Справа № 161/13645/16-а
Суддя: Кихтюк Р. М.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/792/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Козак О.А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в залі суду справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Джамілі ОСОБА_5 до виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету від 07.10.2016 року №620-1, -

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулася в суд з адміністративним позовом до виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету від 07.10.2016 року №620-1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.10.2016 р. їй було вручено рішення виконавчого комітету Луцькомї міської ради № 620-1 від 07.10.2016 р. про демонтаж тимчасової споруди (кіоск з продажу тютюнових виробів на території автостанції№ 1) по вул. Конякіна, 39 в м. Луцьку.

Вважає вказане рішення незаконним протиправним та таким, що підлягає до скасуванню.

Вказує, що 10.11.1999 р. нею було придбано у підприємця ОСОБА_6 торгівельний кіоск, площею 9 м2 на території автобусної станції №1, що по вул. Конякіна, 39 у м. Луцьку. Вказаний торговій кіоск являється нерухомим стаціонарним об'єктом нерухомості. Крім того, попередній власник підприємець ОСОБА_7 в лютому 1997 р. уклав договір тимчасового користування земельною ділянкою на підставі рішення Луцької міської ради № 200-рв від 02.06.1995 р.

При цьому, даний торговий кіоск був введений в експлуатацію в якості нерухомого майна попереднім власником, що підтверджується актом технічної комісії про готовність об'єкта до експлуатації від 21.02.1997 р. Додатком до даного акту являється план земельної ділянки на торговий кіоск, яким підтверджується виділення в користування землі.

Зазначає, що остаточним доказом того факту, що її торговий кіоск не являється малою архітектурною формою є будівельний паспорт, який виготовив попередній власник нерухомості, згідно якого об'єктом будівництва являється кіоск, що по вул. Конякіна, 39 у м. Луцьку. Вказаний техпаспорт затверджений начальником управління архітектури та містобудування 11.06.1995 р.

Крім того, департаментом підприємництва Луцької міської ради 22.03.2007 р. їй виданий дозвіл на розміщення об'єкта торгівлі безстроково та без обмежень.

А тому, вважає, що об'єкт нерухомості встановлений законно, оскільки на момент його будівництва усі норми чинного законодавства були дотримані, а відтак застосування правил демонтажу до даного торгового кіоску, як до тимчасової споруди являється безпідставним та незаконним, оскільки останній не являється МАФом.

Разом з тим, на день винесення оскаржуваного рішення, кіоск знаходився та знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває в оренді ПрАТ «ВОПАС». При цьому, жодних погоджень знесення чи звернення від даного підприємства про незаконність розташування магазину від ПрАТ «ВОПАС» до виконавчого комітету Луцької міської ради не надходило.

У звязку з чим, просить визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №620-1 від 07.10.2016 року про демонтаж тимчасової споруди по вул. Конякіна, 39 в м. Луцьку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та просив їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 07 жовтня 2016 року №620-1 «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Конякіна, 39» зобовязано фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 Джамілу ОСОБА_5 протягом 7 днів з дня ухвалення даного рішення демонтувати тимчасову споруду, що розташована без відповідних правовстановлюючих та дозвільних документів на вул. Конякіна, 39 (кіоск з продажу тютюнових виробів на території автостанції №1) та відновити благоустрій території (а.с.5).

Разом з тим, як слідує із договору купівлі-продажу від 10.11.1999 року, ОСОБА_4 придбала у підприємця ОСОБА_6 торгівельний кіоск, площею 9 м2 на території автобусної станції №1, що по вул. Конякіна, 39 у м. Луцьку (а.с. 6).

При цьому, із договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) вбачається, що 21.02.1997 року ОСОБА_6 уклав із Луцькою міською радою договір тимчасового користування земельною ділянкою на підставі рішення Луцької міської ради № 200-рв від 02.06.1995 р. (а.с. 7).

В подальшому, спірний обєкт був введений в експлуатацію ОСОБА_6, що підтверджується актом технічної комісії про готовність об'єкта до експлуатації від 21.02.1997 р. (а.с. 8).

Крім того, із будівельного паспорта, який затверджений начальником управління архітектури та містобудування 11.06.1995 р. вбачається, що кіоск, що по вул. Конякіна, 39 у м. Луцьку є об'єктом будівництва (а.с. 10-11).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно з п. 1 договору оренди від 15.02.2005 року, укладеного між Луцькою міською радою та ВАТ «Волинське обласне підприємство автобусних станцій 107799», орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування автостанції, яка знаходиться на вул. Конякіна, 39 (а.с. ).

Пунктом 8 даного договору передбачено, що договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (а.с. ).

