Справа № 808/2304/16
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року о/об 12 год. 16 хв. Справа № 808/2304/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм-продукт» до Одеської митниці ДФС, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі суд) надійшов адміністративний позов від Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм-продукт» (далі позивач, або ТОВ «Прайм-продукт») до Одеської митниці ДФС (далі відповідач), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (далі - третя особа), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці Державної фіскальної служби України щодо не підготовки у визначеному законом порядку та строки висновку про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Прайм-продукт» надмірно сплачених до бюджету митних платежів у вигляді мита в розмірі 30967,07 гривень і податку на додану вартість в розмірі 57805,20 гривень, загальною сумою 88772,27 гривні.

- зобов'язати Одеську митницю Державної фіскальної служби України підготувати та надати Головному управлінню Державної казначейської служби України в Одеській області висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Прайм-продукт» з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів у вигляді мита в розмірі в розмірі 30967,07 гривень і податку на додану вартість в розмірі 57805,20 гривень, загальною сумою 88772,27 гривні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товару, у звязку із прийняттям якого позивачем сплачено митні платежі в розмірі більшому, ніж визначено декларантом, на суму 88772,27 грн. Позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення надмірно сплачених митних платежів, сплачених у звязку з прийняттям митним органом рішення про визначення коду товару, яке судовим рішенням скасовано, разом з тим, відповідачем, на думку позивача, протиправно відмовлено в наданні висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів.

Представник позивача у судове засідання не прибув, 03 жовтня 2016 року через канцелярію суду подав клопотання відповідно до якого просить суд розглядати справу за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм-продукт».

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях, відповідно до яких зазначає, що Одеська митниця ДФС повідомила ТОВ «Прайм-продукт» про те, що підставою для подання підприємством заяви та подальшої підготовки митницею відповідного висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів слугуватиме акт про результати перевірки, у якому буде зафіксоване переплату митних платежів і а за умови дотримання платником податків вимог Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Держмитслужби України Податкового та Митного кодексів України. Вказує на те, що інформація щодо наявності або відсутності податкового боргу платника податків - ТОВ «Прайм-продукт» (довідка з державної податкової інспекції про відсутність податкового боргу) позивачем до Одеської митниці ДФС не була надана, у зв'язку з чим Одеська митниця ДФС внаслідок дій позивача не мала можливості надані передбачений законодавством України висновок. Таким чином, Одеська митниця ДФС під час розгляду заяви ТОВ «Прайм-продукт» від 12 травня 2015 року № 11 (вхідний номер митниці 3789/10-29 від 25 травня 2016 року) та надання відповіді на неї листом № 2224/10/15-70-19-01 від 22 червня 2016 року, діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права за законні інтереси позивача, а тому вважаємо, що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ «Прайм-продукт».

05 жовтня 2016 року в судове засідання не прибув, через службу діловодства подав клопотання в якому просить суд розглянути справу за відсутності представника Одеської митниці ДФС.

Представник третьої особи проти позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях, відповідно до яких зазначає, що враховуючи вищевикладене, лише у разі подачі митним органом до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області висновку про повернення з Державного бюджету України помилково або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, останнім будуть здійснюватись заходи здійснення операцій направлені на повернення спірної грошової суми.

В судове засідання не прибув, просить суд розглянути справу за відсутності представника Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

Відповідно до частини 4 статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до статті 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розглянути дану справу в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказах.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайм-продукт» зареєстровано у якості юридичної особи на підставі рішення виконавчого комітету Гірницької районної ради міста Макіївки за номером 112 від «05» квітня 2000 року.

04 листопада 2015 року, у зв'язку із запровадженням на території Донецької області антитерористичної операції, ТОВ «Прайм-продукт» було змінено своє місцезнаходження на ,нове, а саме: АДРЕСА_1.

Так, 10 березня 2014 року між ТОВ «Прайм-продукт» та TIANJIN KUNYU INTERNATIONAL CO., LTD яке є юридичною особою за законодавством Китайської Народної Республіки, був укладений контракт за номером РР - 0488.

За умовами зазначеного контракту TIANJIN KUNYU INTERNATIONAL CO., LTD прийняло на себе зобов'язання здійснювати поставку товару у вигляді томатної пасти ТОВ «Прайм-продукт», яке зобов'язалось приймати та оплачувати його відповідно до пункту 1.1 контракту.

Відповідно до пункту 1.2. контракту безпосередньо кількість, якість та вартість товару, що підлягає постачанню, визначається сторонами у відповідних специфікаціях, що є його невід'ємними частинами.

