Справа № 242/4475/16-а
Суддя: Моцний О. С.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 242/4475/16-а
Провадження №2-а/242/143/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 грудня 2016 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Моцного О. С., за участю секретаря Нарижної О.Г., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Стельника Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання протиправним і скасування рішення про відмову в призначенні пенсії, зобов'язання призначити пенсію, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду в м.Селидове Донецької області (далі - УПФУ), в якому зазначив, що 04 серпня 2016 року звернувся до УПФУ з заявою про призначення пенсії відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Рішенням УПФУ від 12.08.2016 № 1345 йому відмовлено в призначенні пенсії за нормами статті 14 Закону N 1788-XII, у зв'язку з недостатністю пільгового стажу 25 років в підземних умовах. Згідно з цим рішенням страховий стаж позивача складає 20 років 08 місяців 27 днів, стаж пільгової роботи, що дає право на призначення пенсії складає 22 роки 01 місяць 23 дні, в тому числі за ст.14-20 шахтарі - 16 років 01 місяць 07 днів, за статтею 14-25 шахтарі - 06 місяців 09 днів, військова служба складає 01 рік 06 місяців 07 днів, за кожний повний рік роботи на провідних посадах додатково зараховано 3 місяці згідно з роз'ясненням Міністерства соцзабезпечення від 20.01.1992 № 8 за 16 років роботи за провідною професією додатково зараховано 04 роки. Наголошує, що недостатність спеціального стажу обумовлена не зарахуванням відповідачем періодів його роботи в підземних умовах до стажу за Списком від 31.03.1994 № 202, а також до роботи за провідними професіями на підставі статті 14 ЗУ "Про пенсійне забезпечення". Зокрема, до стажу на підземних гірничих роботах не зараховано роботу позивача з 08.08.1997 по 30.06.1999 у ВП «Шахта імені 1 Мая» ДП «Шахтарськантрацит» та період роботи з 12.07.1999 по 14.04.2000 у ДВАТ Шахта «Вінницька» ДХК «Шахтарськантрацит», у зв'язку з відсутністю пільгових довідок. Ці періоди зараховано відповідачем до загального стажу.

Вважає протиправними дії відповідача по незарахуванню до спеціального стажу періодів роботи за провідною професією, а також періоду роботи в якості гірничоробочого з ремонту гірничих виробок до стажу на підземних гірничих роботах по видобутку вугілля за Списком робіт і професій, затверджуваним постановою КМУ від 31.03.1994 № 202, що дає право на пенсію незалежно від віку, а рішення про відмову в призначенні пенсії за статтею 14 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" незаконним, оскільки при обчисленні стажу УПФУ не враховано записи у трудовій книжці, що свідчать про зайнятість позивача на підземних роботах на умовах повного робочого дня під землею.

Посилаючись на вимоги статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», правила підтвердження трудового стажу та Порядок врахування трудового стажу № 8 від 20.01.1992, зазначає, що на час звернення до УПФУ з відповідною заявою станом на 04.08.2016 він набув право на пенсійне забезпечення незалежно від віку.

З огляду на це, просив суд визнати протиправним і скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії від 12.08.2016 № 1345; зобов'язати відповідача зарахувати періоди його роботи з 03 лютого 1998 року по 30 червня 1999 року у ВП «Шахта імені 1 Мая» ДП «Шахтарськантрацит», з 12 серпня 1999 року по 14 квітня 2000 року у ДВАТ Шахта «Вінницька» ДХК «Шахтарськантрацит» в якості прохідника підземного до стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язати відповідача зарахувати період роботи з 08 серпня 1997 року по 03 лютого 1998 року у ВП «Шахта імені 1 Мая» ДП «Шахтарськантрацит» в якості гірничоробочого з ремонту гірничих виробіток до стажу на підземних гірничих роботах по видобутку вугілля за Списком робіт і професій, затверджуваним постановою КМУ від 31.03.1994 № 202, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язати УПФУ здійснити додаткове зарахування до стажу згідно з роз'ясненням Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20.01.1992 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», 4 років 06 місяців за час роботи прохідником підземним; зобов'язати відповідача призначити позивачеві пенсію незалежно від віку відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 04 серпня 2016 року.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, надавши пояснення, аналогічні тим, що наведені в адміністративному позові, просила його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмові заперечення. На обґрунтування непогодження вказав, що позивач 04.08.2016 звернувся до УПФУ в м. Селидове із заявою № 1714 про призначення пенсії відповідно до положень ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII та частини другої розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 12 серпня 2016 року управлінням ПФУ було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку за вказаною нормою, у зв'язку з відсутністю стажу 25 років в підземних умовах. Відповідач зазначає, що записи в трудовій книжці позивача підтверджують трудовий стаж (загальний), проте не містять відомостей про спеціальний стаж. Посилаючись на положення Порядку застосування Списків № 1 і № 2, затвердженого наказом Мінпраці та соцполітики № 383, Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637, вказав, що позивачем не було надано документів на підтвердження зайнятості повний робочий день на підземних роботах.

