, встановлення фактів порушення податкового законодавства та збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував приписи п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до безпідставного віднесення позивачем до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджених зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними, що є порушенням п. 201.10 ст. 201 ПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Донецького окружного адміністративного суду від 30.05.2016 року у справі №805/976/16-а встановлено, що 19 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про визнання електронних документів № 191220141, відповідно до якого предметом договору є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу. Даний договір був відправлений позивачем до відповідача 19 грудня 2014 року, що підтверджується квитанцією № 1 та прийнятий відповідачем, що підтверджується квитанцією № 2 з відміткою "документ прийнято" та якому присвоєно реєстраційний номер .

15 квітня 2016 року позивачем направлений уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, за звітний період, що уточнюється - грудень 2015 року, та розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), за період що уточнюється - грудень 2015 року.

Також позивач 24 лютого 2016 року повторно сформував та направив до податкового органу договір про визнання електронних документів № 191220141. Втім, зазначений договір податковим органом не був прийнятий, про що свідчить наявна в матеріалах справи квитанція № 1, з тих підстав, що діє договір про визнання електронних документів від 19 грудня 2014 року № 191220141.

Судом встановлено, що договор 19 грудня 2014 року податковим органом був прийнятий, та в подальшому на підставі нього у позивача приймались податкові документи до лютого 2016 року, що підтверджується квитанціями № 1 та № 2. Також, при направлені позивачем 24 лютого 2016 року повторно до податкового органу договору про визнання електронних документів від 19 грудня 2014 року № 191220141, він не був прийнятий з тих підстав, що діє договір про визнання електронних документів від 19 грудня 2014 року № 191220141.

В цьому судовому рішенні суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність одностороннього припинення договору про визнання електронних документів від 19 грудня 2014 року № 191220141, та неприйняття і не реєстрації податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2016 року разом із додатками, податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2016 року разом із додатками, уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, за звітний період, що уточнюється - грудень 2015 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), за період що уточнюється - грудень 2015 року, заяви про відмову/зупинення використання пільги, передбаченої пунктом 45 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України в березні 2016 року, в порядку частини 2 статті 71 КАС України, внаслідок чого позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вказаною постановою, серед іншого, визнано протиправними дії Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області з одностороннього припинення договору про визнання електронних документів від 19 грудня 2014року № 191220141, та неприйняття і не реєстрації уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, за звітний період, що уточнюється - грудень 2015 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), за період що уточнюється - грудень 2015 року, а також, серед іншого, зобов'язано Красноармійську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області прийняти та визнати в якості податкової звітності уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, за звітний період, що уточнюється - грудень 2015року, що поданий Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегапром" у день його фактичного отримання відповідачем 15 квітня 2016 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), за період що уточнюється - грудень 2015 року, що подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегапром" у день її фактичного отримання відповідачем 15 квітня 2016 року.

Зобов'язання відповідача у цій постанові прийняти та визнати у якості податкової звітності вищевказаний уточнюючий розрахунок повністю виключає склад порушення, зазначений у акті перевірки, оскільки згідно уточнюючого розрахунку від 15.04.16 р. господарська операція у грудні 2015 року на суму 3 503 101,00 грн. ним з ТОВ "УKPAГPOTOPГ-2015" не вчинялась, що повністю виключає порушення, зазначене у акті № 62/15/31023892 від 17.02.16 р., яке стало підставою для винесення спірного податкового повідомлення - рішення.

Однак, 17.02.16 року відповідачем за результатами проведеної камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ "МЕГАПРОМ" за грудень 2015 року складено акт № 62/15/31023892, яким встановлено порушення позивачем п. 198.6 ст. 198 та п. 201.10 ст. 201 ПК України в результаті безпідставного включення до складу податкового кредиту по декларації з ПДВ за грудень 2015 суми податку сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджених зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними за липень 2015 на загальну суму 3 503 101 грн за операціями щодо господарських відносин з підприємством ТОВ "УKPAГPOTOPГ-2015", у зв'язку з чим занижено суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню та сплаті до державного бюджету на суму 3 503 101,00 грн.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Судами встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем 15.04.16 р направлено відповідачу уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, у додатку 5 до якого вказано операцію на ту ж суму (3 503 101,00 грн.) з контрагентом, який має інший ІПН ніж ТОВ "УKPAГPOTOPГ-2015" (а.с. 52).

Таким чином, позивач виправив помилку та вказав на те, що господарська операція у грудні 2015 року на суму 3 503 101,00 грн. ним з ТОВ "УKPAГPOTOPГ-2015" не вчинялась, що повністю виключає порушення, зазначене у акті № 62/15/31023892 від 17.02.16 р., яке стало підставою для винесення спірного податкового повідомлення - рішення.

Проте, вказаний уточнюючий розрахунок відповідачем прийнято не було.

Відповідно до квитанції № 1 (а.с. 53) зазначено "документ не прийнято" та підставою у графі "виявлені помилки:", зазначено про порушення вимог Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, а саме "можливо, розірвано договір про визнання електронної звітності".

Відповідно до ч.1 ст. 72 та ч.2 ст. 155 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Також судова колегія зазначає, що відповідачем порушені строки направлення Акту перевірки та прийняття спірного податкового повідомлення-рішення

Так, як зазначалося вище, Акт камеральної перевірки було складено 17.02.2016., а на підставі даного Акту Відповідачем 31.03.2016 прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Вказане повідомлення-рішення отримано уповноваженим представником ТОВ «МЕГАПРОМ» лише в травні 2016 року разом із Актом перевірки.

Зазначені дії Відповідача свідчать про порушення ним порядку оформлення результатів перевірки, визначених вимогами ст. 58, п. 76.2 ст. 76, п. 86.2, 86.8 ст. 86 ПК України, пункту 1 розділу III Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015р. №1204.

Так, згідно до п. 76.2 ст.76, п. 86.2 ст. 86 ПК України акт, який складається за результатами камеральної перевірки, підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, у двох примірниках і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акту перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу (п. 86.8 ст. 86 ПК України).

Після підписання дане податкове повідомлення-рішення не пізніше наступного робочого дня надсилається (вручається) платнику податків (пункт 1 розділу III Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 2.8.12.2015р. №1204).

Відповідач, вручивши з порушенням строків Акт перевірки від 17.02.2016 разом із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 31.03.2016, позбавив можливості ТОВ «МЕГАПРОМ» надати заперечення на Акт перевірки і взяти участь в їх розгляді контролюючим органом, що грубо порушує права та інтереси Товариства, гарантовані Податковим кодексом України.

Жодних належних доказів (конверту, опису поштового вкладення, оригіналів повідомлення про вручення поштового відправлення, тощо), щодо своєчасного направлення Відповідачем Позивачу Акту перевірки № 62/15/31023892 від 17.02.2016 суду не надано.

Так само Відповідачем не доведено, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з штрих-кодовим ідентифікатором №763, на яке він посилається, є повідомленням про вручення саме вказаного Акту.

Вказані обставини свідчать про недоведеність Відповідачем того, що Позивач не був позбавлений права оскаржити вказаний Акт та того, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято у строк, який встановлений п. 86.8 ст. 86 ПК України.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року у справі № 805/1862/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року у справі № 805/1862/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 07 грудня 2016 року.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді М.Г. Сухарьок

Л.В. Ястребова