Справа № 814/370/16
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 р.м. ОдесаСправа № 814/370/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Середа О. Ф.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційні скарги ОСОБА_2, Управління МВС України в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Миколаївського міського управління УМВС України в Миколаївській області в особі ліквідаційної комісії, Управління МВС України в Миколаївській області про зобовязання вчинити певні дії та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень та доповнень до позову, просив зобовязати Управління МВС України в Миколаївській області нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для оздоровлення за 2015 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, у сумі 4 653,31 грн.; зобовязати Управління нарахувати та виплатити грошове забезпечення, яке він отримував за штатною посадою старшого слідчого в ОВС СВ ММУ УМВС України в Миколаївській області на день звільнення з посади, за 2 (два) місяці починаючи з 07.11.2015 року у розмірі 4 653, 31 грн. за кожний місяць на загальну суму 9 306,62 грн.; зобовязати Управління нарахувати та виплатити протягом року щомісячну грошову допомогу у розмірі окладу за спеціальним званням «підполковник міліції», який складає 130 грн.; стягнути з Управління середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні встановивши, що з Управління МВС України в Миколаївській області має бути стягнуто середній заробіток за час затримки виплат по день постановлення рішення, з урахуванням того, що середньоденний розмір грошового забезпечення за останні два місяці роботи (вересень, жовтень 2015 року) становив 107, 12 грн. та виплатити відповідну компенсацію; стягнути з Управління суму заборгованої індексації грошового забезпечення у період з липня по жовтень 2015 року у розмірі 3 919,96 грн.; стягнути з Управління суми недоплаченої одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у розмірі 10 945,84 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що Наказом УМВС України в Миколаївській області позивача звільнено зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) відповідно до підпункту «г» пункту 64 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року 114 через скорочення штатів. Однак, при звільненні зі служби в органі внутрішніх справ Управлінням не здійснено своєчасний розрахунок та не виплачено грошове забезпечення у повному обсязі згідно вимог чинного законодавства, у звязку із чим позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року адміністративний позов задоволено. Суд зобовязав Управління МВС України в Миколаївській області відповідно до підпунктів 2.16.1. та 2.16.3 пункту 2.16. «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», затвердженої Наказом МВС України від 31.12.2007 № 499 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 матеріальну допомогу для оздоровлення за 2015 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, у сумі 4 653,31 грн. Зобовязав Управління МВС України в Миколаївській області відповідно до підпункту 3.4.8. пункту 3.4. «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», затвердженої Наказом МВС України від 31.12.2007 № 499, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення, яке він отримував за штатною посадою старшого слідчого в ОВС СВ ММУ УМВС України в Миколаївській області на день звільнення з посади, за 2 (два) місяці починаючи з 07.11.2015 року у розмірі 4 653, 31 грн. за кожний місяць на загальну суму 9 306,62 грн. Зобов'язав Управління МВС України в Миколаївській області виплатити відповідну компенсацію згідно з вимогами Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" встановивши суму компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 13 346,05 грн. Стягнув з Управління МВС України в Миколаївській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні встановивши, що з Управління МВС України в Миколаївській області має бути стягнуто на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виплат по день постановлення рішення, з урахуванням того, що середньоденний розмір грошового забезпечення за останні два місяці роботи (вересень, жовтень 2015 року) становив 107,12 грн. Стягнув з Управління МВС України в Миколаївській області суми заборгованої індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 у період з липня по жовтень 2015 року у розмірі 3 919,96 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на не вирішення судом першої інстанції всіх його вимог, чим судом порушено норми матеріального та процесуального права, просить судове рішення змінити, задовольнивши його позовні вимоги у повному обсязі.

Також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, Управління МВС України в Миколаївській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, однак в судове засідання вони не зявились, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, інших заяв або клопотань про неможливість або з інших причин прибути у судове засідання до суду не надходило, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, а скарга Управління МВС України в Миколаївській області має бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як підтверджується матеріалами справи, наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області від 06.11.2015 року №321о/с згідно з п.п. 10, 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 06.11.2015 року підполковника міліції ОСОБА_2, старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Миколаївського міського управління, з виплатою компенсації за 0 діб невикористаної чергової відпустки за фактично відпрацьований час, за п. 64 «г» (через скорочення штатів) (а.с. 9).