Заперечення щодо зарахування до спеціального стажу за провідною професією навчання за професією прохідника підземного відповідач обґрунтовує відсутністю відомостей про отримання тарифної ставки підземного робітника, посилаючись на частину першу статті 14 Закону про пенсійне забезпечення.

Зазначив про передчасність вимог позивача щодо додаткового зарахування часу роботи за провідною професією, оскільки у разі наявності відповідної кількості стажу за провідними професіями відповідачем будуть застосовані вимоги Роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України № 8.

Крім того вказав, що призначення пенсії і здійснення пенсійних виплат є виключно компетенцією Пенсійного фонду. Посилаючись на вказані обставини, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся 04 серпня 2016 року до Управління пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області із заявою про призначення йому пенсії відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту другого розділу ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням УПФУ № 1345 від 12.08.2016 «Про відмову в призначенні пенсії» позивачеві відмовлено в призначенні пенсії за нормами частини першої статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 25 років в підземних умовах. За висновками управління страховий стаж позивача складає 20 років 08 місяців 27 днів, що позивачем не оспорюється.

Згідно з цим рішенням стаж підземної роботи позивача, що дає право на призначення пенсії складає 22 роки 01 місяць 23 дні, з них за статтею 14-25 шахтарі - 06 місяців 09 днів, за статтею 14-20 - 16 років 01 місяць 07 днів, військова служба 01 рік 06 місяців 07 днів. За кожний повний рік роботи на провідних професіях додатково зараховано 3 місяці відповідно до роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20.01.1992, за 16 років таких робіт додатково зараховано 04 роки.

До підземного стажу відповідачем не зараховано наступні періоди роботи:

з 08.08.1997 по 30.06.1999 у ВП «Шахта імені 1 Мая» ДП «Шахтарськантрацит»;

з 12.07.1999 по 14.04.2000 у ДВАТ Шахта «Вінницька» ДХК «Шахтарськантрацит»,

у зв'язку з відсутністю пільгових довідок.

Зазначені періоди є спірними з точки зору неправомірності їх невключення до стажу роботи в підземних умовах, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку за статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з трудовою книжкою позивача, що досліджена судом під час розгляду даної справи, встановлено, що позивач в період з 08 серпня 1997 року по 30 червня 1999 року працював у ВП «Шахта імені 1 Мая» ДП «Шахтарськантрацит», був прийнятий на роботу за професією гірничоробочого з ремонту гірничих виробіток 4 розряду з повним робочим днем під землею. З 03 лютого 1998 року по 17 квітня 1998 року навчався на курсах за професією прохідника. 17 квітня 1998 року його переведено прохідником п'ятого розряду з повним робочим днем під землею, 30 червня 1999 року позивача звільнено за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України, що підтверджується записами за №№ 6-9.

Наказом Шахтоуправління ім. 1 Мая № 480 від 25.10.1995 «Об итогах аттестации робочих мест по условиям труда» за результатами проведеної атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пільгову пенсію працівникам професій зазначених в додатку № 1, до переліку якого входять професії, за якими позивач працював на цьому підприємстві, зокрема, гірничоробочий по ремонту гірничих виробіток 2-4 розряду (пункт 4), прохідник підземний п'ятого розряду (пункт 10).

Зі змісту довідки № 1150 від 10.10.2014 ВП «Шахтоуправління ім. 17 партз'їзду» слідує, що 31.07.2014р. під час проведення антитерористичної операції архівні документи шахти: ВП «Шахта імені 1 Мая» ДП «Шахтарськантрацит», яку ліквідовано, знищено внаслідок пожежі від попадання вибухового пристрою.

З розрахунку стажу № п/с 1714 вбачається, що тривалість роботи позивача у ВП «Шахта імені 1 Мая» з 08.08.1997 по 30.06.1999 складає 01 рік 10 місяців 23 дні, цей період роботи зараховано УПФУ до загального стажу, що оспорюється позивачем.

У період з 12 липня 1999 року по 14 квітня 2000 року позивач перебував у трудових відносинах з ДВАТ Шахта «Вінницька» ДХК «Шахтарськантрацит», працював за професією прохідника підземного з повним робочим днем в шахті, звільнений за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України, останній день роботи 14.04.2000, що підтверджується записами № 10-11.

За даними, що містяться у розрахунку стажу № п/с 1714, тривалість підземної роботи позивача у ДВАТ Шахта «Вінницька» складає 09 місяців 03 дні, цей період зараховано відповідачем до загального стажу позивача, що ним оскаржується.

