Справа № 727/8468/16-а
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/8468/16-а
Провадження № 2-а/727/268/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Слободян Г.М. розглянувши у порядку скороченого провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці по справі адміністративного судочинства за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірними дій субєкта владних повноважень під час перерахунку розміру пенсії за вислугу років та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірними дій субєкта владних повноважень під час перерахунку розміру пенсії за вислугу років та зобовязання вчинити певні дії. Мотивує заявлені позовні вимоги тим, що з 06.04.2009 року йому була призначена пенсія за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», у розмірі 90 відсотків середньомісячного заробітку старшого слідчого відділу прокуратури Херсонської області та згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» відбулося підвищення заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам, у тому числі за посадою, з якої він вийшов на пенсію і після підвищення, середньомісячний заробіток за посадою, з якої йому було призначено пенсію, складає 13379,79 грн. При цьому, вказує, що 01.09.2016 року він звернувся до відповідача ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою здійснити перерахунок його пенсії у звязку з наданою довідкою прокуратури Херсонської області від 06.07.2016 року №18/229 вих-16, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», у розмірі 90 відсотків середньомісячного заробітку, однак в цьому йому було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії на підставі відповіді ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України №430/К-11 від 09.09.2016 р., в якій відповідач посилався на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 у разі неприйняття до 01 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про прокуратуру». З набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ частина статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, яка стосується перерахунку пенсій працівникам прокуратури втратила чинність. Відповідно до п.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-НІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, однак на даний час Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок зазначеного перерахунку. Вважає, що дії відповідача обмежують його право на перерахунок пенсії у звязку із підвищенням заробітної плати працюючим працівникам, відповідно до ч. 13 та ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі, в якому вона була призначена, і є неправомірними, при цьому, посилається на те, що поширюючи дію нормативно-правових актів, які набули чинності після призначення йому пенсії, відповідач надав їм зворотної сили, що для актів, які погіршують становище особи що є неприпустимим, вказуючи на те, що акти чинного законодавства не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи і запровадження обмеження та зменшення розміру пенсій, що призводить до звуження змісту та обсягу права на пенсійне забезпечення під час перерахунку пенсії. Посилаючись на правові позиції Верховного Суду України в постанові від 10.12.2013 року; рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № N 8-рп/2005; вимогами ст.ст.22, 64 Конституції України, вважає, що відповідач повинен був керуватися вимогами ст.50-1 ч.1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час останніх перерахунків його пенсії), в якій зазначено, що прокурори і слідчі зі стажем робот не менше 20-ти років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10-ти років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку та пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їх місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержаної перед місяцем звернення за призначенням пенсії та за кожен повний рік роботи понад 10-ть років на цих посадах пенсія збільшується на 2 %, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного ) заробітку. Проте, внаслідок порушення відповідачем вимог закону, які виразилися у відмові провести перерахунок йому пенсії, він незаконно та не обгрунтовано не отримав різницю між фактично отриманою і належною йому до сплати суму пенсії, а тому, просить визнати неправомірними дії ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо обмежень під час перерахунку розміру пенсії за вислугу років і зобовязати відповідача провести йому перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Херсонської області від 06.07.2016 року №18/229 у відповідності до ст. 50 - 1 Закону України «Про прокуратуру» (в ред. від 06.04.2009 р.), виходячи з розрахунку 90% від суми місячного заробітку, без обмеження її максимального розміру починаючи з 01.01.2016 року та зобовязати відповідача виплатити йому різницю в пенсії, яка виникла внаслідок відмови від перерахунку, починаючи з 01.01.2016 року та стягнути судові витрати.

Ухвалою суду від 01.11.2016 року відкрито провадження по справі у порядку скороченого провадження щодо заявлених вимог позивача.

Копія ухвали про відкриття скороченого провадження та копія позову направлена судом відповідачу з наданням строку для письмових заперечень на позов або заяви про визнання позову. У встановлений строк 14.11.2016 року відповідачем в суд подано заперечення, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, мотивуючи доводи заперечення тим, що починаючи з 01.06.2015 року, згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» було скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України в тому числі «Про прокуратуру», тобто з 01.06.2015 року, пенсії, що визначені в порядку та на умовах, згідно із Законом України «Про прокуратуру», не призначаються та не перераховуються, а тому, просили в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі у звязку з безпідставністю та незаконністю вимог.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності із ст.183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суддя, за результатами розгляду справи, у порядку скороченого провадження, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно дослідивши оцінивши всі фактичні обставини та докази, на яких грунтуються позовні вимоги, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню і є достатніми для прийняття рішення по справі постанови, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 6 КАС України встановлено, що до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

У відповідності до ст.11 КАС України, розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно до частини третьої ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом відносно заявлених позовних вимог встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Позивачу ОСОБА_1 06.04.2009 року була призначена пенсія за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» та на даний час йому виплачується пенсія, у розмірі 90 відсотків середньомісячного заробітку старшого слідчого відділу прокуратури Херсонської області.

