Справа № 725/3788/16-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/3788/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Піхало Н.В.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

01 грудня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача Рачук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України на постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 05 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконними дії та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2016 року позивач - ОСОБА_4 звернувся до Першотравневого районного суду міста Чернівці з позовом до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконними дії та скасування постанови заступника начальника Чернівецької митниці ДФС Кулінського О.С. №0290/40802/16 від 22.07.2016 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1548154,95 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ст. 485 МК України.

Першотравневий районний суд міста Чернівці постановою від 05.09.2016 року вказаний позов задовольнив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи апеляційної скарги в повному обсязі, решта осіб у судове засідання не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 28.02.2016 року відносно позивача було складено протокол про порушення митних правил №0290/40802/16 відповідно до якого позивач під час переміщення через митний кордон транспортного засобу «Мерседес», 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою ухилення від зобов'язання забезпечити сплату митних платежів шляхом застосування заходів гарантування передбачених розділом Х МК України надав паспортний документ зі статусом «нерезидент», хоча має паспорт громадянина України. У зв'язку з цим позивач надавав документ, який є підставою для надання пільг, а саме незастосування заходів гарантування при ввезені транспортного засобу особистого користування, маючи статус "резидента". Відповідно до ч. 3 ст. 380 МК України Тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені дії маю ознаки правопорушення передбаченого ст. 485 МК України.

На підставі вказаного протоколу про ПМП 22.07.2016 року заступником начальника Чернівецької митниці ДФС Кулінським О.С. за результатами розгляду матеріалів справи про порушення митних правил №0290/40802/16, розпочатої 28.02.2016 року, винесено постанову, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 % несплаченої суми митних платежів, а саме 1548154,95 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивач, з метою ухилення від сплати митних платежів, передбачених законодавством України, щодо транспортного засобу марки «Мерседес», 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 надано паспортний документ громадянина Румунії, що надає йому статусу «нерезидента», хоча останній є громадянином України, а тому фактично маючи статус «резидента» надав документ, який є підставою для несплати митних платежів 516051,65 грн., тим самим вчинив дії спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Митного кодексу України", прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Порядок та особливості переміщення товарів, речей та ін. через митний кордон України регулюється положеннями Митного кодексу України ( далі МК України).

Відповідно до п. 28 ч.1 ст. 4 МК України, митні правила - встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом та іншими законами України.

Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи (п. 29 ч.1 ст. 4 МК України ).

Пункт 33 ч.1 ст. 4 МК України дає визначення поняттю нерезидента, та визначає коло осіб, які до них відносяться.

Згідно п.п. "в" п. 33 ч.1 ст. 4 МК України нерезидентами є фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.

Отже, для того щоб особа вважалася нерезидентом вона повинна відповідати певним критеріям характерним для нерезидентів України, а саме мати статус (бути) іноземця чи особи без громадянства або бути громадянином України, який має постійне місце проживання за межами України, у тому числі таким, який тимчасово перебуває на території України.

За змістом п.45 ч.1 ст. 4 МК України постійне місце проживання - місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом).

Отже, позивач ОСОБА_4 не підпадає під ознаки нерезидента в розумінні МК України, оскільки має постійні місце проживання в Україні, а тому не може бути нерезидентом і зобов'язаний дотримуватися митних правил встановлених для громадян (резидентів) України.

Статтею 377 МК України встановлено особливості митного оформлення окремих товарів, що ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу.

Згідно вказаній статті, товари за товарними позиціями 8701-8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.

Товари, зазначені у частині першій цієї статті, що ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу, підлягають обов'язковій сертифікації у випадках, встановлених законодавством для підприємств. Документи, що засвідчують відповідність таких товарів вимогам технічних регламентів та національних стандартів, подаються органам доходів і зборів під час митного оформлення цих товарів з метою вільного обігу та уповноваженим органам під час їх державної реєстрації в Україні.

Ввезені громадянами на митну територію України для вільного обігу товари, зазначені у частині першій цієї статті, що підлягають державній реєстрації уповноваженими органами України, забороняється відчужувати або передавати у володіння, користування чи розпорядження іншим особам до здійснення державної реєстрації цих товарів.