Згідно до узгодженої сторонами контракту специфікації за номером 1 від 10 березня 2014 року TIANJIN KUNYU INTERNATIONAL CO., LTD прийняло зобов'язання здійснити постачання товару ТОВ «Прайм-продукт» з дотриманням наступних умов:

- кількість - 197880 кілограм;

- вартість за тонну - 1320,00 доларів СІ1ІА;

- загальна вартість - 261201,60 долар СІ1ІА;

- строк поставки - не пізніше «25» травня 2014 року.

Місцем поставки товару був визначений порт міста Одеса, Україна відповідно до пункту 2.2 контракту.

Виходячи з територіального розташування порту поставки товару ТОВ «Прайм - продукт» було прийняте рішення про здійснення його митного оформлення митним постом «Одеса - порт».

Оскільки поставка товару була розділена на дві частини, то й відповідне його митне оформлення здійснювалось шляхом подання Приватним підприємством «Трокул», яке діяло від імені ТОВ «Прайм-продукт», як декларанта, до митного посту «Одеса - порт» Південної митниці Міндоходів митної декларації за номером 500060001/2014/019236 від «03» червня 2014 року та митної декларації за номером 500060001/2014/019447 від «05» червня 2014 року.

При цьому, митні декларації були подані до митного посту «Одеса - порт» Південної митниці Міндоходів з усіма необхідними для митного оформлення документами.

Однак, у митному оформленні товару, на умовах визначених у поданих митних деклараціях, митним органом було відмовлено та запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Виходячи з того, що ТОВ «Прайм-продукт» відмовилось надати відповідні додаткові документи митним органом було здійснено коригування митної вартості товару шляхом обрання методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних /аналогічних/ товарів.

За допомогою цього методу та на підставі поданих декларантом нових митних декларацій за номером 500060001/2014/019307 від 04 червня 2014 року та за номером 500060001/2014/019494 від 05 червня 2014 року, митний орган здійснив коригування вартості поставленого товару, а саме збільшив її з 1320 доларів США за тонну до 1430 доларів США за тонну, що потягло за собою зростання його загальної вартості на 21766,80 доларів США та склало 282968,40 доларів США, виходячи з якої й було проведено митне оформлення товару.

Крім того, задля забезпечення випуску товару у вільний обіг ТОВ «Прайм - продукт» у порядку, визначеному частиною сьомою статті 55 Митного кодексу України надало гарантію, яка у загальному грошовому виразі склала 88772,27 гривні /вісімдесят вісім тисяч сімсот сімдесят дві гривні 27 копійок/ та складається з оплати митних платежів у вигляді мита в розмірі 30967,07 гривень і податку на додану вартість в розмірі 57805,20 гривень.

Так, за митною декларацією за номером 500060001/2014/019307 від 04 червня 2014 року була сплачена гарантія у загальному розмірі 34872,51 гривні, з яких мита 12164,83 гривні і податку на додану вартість 22707,68 гривень, а за митною декларацією за номером 500060001/2014/019494 від 05 червня 2014 року була сплачена гарантія у загальному розмірі 53899,76 гривень, з яких мита 18802,24 гривні і податку на додану вартість 35097,52 гривень.

При цьому, митним органом були прийняті відповідні картки відмови за номером 500060001/2014/00346 від 03 червня 2014 року та за номером 500060001/2014/00353 від 05 червня 2014 року, а також рішення про коригування митної вартості за номером 500060001/2014/610141/1 від 03 червня 2014 року та за номером 500060001/2014/610144/1 від 05 червня 2014 року.

У свою чергу, ТОВ «Прайм-продукт» не погодилось із складанням митним органом зазначених карток відмов та рішення про коригування митної вартості, у зв'язку з чим у жовтні 2014 року звернулось з відповідним адміністративним позовом до Одеського окружного адміністративного суду.

17 лютого 2015 року Одеським окружним адміністративним судом була прийнята постанова про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Прайм - продукт», яка, у свою чергу, була оскаржена ним до Одеського апеляційного адміністративного суду.

| 21 вересня 2015 року Одеським апеляційним адміністративним судом було скасовано зазначену вище постанову Одеського окружного адміністративного суду та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ТОВ «Прайм-продукт» задоволені в повному обсязі, а саме: прийняті митним органом картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів визнані неправомірними та скасовані.

Зазначена постанова Одеського апеляційного адміністративного суду набрала законної сили з моменту її проголошення.

В порядку реалізації права на повернення надмірно сплачених митних платежів до бюджету ТОВ «Прайм-продукт» звернулось до Одеської митниці Державної фіскальної служби України з відповідною заявою №11 від «12» травня 2016 року.

За результатами розгляду зазначеної вище заяви Одеська митниця Державної фіскальної служби України листом за номером 2224/10/15 - 70 - 19 - 01 від 22 червня 2016 року повідомило, що питання щодо повернення грошових коштів, сплачених у вигляді фінансової гарантії при митному оформленні у загальній сумі 88772,27 гривні, ТОВ «Прайм - продукт» до суду заявлено не було і ним не розглядалось.