01.09.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою здійснити перерахунок його пенсії у звязку з наданою довідкою прокуратури Херсонської області від 06.07.2016 року №18/229 вих-16 відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», у розмірі 90 відсотків середньомісячного заробітку, але відповіддю ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України №430//К-11 від 09.09.2016 р., позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, на підставі того, що 01.06.2015 року згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України в тому числі «Про прокуратуру». Тобто з 01.06.2015 року, пенсії, що визначені в порядку та на умовах, згідно із Законом України «Про прокуратуру», не призначаються та не перераховуються; крім наведеного, посилаючись і на те, що із набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-УІІ частина статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, яка стосується перерахунку пенсій працівникам прокуратури втратила чинність. Відповідно до п.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-УІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України (а.с.10).

Разом з цим, у відповідності довідки №18/229 вих-16 від 06.07.2016 року, про складові заробітної плати, зокрема до інших виплат, які передбачені законодавством включено: надбавку за виконання особливо важливої роботи, матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, премії, надбавки слідчим, доплати за вислугу понад 20 років на посадах слідчих (а.с.9).

Судом також встановлено, що відповідачем було відмовив ОСОБА_1 у перерахунку призначеної пенсії, посилаючись і на Закон від 02.03.2015 № 213, який взагалі не стосується даних правовідносин, а саме повязаних із проведенням перерахунку раніше призначеної пенсії та не взяв до уваги те, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури повинна застосовуватися норма Закону, що визначає умови та порядок проведення перерахунку пенсії, яка діяла на момент призначення їм пенсії, а не на дату звернення з заявою про проведення такого перерахунку, тобто повинен був керуватися умовами та порядком пенсійного забезпечення прокурорів визначеного ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» із наступними змінами і доповненнями), що діяла на час призначення пенсії позивачу.

Окремі норми ст.50-1 Закону України № 1789-ХІ (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001, зазнали змін та втратили чинність), зокрема, положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у звязку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ. Підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини 13 та 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у звязку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

Відповідно до статті 50-1 ч.13 Закону № 1789-ХІІ, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно ст. 50-1 ч.18 Закону № 1789-ХІІ, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у звязку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.01.2016 року у справі №К/800/6054/15.

За наведених вище обставин, відповідач відмовляючи у здійсненні перерахунку пенсії позивачу безпідставно керувався п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213, згідно якого, через неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Крім цього, п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 № 213, законодавцем врегульовано питання щодо виникнення правовідносин, повязаних з призначенням пенсій за зверненням осіб, які набувають такого права вперше, після 1 червня 2015 року, для яких до цієї дати пенсійне забезпечення регулювалося перерахованими в пункті 5 спеціальними законами та положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку. Відповідно до вказаного пункту Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 21 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року, скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Пpo прокуратуру», «Пpo судоустрій та статус суддів», «Пpo статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Пpo Національний банк України», «Пpo службу в органах місцевого самоврядування», «Пpo дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

На думку суду, не заслуговує на увагу посилання відповідача і на п. 20 ст. 86 прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» №578-VIII від 02.07.2015 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, стосовно того, що визначаються Кабінетом Міністрів України, оскільки на сьогоднішній день Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок зазначеного перерахунку.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 було призначено пенсію на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001. Умови та порядок проведення перерахунку був визначений частинами 13 та 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001. Отже, викладення частини 18 статті 50-1 у новій редакції Закону №76-VIII від 28.12.2014 (умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом міністрів України) та відсутність такого порядку станом на час звернення за перерахунком не позбавляє прокурорів права на перерахунок раніше призначених пенсій у звязку зі звільненням із збереженням при цьому розміру того відсотку від заробітної плати, який було взято на час призначення пенсії.

Відповідно до вимог ст.ст. 22, 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Стаття 22 Конституції України передбачає, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У ст. 64 закріплено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Щодо неприпустимості звуження змісту та обсягу існуючих прав і соціальних гарантій міститься в розясненнях Конституційного Суду України та зроблених висновках Верховного Суду України при розгляді справ з аналогічних спірних правовідносин, а відносно правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, необхідно врахувати висновки Верховного Суду України, зокрема висловлені у постановах Верховного Суду України від 17.12.2013 (справа №21-445а13), від 10.12.2013 (справа №21-348а13), від 06.10.2015 (справа №127/11720/14-а).

