Справа № 825/1440/16
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1440/16 Головуючий у 1-й інстанції: Клопот С.Л. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

06 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Ганечко О.М.

суддів: Коротких А.Ю.,Літвіної Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ в Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.09.16 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного Управління Національної поліції в Чернігівській області, Управління Міністерства внутрішніх справ в Чернігівській області про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного Управління Національної поліції в Чернігівській області, Управління Міністерства внутрішніх справ в Чернігівській області про зобов'язання вчинити дії.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.09.16 року позов задоволено.

Зобов'язано Управління МВС України в Чернігівській області скасувати та переглянути акт Н-1 від 18.02.2011 в частині діагнозів, зазначених в пункті 9 акту, з урахуванням всіх діагнозів встановлених позивачу внаслідок травм отриманих ним при дорожньо-транспортних пригодах, які відбулися 31.05.2002 та 29.09.2009.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

У засідання учасники процесу не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Відповідно до ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з 1991 року по 2010 р. Позивач проходив службу в МВС України.

Згідно наказу начальника УМВС України в Чернігівській області від 30.12.2010 № 289о/с позивач був звільнений зі служби у ОВС України з посади старшого експерта НДЕКЦ при УМВС України в Чернігівській області у відставку (із зняттям з військового обліку) за віком за пунктом 65 «а» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України».

За час проходження служби в МВС України позивач двічі ставав учасником дорожньо-транспортної пригоди 31.05.2002 та 29.09.2006, які згідно висновків службових розслідувань були визнані, як нещасні випадки в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, за результатами яких було складено акти форми Н-1 та форми Н-5.

За результатами розслідування дорожньо-транспортної пригоди від 31.05.2002 року комісією був складений акт форми Н-5 від 17.02.2011 та акт №10 форми Н-1 від 18.02.2011, висновками яких встановлено, шо нещасний випадок стався у період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Зазначені акти були складені згідно п.3.8. Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року № 1346, однак в п.6 акту №10 форми Н-1 від 18.02.2011 щодо обставин, за яких стався нещасний випадок, не в повному обсязі зазначений перелік ушкоджень, шо були отримані позивачем внаслідок ДТП, а саме, в акті зазначене наступне; «Внаслідок події ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження і того дня був вимушений звернутися за медичною допомогою до Чернігівської міської лікарні №2, де після надання першої медичної допомоги йому було встановлено діагноз «ЗЧМТ, струс головного мозку, виражений лікворно-гіпертензивний синдром, забій шийного відділу хребта, підвивих ТІЛ'СЗ хребця, нестабільність сегменту СЗ-С4, синдром хребтової артерії, с. клінічної компенсації, ліпома в/з лівого передпліччя» та госпіталізовано на стаціонарне лікування, на якому ОСОБА_2перебував до 21.06.2002».

В п.9 акту Н-1 «Діагноз за листком непрацездатності або довідкою лікувально- профілактичного закладу» зазначено «ЗЧМТ, струс головного мозку, виражений лікворно-гіпертензивний синдром, забій шийного відділу хребта, підвивих тіл СЗ хребця, нестабільність сегменту СЗ-С4, синдром хребтової артерії, с. клінічної компенсації, ліпома в/з лівого передпліччя».

До зазначеного акту не було внесено діагнози щодо інших захворювань, які виникли у позивача внаслідок зазначеного ДТП, а саме, «Післятравматичний лівобічний коксартроз ІІ-ІІІ ступеню, згинально-привідна контактура лівого кульшового суглоба з відносним вкороченням лівої нижньої кінцівки на 2 см. Порушення функції опори та ходи II ст.».

Позивач неодноразово проходив лікування з приводу зазначених захворювань, починаючи з 2005 року.

В період з 2005 року по 2009 рік позивач лікувався з приводу наявного у нього захворювання «Післятравматичний лівобічний коксартроз» та інших захворювань 8 разів; в ЧМЛ №2 (обласний центр ендопротезування, відділення реконструктивної ортопедії) та в лікарні УМВС.

Після проходження військово-лікарської комісії у лікарні УМВС позивач отримав свідоцтво про хворобу №443 від 15.04.2011, в якому вказано діагноз, а саме: « 12. ДІАГНОЗ військово-лікарської комісії про причинний зв'язок захворювання (поранення, травми, контузії, каліцтва).

Лівобічний коксартроз ІІ-ІІІ ступеню згинально-привідна контактура з відносним вкороченням лівої нижньої кінцівки на 2 см. Порушення функції опори та ходи II ст. Остеохондроз м/х дисків шийного відділу хребта. Грижі м/х дисків С4-С5, С6-С7. Хронічний СЗ,С4,С5 корінцевий синдром ліворуч з явищами вертебробазилярної недостатності ст.н.ремісії. ПФХ І ст. гіпертонічна хвороба І ст., ступінь ризик 2, СН І ст. Астенічний синдром, соматогенно обумовлений. Хронічний гастродуоденіт, ст. стійкої ремісії. Нр-негативний. ДГР. Жировий гепатоз. Хронічний простатит ст. ремісії.Захворювання, ТАК, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.»