Не погоджуючись з такими діями Одеської митниці ДФС, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Суд зазначає, що згідно з підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до частини 1 статті 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Згідно частини 3 статті 301 Митного кодексу України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Суд зазначає, що наказом Державної митної служби України №618 від 20 липня 2007 року затверджено Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами (далі Порядок №618), який визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264, частині четвертій статті 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку №618 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів:

а) для повернення платнику податків - на поточний рахунок платника податків в установі банку;

б) для подальших розрахунків як передоплата або грошова застава;

в) для повернення фізичній особі в готівковій формі, якщо такі кошти вносилися готівкою;

г) для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на митні органи, незалежно від виду бюджету.

До заяви додаються, аркуші з позначенням «3/8» комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі; документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абзацах третьому - восьмому цього пункту.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум (пункт 2 розділу ІІІ Порядку №618).

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №618).

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. (пункт 4 розділу ІІІ Порядку №618).

Супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України, Реєстр висновків про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, Висновок про повернення з оригіналом заяви платника податків про повернення коштів з Державного бюджету України, підписаний начальником (заступником начальника) Відділу та зареєстрований у журналі реєстрації висновків про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, разом з документом, у якому відображаються результати перевірки, подаються керівнику (заступнику керівника) митного органу для прийняття остаточного рішення про повернення коштів.

Керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України. Пакет документів на повернення коштів передається до Загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України. Копія Висновку про повернення, оригінал заяви платника податків про повернення коштів з Державного бюджету України та документ, у якому відображаються результати перевірки заяви платника, залишаються у Відділі для контролю (пункт 5 розділу ІІІ Порядку №618).

Таким чином, Порядком № 618 передбачено, що повернення помилково та/або надмірно сплачених до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі заяви платника, до якої додаються документи згідно з встановленим переліком. Відділ митних платежів митного органу перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати, для чого може ініціювати проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. На підставі поданої заяви, доданих до неї документів, інформації про факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати, результатів перевірки (в разі проведення) митним органом складається висновок про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, який після підписання керівником направляється до органу Державної казначейської служби України.

При розгляді справи встановлено, що сума надмірно сплачених позивачем платежів в розмірі 88772,27 грн. з розрахунку: 34872,51 гривні за митною декларацією за номером 500060001/2014/019307 від «04» червня 2014 року та 53899,76 гривень за митною декларацією за номером 500060001/2014/019494 від «05» червня 2014 року.

Разом з тим, суд зазначає, що оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, скасовано вищевказане рішення митного органу про коригування митної вартості товару, яким позивачу збільшено суму митних платежів, то відповідно скасована і підстава для сплати позивачем грошових коштів в розмірі 88772,27 грн. визначеному митним органом.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 27 Митного кодексу України, якщо задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб пов'язане з виплатою грошових сум, їх виплата здійснюється за рахунок державного бюджету органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі рішення суду, органу чи посадової особи щодо задоволення скарги повністю або частково в порядку, визначеному законом.

Згідно з частинию 1 статті 301 Митного кодексу України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється в силу вимог Бюджетного та Податкового кодексів України.

Підпунктом 5 пункту 9 Розділу VI «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України передбачено, що списання коштів з бюджету за рішенням суду щодо повернення платнику податків надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету провадиться у межах надмірно та/або помилково сплачених ним до бюджету коштів.

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно з частиною 1 статті 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Суд зазначає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов.

Відповідно до частини 2 статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи судову практику розгляду справ Європейським Судом з прав людини, суд зазначає, що стаття 6 §1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасницею якої є Україна, захищає право кожного на подання позову або скарги, які пов'язані з його громадянськими правами та обов'язками, до суду, таким чином, це означає «право на суд». Однак, вказане право є ілюзорним, якщо правова система Високих Договірних Сторін допускає, щоб кінцеве обов'язкове до виконання рішення суду залишалось не виконаним та не усувало наслідків нанесеної одній із сторін шкоди.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 28 липня 1999 року у справі «ОСОБА_1 проти Італії» (Case of Immobiliare Saffi v. Italy, заява № 22774/93, пункту 63, абзацу 2 та 3) наголосив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов'язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід'ємна частина «судового процессу» для цілей статті 6.

Отже, скасування рішення митного органу про коригування митної вартості, без відшкодування декларанту матеріальної шкоди, завданої таким рішенням, не відновлює порушених прав позивача. Крім того, суд зазначає, що кошти, які позивач просить повернути, фактично є власністю позивача, а не коштами, які позивач повинен отримати від держави в якості дотації, допомоги чи іншої виплати.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, з огляду на встановлення необґрунтованості та протиправності рішення відповідача про коригування митної вартості товару, надмірно сплачені декларантом при митному оформленні товару кошти підлягають поверненню, оскільки це є способом відновлення прав позивача у випадку скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товару.

Крім того, суд зазначає, що Одеська митниця ДФС є територіальним органом Державної фіскальної України, на яку чинним законодавством, серед іншого, покладено обовязок щодо реалізації державної податкової політики та політики у сфері державної митної справи, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків і зборів, митних та інших платежів, державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, державної політики з адміністрування єдиного внеску, а також боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів.

Отже, на переконання суду, Одеська митниця ДФС, як територіальний орган ДФС України, у разі виникнення сумнівів щодо наявності/відсутності у позивача податкової заборгованості, мала можливість за допомогою інформаційних систем самостійно встановити дану обставину.

При цьому суд зауважує, що митний орган, як орган державної влади, зобовязаний всіляко сприяти громадянам та юридичним особам в реалізації їх прав, гарантованих Конституцією України та законами України.

Також, представником позивача до матеріалів справи надано довідки від 23 грудня 2014 року №5270/10/05-14-25-13-3 та від 28 січня 2015 року №370/10/05-14-25-13-3, в яких контролюючим органом зазначено про відсутність у ТОВ «Прайм-продукт» податкової заборгованості.

Щодо посилань відповідача на статті 345, 354 Митного кодексу України, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 345 Митного кодексу України документальна перевірка це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 345 Митного кодексу України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо: правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Частиною 14 статті 354 Митного кодексу України передбачено, що в акті перевірки зазначаються факти заниження і факти завищення податкових зобов'язань підприємства. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про результати перевірки.

Разом з тим, суд зазначає, що вищевикладені приписи чинного законодавства визначають загальний порядок перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

В даному випадку розмір надмірно сплачених платежів, які позивач просить повернути, було визначено не декларантом, а митним органом у звязку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товару.

Крім того, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року по справі №815/6088/14, яка набрала законної сили 21 вересня 2015 року, визнано неправомірними та скасовано: картки відмови Південної митниці Міндоходів в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №500060001/2014/00346 від 03 червня 2014 року та за №500060001/2014/00353 від 05 червня 2014 року; рішення Південної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів за №500060001/2014/610141/1 від 03 червня 2014 року та за №500060001/2014/610144/1 від 05 червня 2014 року.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні підстави для проведення перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, а в разі потреби, митний орган мав можливість самостійно ініціювати перевірку в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу, як визначено приписами Порядку № 618.

Суд зазначає, що наказом Міністерства фінансів України №1146 від 15 грудня 2015 року затверджено Порядок взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України (чинний на момент ухвалення судового рішення), місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань (далі Порядок №1146), який регламентує взаємовідносини територiальних органів Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС) з мiсцевими фiнансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) в процесi повернення платникам податкiв помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статтi 45 та частини другої статтi 78 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до пунктів 8 та 11 Порядку №1146 за платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пiзнiше нiж за п'ять робочих днiв до закiнчення двадцятиденного строку з дня подання платником податкiв заяви передає висновки згiдно з реєстром висновкiв за платежами, належними державному бюджету, для виконання вiдповiдному органу Казначейства. На пiдставi отриманих висновків вiдповiдний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобовязань у визначеному законодавством порядку.

Згідно з пунктом 15 Порядку №1146 у разі якщо вказана у заяві платника сума за даними інформаційних систем в повному обсязі відсутня як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС у строки, передбачені пунктом 8 цього Порядку для формування та передачі висновку до органу Казначейства, готує та направляє платнику письмову відмову у поверненні коштів з бюджету з пропозицією щодо проведення звірення його стану розрахунків за відповідним платежем.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм-продукт».

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд виходить з того, що частиною 1 статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено завдання адміністративного судочинства, а саме захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

При прийняті рішення суд перевіряє спірне рішення на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України.

Так, зазначеною нормою встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із частиною 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 7-11, 71, 86, 94, 158, 160-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці Державної фіскальної служби України щодо не підготовки у визначеному законом порядку та строки висновку про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Прайм-продукт» надмірно сплачених до бюджету митних платежів у вигляді мита в розмірі 30967,07 гривень і податку на додану вартість в розмірі 57805,20 гривень, загальною сумою 88772,27 гривні.

Зобов'язати Одеську митницю Державної фіскальної служби України підготувати та надати Головному управлінню Державної казначейської служби України в Одеській області висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Прайм-продукт» з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів у вигляді мита в розмірі в розмірі 30967,07 гривень і податку на додану вартість в розмірі 57805,20 гривень, загальною сумою 88772,27 гривні.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм-продукт» за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 2756 (двох тисяч семисот пятдесяти шести ) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов