Справа № 408/6783/16-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Булгакова Г.В.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року справа №408/6783/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області на постанову Біловодського районного суду Луганської області від 4 жовтня 2016 року у справі № 408/6783/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з цим позовом до суду, в якому не погоджуючись з відмовою Управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області (далі - Управління) за її заявою у призначенні їй пенсії у зв'язку з втратою годувальника після смерті її чоловіка ОСОБА_3, який брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС, просила суд визнати рішення № 1823/02 від 11.08.16 Управління про відмову у нарахування і виплаті їй пенсії у зв'язку із втратою годувальника незаконним, зобов'язати відповідача провести їй перерахунок і виплату пенсії у зв'язку із втратою годувальника в розмірі 50% пенсії за інвалідністю померлого годувальника чоловіка ОСОБА_3, починаючи з дня виникнення у позивача права на отримання такої пенсії.

Постановою Біловодського районного суду Луганської області від 4 жовтня 2016 року у справі № 408/6783/16-а позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Визнано незаконним рішення Управління щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні їй пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Зобов'язано Управління призначити ОСОБА_2 пенсію у зв'язку з втратою годувальника в розмірі 50% пенсії по інвалідності годувальника ОСОБА_3, починаючи з дня виникнення у неї такого права.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивач на момент звернення з заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника мала право на призначення цієї пенсії, яка повинна бути не меншою ніж 50% від пенсії ОСОБА_3, визначеної на підставі судового рішення, яке має силу Закону, отже вимога позивача щодо визнання незаконним рішення Управління про відмову їй призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника є обґрунтованою.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що розрахунок пенсії померлому робився на підставі Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 23.09.2004 та вказане рішення охоплює обов'язки Управління здійснити перерахунок пенсії конкретній особі - ОСОБА_3, і не поширюється на інших осіб, оскільки вони не є сторонами розгляду справи. Крім того, здійснити призначення пенсії по втраті годувальника за матеріалами пенсійної справи є неможливим, позивачці було надано роз'яснення, що вона має право на призначення пенсії по втраті годувальника в мінімальному розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Свідоцтвом про укладання шлюбу підтверджується, що позивач була дружиною померлого ОСОБА_3 /а.с.5/.

Свідоцтвом про смерть підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер /а.с.7/.

22 липня 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила призначити їй пенсію у зв'язку із втратою годувальника як вдові військовослужбовця, смерть якого наступила внаслідок хвороби пов'язаної із ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Із повідомлення про відмову у призначенні пенсії від 11.08.16 №1823/02-23 та заперечення проти позову йдеться, що відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника тому, що розрахунок пенсії померлому робився на підставі Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 23.09.2004 та вказане рішення охоплює обов'язки Управління здійснити перерахунок пенсії конкретній особі - ОСОБА_3, і не поширюється на інших осіб, оскільки вони не є сторонами розгляду справи.

Дане рішення Управління про відмову позивачу у призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника не відповідає вимогам закону.

Частиною першою статті 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII) передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Відповідно до положень статті 36 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатним членом сім'ї померлого годувальника вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серія 12 ААА №164320 від 06.10.2015 підтверджується, що позивачу з 06.10.2015 призначена друга група інвалідності /а.с.18/.

Довідкою установи відповідача підтверджується, що померлий ОСОБА_3 перебував на обліку в Управління та отримував пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи, як інвалід другої групи, в розмірі за грудень 2015 року10361,08 грн. /а.с.35/.

Відповідно до частини четвертої статті 57 Закону № 796-XII порядок обчислення середньомісячного заробітку для призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначеної відповідно до статті 54 цього Закону, визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 11 Порядку обчислення пенсій, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено, що мінімальний розмір пенсії для непрацездатних членів сімї померлого годувальника, які були на його утриманні:

на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії по інвалідності померлого годувальника;

на двох і більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії по інвалідності померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частинами.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 23 вересня 2004 року Управління було зобов'язано провести перерахунок пенсії ОСОБА_3 урахуванням виплаченої заохочувальної премії з 03 вересня 2004 року /а.с.33/.

Виходячи з наведених вище норм, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що позивач на момент звернення з заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника мала право на призначення цієї пенсії, яка повинна бути не меншою ніж 50% від пенсії ОСОБА_3, визначеної на підставі судового рішення, яке має силу Закону, отже вимога позивача щодо визнання незаконним рішення Управління про відмову їй призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника є обґрунтованою.

Відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Позивач у своїй позовній заяві просив зобов'язати Управління провести їй перерахунок і виплату пенсії у зв'язку з втратою годувальника в розмірі 50% пенсії по інвалідності померлого годувальника - чоловіка ОСОБА_3, починаючи з дня виникнення у позивача права на отримання такої пенсії, однак не просив їй призначити цю пенсію.

За таких обставин, місцевий суд, застосовуючи положення вказаної норми закону, вірно вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог, та, враховуючи, що вимога позивачки про визнання рішення про відмову у призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника задоволена, зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію у зв'язку з втратою годувальника, починаючи з дня виникнення у позивача права на отримання такої пенсії.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області - залишити без задоволення.

Постанову Біловодського районного суду Луганської області від 4 жовтня 2016 року у справі № 408/6783/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.О.Чебанов