Справа № 804/1420/15
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2016 рокусправа № 804/1420/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: Чебикіна С.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2015 року у справі № 804/1420/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання протиправними, скасування наказів, поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В:

17 січня 2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, в якому просила визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області № 3060 від 03.11.2014 р. про її звільнення з посади старшого інспектора з особливих доручень відділу дільничних інспекторів міліції управління громадської безпеки Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області та № 473 о/с від 02 грудня 2014 року про призначення її старшим інспектором сектору дільничних інспекторів міліції Амур-Нижньодніпровського районного відділу Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області. Позивач також просила суд поновити її на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу дільничних інспекторів міліції управління громадської безпеки Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області. В обґрунтування позовних вимог зазначалось про невідповідність висновків службового розслідування, проведеного відповідачем за фактом порушення позивачем Правил поведінки та професійної етики рядового та начальницького складу ОВС України, неналежної поведінки у позаслужбовий час, Присяги працівника ОВС дійсним обставинам.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2015 року позовні вимоги задоволені: спірні накази визнані протиправними та скасовані із поновленням позивача на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу дільничних інспекторів міліції управління громадської безпеки Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області.

Не погодившись із рішенням суду, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апелянт зазначає про те, що судом першої інстанції безпідставно поновлено позивачеві строк звернення до адміністративного суду та залишено без вирішення клопотання про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду у зв'язку з пропуском нею строку звернення до адміністративного суду; судом не надано належної оцінки письмовим доказам, які свідчать про правомірність застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, оскільки остання за місцем свого проживання вчинили дії, направленні на приниження людської гідності гр. ОСОБА_4 - мати бійця АТО, який знаходився на лікуванні у м. Дніпропетровську, що завдали суттєву шкоду авторитету органів внутрішніх справ.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення про залишення частини позовних вимог без розгляду в решті в задоволенні позову відмовлено..

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 28 вересня 2016 року постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року - скасовано справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області № 3060 від 03 листопада 2014 року за порушення вимог Присяги працівника ОВС, Правил поведінки та професійної етики рядового та начальницького складу ОВС України, що виразилося у невмінні, як працівника міліції, локалізувати конфліктну ситуацію, що виникла між мешканцями гуртожитку ГУМВС, а також вчинення дій, направлених на приниження людської гідності гр. ОСОБА_4, що завдали суттєву шкоду авторитету органів внутрішніх справ, старшого інспектора з особливих доручень ВДІМ УГБ ГУМВС майора міліції ОСОБА_1 звільнено з посади (т.1 а.с.164).

Вказаний наказ виконано наказом №473 о/с від 2 грудня 2014 року про призначення ОСОБА_1 на нижчу посаду у порядку дисциплінарного стягнення, а саме старшим інспектором сектору дільничних інспекторів міліції Амур-Нижньодніпровського районного відділу Дніпропетровського МУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області.

Не погодившись з зазначеними наказами ГУ МВС України в Дніпропетровській області позивач оскаржила їх до суду.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у зв'язку із порушенням відповідачем порядку накладення дисциплінарного стягнення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

За приписами ч.3 ст.3 Закону України "Про міліцію", у підрозділах міліції не допускається діяльність політичних партій. При виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян.

Частиною 1 статті 5 зазначеного Закону визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

З тексту присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Отже, недодержання працівником органів внутрішніх справ України наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка вчинила правопорушення.

Разом з тим, наявність такого правопорушення повинна бути доведена певними доказами, отриманими із дотриманням певної процедури, при цьому обов'язок доведення такого факту покладається на орган внутрішніх справ, який приймає рішення щодо притягнення працівника до відповідальності, визначеної законом.

Відповідно до пункту 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в органах внутрішніх справ в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 2 Статуту дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового i начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів i наказів начальників.