Відповідно до грошового атестату №58 від 06.11.2015 року (а.с. 10) у звязку із звільненням на підставі вказаного наказу позивач мав посадовий оклад (згідно наказу УМВС №43 від 25.06.2013 року) 1 050 грн. на місяць, оклад за спеціальним званням 130 грн. на місяць, надбавку за вислугу років у розмірі 35%. Вислуга років станом на 06.11.2015 року визначена 20 р., 02 міс., 20 дн. Надбавка за виконання особливо важливих завдань до посадового окладу, окладу за спеціальним званням та відсоткової надбавки за вислугу років становить у розмірі 40%. Премія за жовтень (згідно наказу ММУ УМВС №85 від 02.11.2015 р.) у розмірі 62%. Премія за листопад (згідно наказу ММУ УМВС №86 від 06.11.2015 р.) у розмірі 62%. Задоволений такими видами грошового забезпечення: посадовий оклад у сумі 210 грн. по 06.11.2015 року вкл.; окладом за спеціальним званням 26 грн. по 06.11.2015 року вкл.; 35% надбавкою за вислугу років 82 грн. 60 коп. по 06.11.2015 року; 40% надбавкою за виконання особливо вадливих завдань 127 грн. 44 коп. по 06.11.2015 року; 62% премії від грошового забезпечення за жовтень 1382 грн. 72 коп. по 31.10.2015 року; 62% премії від грошового забезпечення за листопад 276 грн. 54 коп. по 06.11.2015 року; наградні 1035 грн. 00 коп. по 06.11.2015 року. Усього нараховано 3140 грн. 30 коп.

Згідно із розрахунком одноразової грошової допомоги (а.с. 11), 06.11.2015 року позивачу призначено грошове забезпечення при звільненні з ОВС у сумі 36 129,20 грн.

05.11.2016 року позивач подав в ГУ Національної поліції в Миколаївській області претензію (а.с. 13), в якій ОСОБА_2 просив, зокрема, на підставі п.п. 2.16.1, 2.16.3 п. 2.16 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС України від 31.12.2007 року №499 виплатити йому матеріальну допомогу для оздоровлення за 2015 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, яке складає 3 612,92 грн.; на підставі п.п. 3.4.8 п. 3.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС України від 31.12.2007 року №499, нарахувати та виплатити грошове забезпечення, яке він отримував за штатною посадою старшого слідчого в ОВС СВ ММУ УМВС України в Миколаївській області на день звільнення з вказаної посади за два місяці, починаючи з 07.11.2015 року у розмірі 3 612,92 грн. за кожний місяць на загальну суму 7 225,84 грн.; на підставі ст. 44 Кодексу законів про працю України виплатити йому вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку, який відповідно до Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року №100, обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню через скорочення штатів, тобто за вересень та жовтень 2015 року; на підставі ст.ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України у звязку із невиплатою з вини УМВС України в миколаївській області як звільненому працівникові сум у день звільнення (06.11.2015 року) виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку; відповідно до ч. 1 ст. 9-1 Закону та п. 11 Постанови виплачувати протягом одного року після звільнення зі служби щомісячну грошову допомогу у розмірі окладу за спеціальним званням «підполковник поліції».

Розглянувши вказану претензію, ГУ Національної поліції в Миколаївській області відмовило позивачу у її задоволенні, зазначивши, що при звільненні з органів внутрішніх справ через скорочення штатів всі виплати проведені у відповідності чинного законодавства (а.с. 14).

Не погоджуючись з відмовою у донарахуванні заявлених виплат, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що при звільненні позивача відповідач не дотримав правила Закону щодо своєчасного та у повному обсязі розрахунку належних працівникові сум, у звязку із чим дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Проте колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на неправильному застосуванні до спірних правовідносин норм матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIІI призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Порядок призначення на посади поліцейських врегульований у ст. 48 цього Закону.

Разом з цим, відповідно до п. 8 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.07.2015 року №580-VIІI з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно із п.п. 9, 10 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.07.2015 року №580-VIІI працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Аналіз наведених правових норм показав, що упродовж трьох місяців з дня опублікування Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIІI працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції за власним бажанням на підставі відповідного наказу посадової особи органу поліції чи у звязку із проходженням ними конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

У разі відмови від проходження служби в поліції та/або не прийняття на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, працівники міліції звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

При цьому, працівник міліції вважається таким, що попереджений у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів в силу Закону.

Відповідно до п. 1 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закон України від 02.07.2015 року №580-VIІI набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім, зокрема: 1) пунктів 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIІI опублікований у виданні «Голос України» 06.08.2015 року за №141-142, набрав чинності 07.11.2015 року.

Враховуючи правила п. 1 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.07.2015 року №580-VIІI, пункти 8, 9, 10 цього Розділу Закону набрали чинності з 07.08.2015 року.

При цьому, порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначаються Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою Наказом МВС України від 31.12.2007 року №499.

Відповідно до п. 1.18 Інструкції від 31.12.2007 року №499 при прийнятті на службу до органів внутрішніх справ грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.

Згідно із п.п. 3.4.8 п. 3.4 Інструкції від 31.12.2007 року №499 особам рядового і начальницького складу, звільненим з посад у зв'язку з скороченням штатної посади, з дня, наступного за днем звільнення із займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке особа отримувала за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення).