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 10.12.2013 року у справі про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, вказано, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Крім цього, згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 року у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті. Також, в рішенні Конституційного Суду України (від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги компенсацій і гарантій та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002), розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення, виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Отже, звернення позивача ОСОБА_1 до відповідача, як субєкта владних повноважень щодо здійснення перерахунку пенсії законодавчо грунтується на законі, саме відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001), а не Закону, який діє на час звернення та значно звужує зміст та обсяг прав і свобод громадян.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту, з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії. Судові рішення повинні відповідати вимогам чинного законодавства і Конституції, вимогам чинного законодавства. Вимогами ст. 8 ч. 1 КАС України, передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Вищенаведене узгоджується і з правовими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 року справа №21-348а13 та від 17.12.2013 року справа № 21-445а13, справи Вищого адміністративного Суду України за №№ К/800/305880/13 від 19.03.2014 року; К/800/27064/15 від 14.07.2015р; а відповідно до ст.244-2 ч.1 КАС України суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

У рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № N 8-рп/2005 чітко визначено, що в Україні як соціальній, правовій державі політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя і здоровя, честь і гідність. Утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов'язком держави. Діяльність її правотворчих і правозастосовчих органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.

Відповідно до ст. ст. 22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Зазначені конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, крім наведеного, передбачають, що за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і повязану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене; а тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії та частини 3 статті 46 Конституції України випливає, що кожна особа має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Виходячи із вищенаведених норм та встановлених обставин справи, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 має право на перерахунок пенсії в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати у відповідності до довідки прокуратури Херсонської області від 06 липня 2016 року №18/229 вих-16.

З приводу вимоги не враховувати обмеження граничного розміру пенсії при проведенні перерахунку,то відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015р., який набув чинності з 1 квітня 2015 року, було внесено зміни в ст.50-1Закону України «Про прокуратуру», зокрема зазначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплат до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не можуть перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, позовні вимоги в частині щодо проведення перерахунку пенсії без обмеження суми пенсійної виплати з 1 січня 2016 року задоволенню не підлягають.

Крім того позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, передбачений ст. 99 ч. 2 абз. 1 КАС України.

Згідно ст. 100 ч. 1 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивачем не заявлено, а тому суд вважає необхідним залишити позовну заяву без розгляду в частині вимог про зобов'язання відповідача перерахувати та виплатити пенсію за минулий час за період понад шестимісячний строк до дня звернення до суду з позовом, а саме до 27.04.2016 р.

Відповідно до ст. 66 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно до ст. 71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження своїх заперечень та не законності позовних вимог позивача.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмету спору, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання неправомірною відмову у перерахунку пенсії та зобовязання здійснити перерахунок пенсії грунтується на законі і підлягає задоволенню частково.

У відповідності до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з адміністративним позовом позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 551,20 грн., який підлягає стягненню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 8, 19, 22 Конституції України, ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»; ст.ст.2, 6, 11, 17, 71, 94, 160, 161, 162, 163, 171-2 КАС України, суддя ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірними дій субєкта владних повноважень під час перерахунку розміру пенсії за вислугу років та зобовязання вчинити певні дії та Зобовязати Головне Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок ОСОБА_1 на підставі довідки прокуратури Херсонської області від 06 липня 2016 року №18/229 вих-16 у відповідності до статті 50 1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» від 12.07.2001 № 2663 111 з 08.09.2016 року виходячи з розрахунку 90% від суми заробітної плати, починаючи з 01.01. 2016 року залишити без розгляду.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо обмеження проведення ОСОБА_1 перерахунку розміру пенсії за вислугу років з 02.09. 2016 року та зобовязати Головне Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок ОСОБА_1 на підставі довідки прокуратури Херсонської області від 06 липня 2016 року №18/229 вих-16 у відповідності до статті 50 1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» від 12.07.2001 № 2663 111 з 08.09.2016 року виходячи з розрахунку 90% від суми заробітної плати, починаючи з 02 вересня 2016 року

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) витрати на оплату судового збору в сумі 551 грн.21 коп., документально підтверджені квитанцією від 26.10. 2016 року № 541584581.1

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці, шляхом подачі сторонами апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови.

Суддя Слободян Г.М.