При цьому військово-лікарська комісія лікарні УМВС визнала такі захворювання, а саме:

«Наслідки повторних ЗЧМТ, струсу головного мозку /2002,2006 р./ у вигляді вегето-судинного та цефалічного синдромів. Післятравматичний /2002 р./ретролістез хребця С4.», як травми, які знаходяться у причинному зв'язку з наслідками дорожньо-транспортних пригод - у 2002 р. та 2006 р. під час виконання службових обов'язків (акти № І0 від 18.02.2011, №І7 від 30.03.2011.).

В зв'язку з незгодою позивача з висновком ВЛК він отримав направлення до обласного бюро судово-медичних експертиз щодо проведення судово-медичної експертизи стосовно мого діагнозу.

Згідно акту судово-медичного обстеження №І72, у позивача має місце післятравматичний лівобічний коксартроз З ступеню, розгинально-привідна контактура лівого кульщового суглоба, значне порушення функції лівої нижньої кінцівки, що є результатом загоєння ушкоджень, що могли виникнути в 2002 році від дії тупих предметів, в тому числі при дорожньо-транспортній пригоді.

26.05.2016 позивач звернувся до начальника Головного Управління національної поліції України в Чернігівській області з заявою щодо скасування та перегляду акту Н-1 від 18.02.2011 в частині зазначених діагнозів отриманих позивачем травм внаслідок ДТП, та просив внести відповідні зміни в зазначений акт, вказавши в пункті 9 акту всі діагнози, отриманих внаслідок ДТП ним травм.

Листом від 08.07.2016 року № Р-19/124/05/26/2016 позивачу було відмовлено відповідачем в розгляді заяви з посиланням на ЗУ «Про звернення громадян».

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що за наявності документально підтвердженої документації про травми позивача, відповідач неправомірно не повністю зазначив діагнози отриманих травм, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Питання, пов'язані з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України врегульовані Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженим наказом МВС України від 27 грудня 2002 року №1346(далі - Порядок розслідування).

Згідно п.2.1. Порядку,розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Відповідно до підпункту 2.2. цього Порядку, за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1 і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Згідно п.3.8.Порядку, комісією з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) протягом трьох діб після утворення комісії повинно бути складено акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5 у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1 у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

Відповідно п.3.12.Порядку, до першого примірника акта розслідування нещасного випадку за формою Н-5 долучаються; акт за формою Н-1* (НТ*), пояснення свідків, потерпілого, витяги з нормативних документів, схеми, фотографії та інші документи, що характеризують місце події (робоче місце), стан технічних засобів (транспорту, устаткування, апаратури тощо), діагноз травми, медичний висновок щодо втрати здоров'я потерпілим у результаті нещасного випадку, а в разі необхідності - також висновок щодо наявності в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин.

П. 3.19. Порядку визначено, що нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Згідно додатку 1 до п.2.2. Порядку - Пояснень щодо заповнення акту за формою Н-1 про нещасний випадок (у тому числі поранення) в.п.9 акту Н-1 зазначається діагноз пошкодження здоров'я за листком непрацездатності або довідкою лікувально-профілактичного закладу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що при складанні акту №10 форми Н-1 від 18.02.11 року за наслідками ДТП за участі позивача, маючи документально підтверджені діагнози, що характеризували механізм отримання та перелік травм отриманих позивачем, Комісія з розслідування нещасного випадку у вищезазначеному акті вказала неповний перелік медичних діагнозів.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності вчинених дій, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано беззаперечних і достатніх доказів та не доведено правомірності відмови відповідача скасувати та переглянути акт в частині діагнозів, які не були в нього внесені, проте мають підтвердження медичною документацією.

Колегія судді критично ставиться до посилань апелянта про те, що суд першої інстанції помилково не застосував положення ст.99,100 КАС України, оскільки в разі наявності порушення прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулась до адміністративного суду за захистом своїх прав за межами, встановлених главою 8 КАС строків, суд може поновити їх та вирішити спір по суті (задовольнити вимоги) чи залишити заяву без розгляду. З огляду на те, що в даному випадку мова йде про невід'ємне право позивача на перегляд акту про нещасний випадок, а відповідь відповідача на своє звернення позивач отримав лише 08.07.16 року,тому суд першої інстанції вірно не застосував строки звернення до суду.

Згідно зі ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, дотримано судом першої інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись, ст.160, 167, 195,197,198, 200,205,211,212,254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.09.16 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Судді:

Літвіна Н.М.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Літвіна Н. М.

Коротких А. Ю.