Статтею 12 цього статуту визначено види дисциплінарних стягнень, а саме: на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Відповідно до п. 10 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 06.12.91 № 552 при проведенні службового розслідування повному, об'єктивному і всебічному дослідженню підлягають: подія порушення (час, місце, спосіб, інші обставини), наявність вини працівника органів внутрішніх справ у скоєнні порушення, мета та мотиви порушення, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності порушника як ті, що пом'якшують чи обтяжують його відповідальність, характеристика особи, яка скоїла порушення (ставлення до служби, поведінка до порушення), причини та умови, що сприяли скоєнню порушення, характер і розмір нанесених порушенням збитків.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Відповідно до п. 5.4 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 року № 230, якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Отже, підставою для дисциплінарної відповідальності є проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведено в ст.1 Дисциплінарного статуту.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звільнення позивача з посади в органах ОВС та призначення її на більш низьку посаду слугувало виявлення факту порушення нею Правил поведінки та професійної етики рядового та начальницького складу ОВС України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року №155, а саме: виказування образливих висловлювань у бік мешканки Львівської області ОСОБА_4, що прибула до Дніпропетровської області для надання допомоги своєму синові, пораненому у зоні проведення антитерористичної операції.

Як вбачається з висновку службового розслідування зазначений факт став відомим при проведенні бесіди із комендантом гуртожитку Центру обслуговування ГУМВС ОСОБА_5, що мешкає у АДРЕСА_1, який пояснив, що ОСОБА_1 систематично на побутовому підґрунті конфліктує з мешканцями першого поверх, а саме з ОСОБА_6,та родиною ОСОБА_7.

У жовтні до ОСОБА_5 звернулась мешканка АДРЕСА_2 грутожитку ОСОБА_6 та повідомила що у неї тимчасово буде ночувати її знайома ОСОБА_4, яка приїхала зі Львівської області доглядати за пораненим сином. 06.10.2014 року ОСОБА_5 став свідком конфлікту між ОСОБА_1, ОСОБА_8 з одного боку та ОСОБА_6, ОСОБА_4 з іншого боку. Головною причиною конфлікту стало небажання ОСОБА_1 та її матері ОСОБА_8 надати ОСОБА_4 можливість користуватись спільною плитою для приготування їжі. Під час конфлікту ОСОБА_1 вживала образливі слова до ОСОБА_9

Також, висновки службової перевірки містять інформацію щодо конфліктності ОСОБА_1 в колективі, її нещирість, складний характер.

Внаслідок розслідування вказаних фактів, посадові особи відповідача дійшли висновку щодо неналежної поведінки старшого інспектора з особливих доручень ВДІМ УГБ ГУМВС майора міліції ОСОБА_1 у позаслужбовий час вважати підтвердженими, за порушення присяги працівника ОВС, Дисциплінарного статуту ОВС, Правил поведінки та професійної етики рядового та начальницького складу ОВС, яка виразилась у невмінні як працівника міліції локалізувати конфліктну ситуацію, що виникла між мешканцями гуртожитку ГУМВС, а також вчиненню дій, направлених на приниження людської гідності гр.. ОСОБА_10, що завдають суттєву шкоду авторитету ОВС, та необхідності звільнення позивача з посади.

Надаючи оцінку наявним у справі матеріалами службового розслідування суд апеляційної інстанції виходить з настіпного.

У відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ч. 1 ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як на підтвердження викладених в висновку службового розслідування обставин відповідач посилався на покази свідків у справі, а саме: коменданта гуртожитку ОСОБА_5, працівників ГУМВС ОСОБА_6, ОСОБА_7, а також ОСОБА_11, відеозаписи камер відео спостереження, що знаходяться на першому поверсі гуртожитку.

З метою з'ясування обставин справи судом апеляційної інстанції було вжито дій щодо залучення свідків до участі в судових засіданнях 15.11.2016 року та 01.12.2016 року для їх допиту, обов'язок по забезпеченню участі свідків у судовому засіданні було покладено на відповідача, однак свідки до суду не з'явились.