Згідно вказаного договору орендодавець зобов'язаний у місячний строк з дня надходження клопотання орендаря розглянути питання про продовження дії договору.

Як вбачається із представлених документів, на виконання вимог договору оренди, ПрАТ «ВОПАС» подало до Луцької міської ради лист-повідомлення про продовження договору оренди від 15.02.2005 р., а також проект додаткової угоди. Однак, у встановлені законодавством строки Луцька міська рада питання продовження договору оренди не розглянула, відповіді письмової не надала.

Згідно ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як вбачається із повідомлення Луцької міської ради від 10.06.2016 року, в період з 2014 по 2016 роки Луцькою міською радою рішень щодо земельної ділянки ПрАТ «ВОПАС» на вул. Конякіна, 39 не приймалося (а.с. ).

Отже, зважаючи, що при винесені оскаржуваного рішення відповідачем не зясовано та не досліджено всі обставини розміщення торгівельного кіоску, не враховано,що на момент його розміщення, він був встановлений у відповідності до діючого на той час законодавства, то згадане рішення прийнято передчасно, внаслідок чого можуть бути порушені права позивача як фізичної особи-підприємця.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»визначено, що виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції Українита цього Законустворюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Нормами статті 31 вказаного законупередбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать надання відповідно до законодавства дозволу на спорудження об'єктів містобудування незалежно від форм власності, а також державного контролю дотримання законодавства, затвердження містобудівної документації при плануванні і забудові відповідних територій зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів.

Згідно зі ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»акти ради, сільського, селищного, міського голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та іншими організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до ст.ст. 20, 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»організація благоустрою та самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів, здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, рішення яких є обов'язковими на відповідній території.

Відповідно до ст.13 цього Законудо об'єктів благоустрою, зокрема віднесено, вулиці, прибудинкові території, території загального користування, дороги, тощо.

Згідно зі ст.13 цього ж Законуна об'єктах благоустрою забороняється в т.ч. самовільно встановлювати павільйони, кіоски.

Пунктом 9.3.5 «Правил благоустрою міста Луцька» передбачено, що тимчасові споруди, які розміщені без відповідної, оформленої в установленому порядку дозвільної документації, з відхиленням від проекту, вважаються самочинно розміщеними, а використання земельної ділянки класифікується як самовільне зайняття землі. Вищезазначені об'єкти підлягають демонтажу за кошти особи, що здійснила встановлення. Якщо особа, що здійснила самовільне встановлення тимчасових споруд, не здійснила демонтаж у визначені строки, демонтаж тимчасових споруд здійснюється в порядку, встановленими цими Правилами.

Тобто, вимоги Правил щодо демонтажу споруд стосуються лише самочинно розміщених споруд, які розміщені без відповідної, оформленої в установленому порядку дозвільної документації, з відхиленням від проекту, а встановлення торгового кіоску позивача було здійснено підприємцем з дозволу Луцької міської ради та з дотриманням вимог чинного на той час законодавства і не є самочинно розміщеним із самовільним зайняттям землі.

Також, суд не приймає до уваги доводи відповідача, про те, що розміщення тимчасових споруд неможливе без отримання оформленого у встановленому порядку паспорту прив'язки виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 2.1 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку,будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року N° 244,щоб розроблений на виконання ч. 4 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівноїдіяльності»,який набув чинності з 01.01.2012 року, підставою для розміщення тимчасових споруд є паспорт прив'язки, який видається органами містобудування та архітектури за встановленою чинним законодавством формою.

Отже, починаючи з січня 2012 року встановлення тимчасових споруд здійснюється відповідно до паспорта прив'язки тимчасової споруди, тобто забороняється встановлення тимчасових споруд без паспорту прив'язки.

В системному аналізі норм Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності свідчить про те, що вони застосовуються до правовідносин з приводу тих тимчасових споруд, які лише планується встановити.

Відповідно до п. 2.35 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності документація щодо встановлення тимчасової споруди видана до набрання чинності цим Порядком, дійсна до закінчення її терміну дії.

Згідно ст.41 Конституції Україниніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №620-1 від 07.10.2016 року прийняте передчасно, без повного і всебічного з'ясування всіх обставин встановлення торгівельного кіоску, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 6, 17, 71, 159, 161-163 КАС України, Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування», Законом України «Про оренду землі», Законом України «Про благоустрій населених пунктів», суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Джамілі ОСОБА_5 до виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету від 07.10.2016 року №620-1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.10.2016 року №620-1 про демонтаж тимчасової споруди кіоску, належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 Джамілі ОСОБА_5 на вул. Конякіна, 39 в м. Луцьку.

Постанова може бути оскаржена до Львівського адміністративного апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк