Справа № 802/1646/16-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 грудня 2016 р. Справа № 802/1646/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробойової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Фурмана В.В.

позивача: ОСОБА_1

представників відповідача: Волошенюк Є.А., Боднюк Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, податковий орган, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.02.2015 р.

На обґрунтування позову зазначено, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету фізичної особи ОСОБА_1, відповідачем було складено акт, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі (з урахуванням штрафних санкцій) 15 211, 58 грн.

Позивач, не погоджується із висновками, що викладені в акті перевірки, зокрема що анульований борг в сумі 72 690,95 грн. є додатковим благом в розумінні ПК України, який є об'єктом оподаткування. У зв'язку із чим звернувся із цим позовом до суду.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представники відповідача позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні з підстав викладених у письмових запереченнях. В обґрунтування своєї позиції пояснили, що оскільки позивачу за самостійним рішенням кредитора анульовано борг, не пов'язаний з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, останній підлягає оподаткуванню за ставками встановленими ПК України. За таких обставин вважають податкове повідомлення - рішення правомірним, а позовні вимоги безпідставними.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд встановив наступне.

З 15 по 19 грудня 2014 року посадовою особою Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_1 за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року.

За результатами перевірки складено акт № 359/1701/НОМЕР_2 від 25.12.2014 року, у висновках якого відображено порушення позивачем частини "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України №2755-IV від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, у результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2011 рік 12 169,26 грн.

На підставі висновків даного акту Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області 05.02.2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування на загальну суму 15 211, 58 грн., з яких 12 169,26 грн. - за основним платежем та 3 042,32 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з таким рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції чинній на момент анулювання боргу).

Відповідно до пункту 162.1 статті 162 ПК України, платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно пункту 163.1 статті 163 ПК України об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (пункт 164.1 статті 164 ПК України).

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 .164.1 ст.164 ПК України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені пунктом 164.2 статті 164 ПК України.

Так, пунктом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

В розумінні підпункту 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 ПК України, доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на

території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

В свою чергу, в силу підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Із аналізу вищевказаних положень випливає, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Відповідно до пункту 167.1 статті 167 ПК України, ставка податку на доходи фізичних особі становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, одержаних (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.4 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які виплачуються (надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу у державну та недержавну грошову лотерею, виграшу гравця (учасника), отриманого від організатора азартної гри.

У разі якщо загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, ставка податку становить 17 відсотків суми перевищення з урахуванням податку, сплаченого за ставкою, визначеною в абзаці першому цього пункту.

Так, оцінюючи позицію податкового органу, щодо наявності підстав для оподаткування основного боргу (тіла кредиту) в сумі 8 045, 55 доларів США, що еквівалентно 64 172,91 грн., суд зазначає про наступне.

04.06.2007р. між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0.

Відповідно до умов даного договору банк зобов'язувався надати кредитні кошти в сумі 27 906 доларів США, а позичальник зобов'язувався повернути їх у термін до 3.06.14 р. і на умовах встановлених договором.

Згідно повідомлення № 132/10-388 АТ "УкрСиббанк" від 26.10.2011 позивача повідомлено про анулювання заборгованості, зокрема кредитної заборгованості в сумі 8 246,53 долари США, що складає 65 775,97 грн. по курсу НБУ та штрафної санкції в сумі 6 914, 98 грн.

У даному повідомленні АТ "УкрСиббанк" роз'яснило позивачу, що відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, анульована сума заборгованості є його доходом, отриманим як додаткове благо, а тому йому необхідно самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб. Зазначене повідомлення отримане ОСОБА_1 особисто, про що свідчить його підпис на ньому.

Згідно довідки №33-2/32841 АТ "Укрсиббанк" від 29.11.2016р. до складу анульованої суми заборгованості входить: основний борг (тіло кредиту) - 8 045, 55 доларів США, що еквівалентно 64 172,91 грн.; відсотки - 200, 98 доларів США, що еквівалентно 1 603, 06 грн.; штрафні санкції - 6 914, 98 грн.

Суд зазначає, що в розумінні статті 164 ПК України, основна сума кредиту (" тіло") є доходом, оскільки фактично отримана боржником, а відтак є додатковим благом та підлягає оподаткуванню при його анулюванні, як то передбачено статтею 164 ПК України, процитованою вище.

Разом з тим, аналізуючи доводи представників відповідача щодо правомірності оподаткування анульованого боргу в сумі 8 518,04 грн., до складу якого входять відсотки та штрафні санкції , суд виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 549 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 статті 546 ЦК України).

Отже, пеня є лише засобом забезпечення виконання договірних зобов'язання, проте дана сума не отримується боржником в грошовій формі , а відтак не є додатковим благом в розумінні підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

Аналогічна позиція викладена в постанові ВСУ від 16.09.2015р.

Стосовно відсотків нарахованих банком, суд зазначає, що останні є платою за користування кредитом та фактично не отримуються платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі, а відтак не є доходом, та, відповідно не підлягають оподаткуванню.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що анульований за самостійним рішенням кредитора борг ОСОБА_1 в сумі 8 518, 04 грн., що складається із пені (штрафних санкцій) та відсотків нарахованих банком не підлягає оподаткуванню.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене суд доходить висновку, що податок на доходи фізичних осіб та пеня, за несвоєчасну сплату податку ОСОБА_1, мають бути розраховані наступним чином:

9 410 грн. (частина суми тіла кредиту) (10 мін. зар.плат, встановлених станом на 1.01.2011р.) х 15% = 1 411 грн. 50 коп.

54 762,91 грн. (частина суми тіла кредиту) х 17% = 9 309 грн. 69 коп.

1 411,50 грн. + 9 309,69 грн. = 10 721 грн. 19 коп. (сума податку)

10721,19 *25% = 2680 грн. 30 коп. (сума пені)

Отже, ОСОБА_1 має сплатити податок на доходи фізичних осіб за основним зобов'язанням в загальній сумі 10 721,19 грн., тоді як податковим органом нараховано 12 169, 26 грн. Відповідно, сума пені також підлягає коригуванню та стягненю у розмірі 2680,30 грн.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з приписів вказаної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення підлягає частковому скасуванню в сумі 1810 грн.09 коп., з яких 1 448,07 грн.(основний платіж) та 362, 02 грн. (штрафні санкції), адже в цій частині прийнято без дотримання критеріїв, визначених статтею 2 КАС України, щодо обґрунтованості та урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. А відтак, позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до статті 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області № від 05.02.2015 р. в частині нарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 1 810 грн.09 коп. (одна тисяча вісімсот десять гривень 09 копійок), з яких 1448 грн.07 коп. (одна тисяча чотириста сорок вісім гривень 07 копійок) за основним платежем та 362 грн.02 коп. (триста шістедесят дві гривні 02 копійки) за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) судовий збір в сумі 65,59 грн. (шістдесят п'ять гривень 59 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області (Вінницька область, м.Вінниця, вул.Костянтина Василенка, 21).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна