Справа № 823/1451/16
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1451/16 Головуючий у 1-й інстанції: Каліновська А.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Мамчура Я.С. Сорочко Є.О. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області (далі - ТУ ДСА у Полтавській області) про: - визнання протиправною бездіяльності щодо не здійснення перерахунку судді Комсомольського міського суду Полтавської області щомісячної доплати за вислугу років в розмірі 15% посадового окладу судді за період з 01.08.2016р. по 31.08.2016р. в сумі 2 175 грн.; - зобов'язання здійснити перерахунок і виплату судді Комсомольського міського суду Полтавської області щомісячну доплату за вислугу років в розмірі 15% посадового окладу судді за період з 01.08.2016р. по 31.08.2016р. в сумі 2 175 грн.; - допустити до негайного виконання постанову суду в частині присудження грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, тобто в сумі 2 175 грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ТУ ДСА у Полтавській області щодо нездійснення нарахування судді Комсомольського міського суду Полтавської області Солосі О.В. щомісячної доплати за вислугу років в розмірі 15% посадового окладу судді за період з 01.08.2016р. по 31.08.2016р. в сумі 2 175 грн.

Зобов'язано ТУ ДСА у Полтавській області здійснити нарахування та виплату судді Комсомольського міського суду Полтавської області Солосі О.В. щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15% посадового окладу судді за період з 01.08.2016р. по 31.08.2016р. в сумі 2 175 грн. з утриманням обов'язкових податків та зборів з даної суми до бюджету.

Постанову суду в частині стягнення щомісячної доплати за вислугу років в розмірі 15% посадового окладу судді за період з 01.08.2016р. по 31.08.2016р. допущено до негайного виконання.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - ТУ ДСА у Полтавській області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом в.о. голови Комсомольського міського суду Полтавської області Таранкова І.М. від 26.11.2013р. № 9.1-а, відповідно до ст. 72 Закону України «Про судоустрій і статус суддів України» та Указу Президента України від 07.11.2013р. № 620/2013 ОСОБА_5 зараховано на посаду судді Комсомольського міського суду Полтавської області з 26.11.2013р. з посадовим окладом, згідно із штатним розписом, та встановлено надбавку за вислугу років в розмірі 15 відсотків посадового окладу з 26.11.2013р., у зв'язку із наявністю стажу роботи станом на 26.11.2013р. - 00 років 00 місяців 00 днів.

Наказом в.о. голови Комсомольського міського суду Полтавської області Окунь Т.В. від 03.04.2015р. № 4.2-а, відповідно до п. 5 ст. 133 Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015р. № 192-V, на підставі листа ГУ ДСА України в Полтавській області від 31.03.2015р. № 02-19/141 про розрахунок стажу роботи на посаді судді, позивачу припинено здійснювати виплату щомісячної доплати за вислугу років за відсутністю трирічного стажу роботи на посаді судді та скасовано пункт 2 наказу в.о. голови Комсомольського міського суду Полтавської області Таранкова І.М. від 26.11.2013р. № 9.1-а в частині виплати надбавки за вислугу років 15 відсотків посадового окладу.

Крім того, наказом голови Комсомольського міського суду Полтавської області Крикливого В.В. № 13.1-а від 03.08.2015р., відповідно до ч. 3 ст. 22, ч. 1 ст. 58 Конституції України, Законів України «Про статус суддів», «Про судоустрій і статус суддів», що діяли в редакції на час набуття такого права, на підставі Рішення Ради суддів України від 22.07.2015р. № 73 скасовано наказ в.о. голови Комсомольського міського суду Полтавської області Окунь Т.В. від 03.04.2015р. № 4.2-а про припинення здійснення виплат ОСОБА_5; позивачу встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з 03.08.2015р., в зв'язку з наявністю стажу роботи станом на 03.08.2015р. - 1 рік 08 місяців 07 днів та зобов'язано здійснити перерахунок та виплату невиплаченої щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу судді Солосі О.В. за період з 03.04.2015р. по 02.08.2015р.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини п'ятої статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (чинної на час призначення позивача на посаду судді), суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

29 березня 2015 року набув чинності Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладено в новій редакції.

Згідно з абзацом першим частини п'ятої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»), суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

При цьому, Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», не містять положення стосовно збереження за суддями, які були призначені чи обрані на посаду судді до набрання чинності цим Законом, права на отримання щомісячної доплати за вислугу років відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд».

Згідно з частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Згідно зі статтею 147 Конституції України, єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України, який вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції та законів України.

На сьогодні, положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»), щодо визначення суддівської винагороди не визнані неконституційними, також відносно них відсутнє офіційне тлумачення Конституційного Суду України.

Питання гарантій незалежності суддів, їх правового захисту, матеріального та соціального забезпечення неодноразово були предметом розгляду Конституційного Суду України.

Так, в пункті 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 щодо офіційного тлумачення поняття «щомісячне довічне грошове утримання», що міститься у підпункті «е» підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, Конституційний Суд України вказав, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частини п'ята, шоста статті 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що, згідно з частиною першою статті 17 Конституції України, є найважливішою функцією держави (пункт 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011).

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012).

Як вбачається з матеріалів справи, позивача призначено на посаду судді Комсомольського міського суду Полтавської області 07 листопада 2013 року, а до штату вказаного суду на посаду судді його зараховано 26 листопада 2013 року, тобто стаж роботи позивача на час звернення до суду з позовом (04 жовтня 2016 року) складав менше трьох років.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність з боку відповідача незаконної бездіяльності щодо невиплати позивачу щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу за період з 01.08.2016р. по 31.08.2016р., оскільки стаж роботи позивача на посаді судді є меншим ніж три роки, тобто підстави для виплати щомісячної доплати за вислугу років, відповідно до частини п'ятої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») - відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 листопада 2016 року в адміністративній справі № 812/627/15.

Таким чином, аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_5, а тому, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області задовольнити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року скасувати та прийняти нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Мамчур Я.С. Сорочко Є.О.

Повний текст постанови виготовлено 09.12.2016 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Сорочко Є.О.

Мамчур Я.С