Отже, виплата грошовою забезпечення провадиться лише тим особам рядового і начальницькою складу, які звільнені з посад, однак і надалі перебувають на службі в органах внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), особи середнього, старшого і вищого навчального складу звільняється зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Враховуючи викладене, підстави для виплати позивачу грошового забезпечення, передбаченого п.п. 3.4.8 п. 3.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, відсутні.

Також, відповідно до п.п. 3 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Згідно із п.п. 2.16.1 п. 2.16 Інструкції від 31.12.2007 року №499 особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення на день виплати, та один раз на рік - допомога для оздоровлення в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

Відповідно до п.п. 2.16.3, 2.16.4 п. 2.16 Інструкції від 31.12.2007 року №499 допомога для оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається у розмірі, що не перевищує грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати.

Фактичні витрати на матеріальну допомогу відповідно до вимог бюджетного законодавства проводяться тільки в межах затвердженого кошторисом фонду грошового забезпечення.

Таким чином, вирішення питання про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення покладається на керівника органу, здійснюється в межах відповідних асигнувань та проводиться при щорічній основній відпустці, тобто за наявності відповідних заяв працівника.

Оскільки позивач не зазначає, на підставі яких наказів органу виділялись відповідні кошти, а відповідач посилається на відсутність відповідного фінансування, позивач не звертався в орган із відповідною заявою на одержання вказаних виплат, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача про порушення вказаних правил щодо його забезпечення такою виплатою при звільненні.

Також, необґрунтованими є висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволеннях вимог про виплату індексації грошового забезпечення, виходячи з наступного.

Так, порядок проходження служби рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ України, в тому числі щодо питань грошового забезпечення, врегульовано Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 року №565, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів Української №114 від 29.07.1991 року.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про міліцію» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) фінансування і матеріально-технічне забезпечення міліції здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, коштів, які надходять на підставі договорів від міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних органів, підприємств, установ, організацій і громадян, а також інших джерел, не заборонених законодавством.

Пільги, компенсації та гарантії, встановлені цим Законом, надаються за рахунок і в межах коштів, передбачених на утримання бюджетних установ (підприємств, організацій) у кошторисах або фінансових планах.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно із ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Крім цього, відповідно до абз. 2 п. 9 Розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» Кабінету Міністрів України доручено розробити та затвердити у 2015 році особливий порядок проведення індексації грошових коштів доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійною фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на поточний рік. Проведення у поточному році індексації грошових доходів населення має здійснюватися після прийнятгя Кабінетом Міністрів України вказаної постанови.

Згідно пояснень відповідача, з метою недопущення виникнення заборгованості із виплати грошового забезпечення та заробітної плати, виплату індексації грошових доходів у другому півріччі 2015 року було призупинено до прийняття постанови Кабінету Міністрів України, про що визначалось в наказі УМВС України в Миколаївській області від 20.07.2015 року № 1019 «Про індексацію».

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів» було встановлено підвищення з урахуванням індексу інфляції з 1 грудня 2015 року для певного кола працівників бюджетної сфери, до якого не віднесено атестований склад працівників органів внутрішніх.

Враховуючи викладене, оскільки за період з липня по жовтень 2015 року проведення індексації грошових доходів не здійснено на рівні нормативно-правового акту, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для донарахування позивачу вказаних сум в судовому порядку.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що позивач не звертався безпосередньо до органу з питань неправомірності не врахування сум індексації, ці вимоги не були розглянуті відповідачем та відповідне рішення про відмову у проведенні таких нарахувань відповідач не приймав.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 2 КАС України та, враховуючи, що проведення вказаних нарахувань належить до компетенції органу, колегія суддів вважає безпідставним задоволення позову в цій частині за відсутності фактично порушеного відповідачем права та інтересу позивача.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставним застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин загальних правил регулювання трудових відносин, оскільки спірні правовідносини врегульовані спеціальним законодавством, отже передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів не поширюються на працівників органів внутрішніх справ.

Крім того, відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру.

Згідно грошового атестату та розрахунку одноразової грошової допомоги, позивач при звільненні забезпечений належними йому грошовими виплатами, в тому числі й щодо їх одержання у встановлені строки.

Таким чином, оскільки при звільненні позивач одержав передбачене чинним законодавством та нормативно-правовими актами грошове забезпечення, в тому числі й у визначені Законом строки, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління МВС України в Миколаївській області задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Миколаївського міського управління УМВС України в Миколаївській області в особі ліквідаційної комісії, Управління МВС України в Миколаївській області про зобовязання вчинити певні дії та стягнення коштів відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: О.О. Димерлій

ОСОБА_1