З метою запобігання незаконному обігу транспортних засобів на території України між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та державними органами з безпеки дорожнього руху здійснюється автоматизований обмін інформацією про транспортні засоби, що перетинають державний кордон України, стосовно митного оформлення та державної реєстрації таких транспортних засобів.

Тобто, положеннями МК України встановлений певний порядок перелік дій, що є обов'язковий для громадян України при ввезенні на митну територію України вказаних товарів до яких і відноситься згаданий вище автомобіль.

При цьому у випадку ввезення нерезидентами відповідних товарів чи речей для них передбачені інші, відмінні правила від тих, яких зобов'язані дотримуватися громадяни України.

Отже, не зазначення себе як громадянина України з постійним місцем проживання на території України та позиціонування себе як громадянина іншої держави (тобто нерезидента) може призвести до ситуації в якій особа - громадянин України уникне виконання обов'язкових для нього дій під час ввезення на митну територію України відповідних речей та товарів (в тому числі автомобілів), встановлених МК України.

За змістом cтатті 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Стаття 485 МК України передбачає відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

В силу вказаної статті, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Згідно з матеріалами справи, позивач в період часу з 24.01.2014 року ввозив на митну територію України транспортний засіб марки Мерседес», 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 в режимі тимчасового ввезення з використанням паспорту громадянина Румунії у п'яти випадках.

Суд першої інстанції за наслідками розгляду справи прийшов до висновку, що відповідачем пропущено строк застосування (накладення) адміністративного стягнення за порушення митних правил, встановлений ст. 467 МК України, що свідчить про протиправність притягнення позивача до відповідальності та наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

До таких висновків суд першої інстанції прийшов зазначаючи, що вказаний вище транспортний засіб позивачем було ввезено на територію України вперше 24.01.2014 року, а останній раз 16.07.2015 року, тобто строк накладення адміністративного стягнення сплив 16.01.2016 року, а тому у даному випадку провадження у справі про порушення митних правил не могло бути розпочато.

Також судом першої інстанції зроблено висновок, що відповідачем невірно віднесено вчинене позивачем правопорушення до триваючих митних правопорушень, оскільки самі дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів вчиненні під час заповнення митної декларації як одноразова дія, а тому не можуть кваліфікуватися як триваюче правопорушення.

Колегія суддів із вказаними висновками суду першої інстанції погодитися не може та вважає їх помилковими з огляду на наступне.

Так, дійсно статтею 467 МК України встановлені строки накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил.

Згідно ч. 1 вказаної статті, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Тобто, за загальним правилом розгляд справи про порушення митних правил та накладення адміністративного стягнення можливо, якщо від дня вчинення такого порушення пройшло не більше ніж шість місяців.

Разом з тим, вказаною статтею прямо встановлено, що у випадку розгляду справ про триваючі порушення митних правил або передбачених статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Згідно з матеріалами справи, позивача притягнуто до відповідальності за вчинення саме порушення передбаченого статтею 485 МК України, що є у переліку окремих випадків передбачених ст. 467 МК України, які дають можливість здійснювати розгляд справи про вчинення такого правопорушення саме у строк не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Отде, вчинене позивачем правопорушення не потребує оцінки та кваліфікації на предмет того чи воно є триваючим чи ні, оскільки відповідно до положень ст. 467 воно законодавцем вже прирівняно до триваючих або для них встановлено такий самий порядок (особливість) розгляду як і для триваючих.

У такому випадку оцінка суду першої інстанції вчиненого позивачем правопорушення як не триваючого є недоречною та помилковою.

Таким чином, враховуючи те що вчинене позивачем правопорушення було виявлено митними органами 28.02.2016 року то застосування 22.07.2016 року до нього адміністративного стягнення за порушення митних правил встановлених статтею 485 МК України здійснено відповідачем в межах шестимісячного строку встановленого статтею 467 МК України.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови та притягнення позивача до відповідальності за вчинення митного правопорушення дія в межах та у спосіб передбачений чинним законодавством, а тому підстави для скасування постанови заступника начальника Чернівецької митниці ДФС Кулінського О.С. №0290/40802/16 від 22.07.2016 року про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1548154,95 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ст. 485 МК України відсутні.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги дійшов передчасного висновку про порушення відповідачем порядку притягнення до відповідальності за порушення митних правил та як наслідок підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України задовольнити повністю.

Постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 05 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконними дії та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 грудня 2016 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.