Також, суд апеляційної інстанції було досліджено довідку хронології подій, що зафіксовані камерами відео спостереження на першому поверсі гуртожитку за 06.10.2014 року (а.с.82-88) з метою з'ясування чи було здійснено ОСОБА_1 дії, які могли б бути кваліфіковані як порушення присяги працівника ОВС, Дисциплінарного статусу працівників ОВС, Правил поведінки та професійної етики рядового та начальницького складу ОВС.

За наслідками дослідження довідки, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що між жителями гуртожитку, які у своїй більшості всі є працівниками ОВС дійсно склалась конфліктна ситуація, однак, фактів, які б свідчили, що саме ОСОБА_1 06.10.2014 року здійснювала дії направлені на образу та приниження людської гідності гр.. ОСОБА_12, та що саме позивач винна в неможливості локалізувати конфлікт між мешканцями гуртожитку - також працівниками ОВС, судом не встановлено.

Зазначене також підтверджується аудіозаписом відповідно до якого вбачається, що фактично конфлікт між позивачем та ОСОБА_13, який склався на побутовому підґрунті внаслідок висловлювань матерів позивача є вирішеним.

Відтак, не відповідає дійсності висновок службового розслідування в частині здійснення безпосередньо позивачем 06.10.2014 року дій направлених на приниження людської гідності гр.. ОСОБА_12, та недоведеним за наслідками розслідування є факт вини виключно позивача у конфлікті з іншими працівниками ОВС та їх родичами - жителями гуртожитку.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає, що факти конфлікту ОСОБА_1 із працівниками в колективі, наведені у висновку розслідування як побічні дані, не були доведені керівну ГУМВС у рапорті, та не слугували підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відтак суд апеляційної інстанції не приймає вказані дані до уваги, оскільки вони не стосуються предмету доказування у даній справі.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що сам по собі висновок службового розслідування по факту вчинення позивачем порушень дисциплінарного статуту ОВС не є беззаперечним доказом вини позивача, оскільки висновок є службовим акт, що містить інформацію щодо ходу розслідування та його висновків та має в обов'язковому порядку підтверджуватись належними та допустимими доказами вини працівника ОВС у здійсненні проступку або правопорушення.

Отже, з огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем за наслідками проведення службового розслідування не було встановлено чи мало місце в діях позивача порушення статуту ОВС та правил поведінки працівника ОВС, внаслідок чого відповідачем було безпідставно прийнято у відношенні позивача оскаржувані накази про звільнення з посади та призначення її на більш низьку посаду.

Вказане, у своїй сукупності свідчить на користь достатності підстав для скасування оскаржуваних наказів ГУМВС у Дніпропетровській області.

Крім того, 01.12.2016 року в судовому засіданні позивачем було заявлено клопотання у відповідності до ст. 51 КАС України про відмову від частини позовних вимог, а саме: поновлення на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу дільничних інспекторів міліції управління громадської безпеки Головного управління МВС України в Дніпропетровській області і допуску негайного виконання судового рішення.

За приписами ч. 1 ст. 51 КАС України, позивач має право відмовитися від адміністративного позову у суді апеляційної чи касаційної інстанції до закінчення відповідно апеляційного чи касаційного розгляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 203 КАС України, якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Отже, враховуючи заяву позивача про відмову від частини позовних вимог, подану до суду апеляційної інстанції 01.12.2016 року, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність визнання нечинною постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2015 року в частині задоволених позовних вимог про поновлення на посаді та звернення постанови до негайного виконання, та закриття провадження у цій частині позовних вимог, а також залишення без змін постанови суду в в частині задоволених позовних вимог про скасування наказів ГУ МВС України в Дніпропетровській області.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, ст.198, ст.203, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2015 року у справі № 804/1420/15 в частині задоволених позовних вимог про поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу дільничних інспекторів міліції управління громадської безпеки Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області - визнати нечинною та провадження у справі в цій частині закрити.

В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2015 року у справі № 804/1420/15 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова