Справа № 415/1185/16-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Нестеренко Н.В.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року справа №415/1185/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Казначеєва Е.Г., суддів: Жаботинської С.В., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 22 квітня 2016 р. у справі № 415/1185/16-а (головуючий І інстанції Нестеренко Н.В.) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, в якому просив, визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії у розмірі 90 % місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Луганської області від 18.02.2016 № 18-96 вих.-16; скасувати рішення відповідача № 29/Т-7 від 22.02.2016 щодо відмови у перерахунку пенсії; зобов'язати відповідача здійснити, починаючи з грудня 2015 року перерахунок призначеної позивачу пенсії у розмірі 90 % від розміру заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Луганської області від 18.02.2016 № 18-96 вих.-16, без обмеження її максимального розміру; зобов'язати відповідача виплатити позивачу недоплачену різницю між фактично отриманою та перерахованою пенсією за період з грудня 2015 року (а.с.2-5).

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 22 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено. Суд першої інстанції визнав протиправними дії УПФУ в м. Лисичанську Луганської області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_2 пенсії у розмірі 90 відсотків місячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Луганської області №18-96 вих.-16 від 18.02.2016; скасував рішення УПФУ в м. Лисичанську Луганської області № 29/Т-7 від 22.02.2016 щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії; зобов'язав УПФУ в м. Лисичанську Луганської області здійснити, починаючи з грудня 2015 року перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії у розмірі 90 відсотків від розміру заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Луганської області №18-96 вих.-16 від 18.02.2016, без обмеження її максимального розміру; зобов'язав УПФУ в м. Лисичанську Луганської області виплатити недоплачену різницю пенсії між фактично отриманою ОСОБА_2 та перерахованої за період з грудня 2015 року (а.с.40-42).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.58-59).

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що на час звернення позивача із заявою про перерахунок та до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України не визначений порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури. Відповідно до положення пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 (далі - Закон № 213-VIII), з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру» не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

ОСОБА_2 з вересня 2010 року призначена пенсія за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII (далі - Закон № 1789-XII).

19.02.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив, здійснити перерахунок призначеної пенсії за вислугу років, виходячи з її розміру 90 % від суми місячної заробітної плати у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорських працівників, як це передбачено Законом № 1789-XII, без обмеження її максимального розміру, з грудня 2015 року, та виплатити недоотриману частину виплат за минулий час. До заяви позивачем було додано довідку про заробітну плату прокуратури Луганської області від 18.02.2016 № 18-96 вих. 16 (а.с.6, 17).

Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області листом від 22.02.2016 № 29/Т-7, відмовило позивачу в перерахунку пенсії, з посиланням на Закон № 213-VIII (а.с.7).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність своїх дій. Відповідач повинен був перерахувати позивачу пенсію, згідно довідки прокуратури Луганської області від 18.02.2016р. № 18-96 вих-16, без обмеження її максимального розміру, відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789-XII, в редакції, яка діяла на час призначення пенсії, з розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду першої інстанції не погоджується, з наступних підстав.

Згідно статті 50-1 Закону № 1789-XII (в редакції, чинній на час призначення пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею.

З урахуванням цієї норми, позивачу у 2010 році призначено пенсію за вислугою років в розмірі 90 % середньомісячного заробітку.

Положенням пункту 5 Розділу III Прикінцевих положень Закону № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), набрав чинності з 15 липня 2015 року, визнано таким, що втратив чинність Закон № 1789-ХІІ, крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу 1 частини 2 статті 46-2, статті 47, частини 1 статті 49, частини п'ятої статті 50, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, частини 3 статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється нам осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 в частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15.12.2015 року.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що положення частини 17 статті 50-1 Закону № 1789, які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати, втратили чинність з дня набрання чинності Законом № 1697, а саме, з 15 липня 2015 року.

Отже, на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі частини 17 статті 50-1 Закону України № 1789, зазначена норма втратила чинність.

Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені статтею 86 Закону № 1697-VII, відповідно до якої пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час звернення позивача до органу пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії та до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України не визначений порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Крім іншого, право на пенсію позивач реалізував та нарахування його пенсії здійснюється у розмірах, встановлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, у редакції чинній на час її призначення. Проте, право на перерахунок пенсії виникає, за загальним правилом, або у зв'язку зі збільшенням стажу, або збільшенням розміру заробітної плати (що має місце в межах спірних правовідносин) та може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу.

Посилання суду першої інстанції та позивача на рішення Конституційного Суду України, а також постанови Верховного Суду України від 10.12.2013, колегією суддів не приймаються, оскільки зазначені рішення прийнято до змін законодавства, що регулюють спірні правовідносини та не регулюють правовідносини, які виникли з 01.01.2016 року.

Посилання апелянта на рішення № 4-рп/2016 від 08 червня 2016 року також не приймається колегією суддів до уваги, оскільки зазначені норми стосуються лише суддів.

Згідно пункту 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи викладене, судова колегія зазначає, що на теперішній час питання перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати не врегульовано на законодавчому рівні, а тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем заявлено клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат із сплати судового збору, яке відхиляється судом з огляду на положення частини 2 статті 94 КАС України, де визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки судове рішення в даній справі ухвалене на користь відповідача - суб'єкта владних повноважень, судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору не можуть бути присуджені з позивача на користь управління.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 22 квітня 2016 р. у справі № 415/1185/16-а задовольнити.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 22 квітня 2016 р. у справі № 415/1185/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову.

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: Е.Г. Казначеєв

Судді: С.В. Жаботинська

А.В. Гайдар