Наказом Шахти «Вінницька» № 470 від 18.08.1995 «Об итогах аттестации робочих мест по условиям труда» також підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення прохідника підземного, на підтвердження чого свідчить пункт 4 Додатку № 1 до зазначеного Наказу.

За інформацією у довідці № 1538 від 10.10.2014, виданій ВП «Управління допоміжного господарства» архівні документи Шахти «Вінницька» знищено внаслідок пожежі від попадання вибухового пристрою в адмінбудівлю.

Судом також встановлено, що документи про трудовий стаж і умови роботи містяться в матеріалах пенсійної справи позивача в УПФУ в м. Селидове і були ним надані вчасно, що не спростовується відповідачем.

Згідно з частиною другою статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши доводи позову і заперечень проти нього, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази з позиції відповідності їх вимогам щодо належності та допустимості, офіційно з'ясувавши всі обставини у справі, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задовольню частково, враховуючи наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІУ передбачені періоди, з яких складається страховий стаж, згідно якому періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (частина четверта статті 24 Закону № 1058-ІУ). До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» (п. 2 р. XV Закону № 1058-ІУ).

Отже, обчислення страхового стажу за спірні періоди роботи позивача, повинно проводитись в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року N 1788-XII (далі - Закон N 1788-XII), працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

З огляду на вимоги цієї норми в частині переліку професій, робота за якими визначає право на пенсійне забезпечення незалежно від віку, за умови зайнятості не менш 20 років, професія прохідника підземного, за якою працював позивач у спірні періоди з 03.02.1998 по 30.06.1999 у ВП «Шахта імені 1 Мая» і з 12.07.1999 по 14.04.2000 у ДВАТ Шахта «Вінницька», вважається провідною професією.

Перелік робіт та професій, зайнятість на яких протягом 25 років дає право на призначення пенсії незалежно від віку, визначається Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов'язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років» (далі - Список № 202).

Аналіз розділу І «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт» Списку № 202 свідчить, що правом на пенсію за статтею 14 Закону N 1788-XII (не менш 25 років), користуються усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля.

Відтак, суд приходить висновку, що робота позивача в якості гірничоробочого по ремонту гірничих виробіток, яку він виконував під час роботи на «Шахті ім. 1 Мая» з 08.08.1997 по 03.02.1998, віднесена до зазначеного Списку.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII та частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Суд зазначає, що трудовою книжкою позивача за час спірної роботи передбачено, що він працював на підземних гірничих роботах за статтею 14 Закону №1788-XII, яка дає право на пенсійне забезпечення незалежно від віку, і був безпосередньо зайнятий на цих роботах повний робочий день.

До того ж право позивача на пільгове обчислення спірного стажу підтверджується результатами атестації робочих місць, на підтвердження чого свідчать відповідні накази від 18.08.1995 № 470 (Шахта «Вінницька») і від 25.10.1995 № 480 (ШУ ім. 1 Мая). Докази на підтвердження вказаних обставин відповідають вимогам про належність і допустимість, визначеним статтею 70 КАС України.

Стосовно посилання відповідача на відсутність уточнюючої довідки, передбаченої пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 (далі - Порядок N 637), суд зазначає наступне.

Питання щодо підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній регулює Порядок № 637. Між тим, про що судом зазначено вище, у відповідності до статті 62 Закону № 1788, якій відповідає пункт 1 цього Порядку, саме трудова книжка є основним документом для підтвердження стажу.

Пункт 20 Порядку № 637 визначає особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників. Зокрема, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Зі змісту цієї норми слідує висновок, що вона визначає необхідність надання уточнюючої довідки при підтвердженні спеціального трудового стажу виключно у разі відсутності необхідних відомостей у трудовій книжці і для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Проте, в даному випадку йде мова про право позивача на пенсію за статтею 14 Закону № 1788, яка визначає особливості пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії та не йде мова про призначення пенсії відповідно до статті 13 зазначеного Закону, яка визначає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Крім того, суд приймає доводи позивача щодо об'єктивності причин, що унеможливлюють надання ним відповідачеві уточнюючих довідок за спірний час, до яких відноситься знищення архівних документів внаслідок пожежі в адмінбудівлі, де зберігались архівні документи підприємств, на яких працював ОСОБА_3

Таким чином, наявність відповідних записів у трудовій книжці підтверджує вимоги позивача щодо зарахування зазначених періодів до стажу підземної роботи за статтею 14 Закону №1788-XII. Витребування додаткових довідок про спеціальний пільговий характер роботи є зайвим, оскільки трудова книжка містить в собі повну інформацію щодо професії, передбаченої зазначеною нормою, підземного характеру роботи та повного дня в підземних умовах.

При вирішенні питання з приводу зарахування до спеціального стажу позивача часу його навчання на курсах за професією прохідника підземного, суд враховує наступне.

Статтею 56 Закону № 1788-ХІІ, що був чинним на час роботи позивача, визначались види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію. У відповідності до цієї норми до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації (пункт д частини першої).

У відповідності до статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Аналіз цих норм свідчить, що визначальною умовою дотримання гарантії соціального захисту учня, слухача та випускника професійно-навчального закладу щодо зарахування часу навчання до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, є зарахування на роботу за набутою професією протягом трьох місяців з моменту закінчення навчання.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить висновку про наявність правових підстав для зарахування періоду навчання на курсах прохідника підземного з 03.02.1998 по 17.04.1998 до спеціального стажу роботи за провідною професією на підставі статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З огляду на це, суд не приймає заперечення відповідача з приводу зарахування проходження позивачем курсів прохідника до спеціального стажу, оскільки вони не ґрунтуються на законі.

Роз'ясненням Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20.01.1992 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що працівникам, зайнятим на підземних роботах, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної роботи із зарахуванням до нього:

кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виймальних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці.

Таким чином, за повних 18 років роботи за провідною професією, в тому числі, спірних періодів роботи прохідником підземним з 03.02.1998 по 30.06.1999 у ВП «Шахта імені 1 Мая», з 12.07.1999 по 14.04.2000 у ДВАТ Шахта «Вінницька», належить додатковому зарахуванню 04 роки 06 місяці.

Між тим, вимоги статті 2 КАС України, що визначає завданням адміністративного судочинства захист прав фізичних осіб від порушень, та зміст оскарженого позивачем рішення, згідно якому при обчисленні стажу позивача відповідачем застосовано Роз'ясненням Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20.01.1992, зумовлюють висновок про безпідставність вимог в цій частині.

З урахуванням пільгових періодів роботи у ВП «Шахта імені 1 Мая», ДВАТ Шахта «Вінницька», що дорівнюють 02 роки 07 місяців 19 днів, з яких 02 роки 01 місяць 23 дні - робота за провідною професією (14-20), 05 місяців 26 днів - за Списком № 202, з урахуванням правил щодо додаткового зарахування, визначених Роз'ясненням № 8, спеціальний стаж роботи позивача складає 25 років 03 місяці 19 днів, що є достатнім для призначення пенсії за статтею 14 Закону № 1788-ХІІ.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950 рік) (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Конституційний Суд України в рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий спосіб, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зважаючи на викладене, суд приходить висновку, що ефективним способом захисту позивача, спроможним забезпечити поновлення його у правах, є покладення на відповідача зобов'язання вчинити дії з призначення пенсії позивачеві. Саме цей спосіб захисту є адекватним наявним обставинам.

Згідно з частиною першою статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з вказаним адміністративним позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп., що підтверджується доданою квитанцією і підлягає стягненню на користь позивача.

У відповідності до статті 267 КАС України суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Пленум Вищого адміністративного суду України постановою від 20.05.2013року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» також роз'яснив, що з метою забезпечення судового контролю за своєчасним і належним виконанням судового рішення суд у резолютивній частині рішення повинен повніше використовувати право покладати обов'язок на суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у визначений строк звіт про виконання судового рішення у відповідності до частини першої статті 267 КАС України (пункт 10.12. Постанови).

Дана норма встановлює повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах з метою забезпечення їх повного, правильного і своєчасного виконання.

Суд вважає за необхідне зобов'язати УПФУ в м. Селидове Донецької області подати звіт про виконання постанови в частині, що стосується зобов'язань, покладених на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2,71,94, 159-163,185,186, 267 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_3 та скасувати рішення Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області № 1345 від 12.08.2016 про відмову в призначені пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області зарахувати періоди роботи ОСОБА_3 з 03 лютого 1998 року по 30 червня 1999 року у ВП «Шахта імені 1 Мая» ДП «Шахтарськантрацит» та з 12 липня 1999 року по 14 квітня 2000 року у ДВАТ Шахта «Вінницька» ДХК «Шахтарськантрацит» в якості прохідника підземного до стажу роботи за провідною професією, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області зарахувати період роботи ОСОБА_3 з 08 серпня 1997 року по 03 лютого 1998 року у ВП «Шахта імені 1 Мая» ДП «Шахтарськантрацит» в якості гірничоробочого з ремонту гірничих виробіток до стажу на підземних гірничих роботах по видобутку вугілля за Списком робіт і професій, затверджуваним постановою КМУ від 31.03.1994 №202, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області призначити ОСОБА_3 пенсію незалежно від віку відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 04 серпня 2016 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області подати суду звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання постановою законної сили.

Стягнути на користь ОСОБА_3 з Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань документально підтверджені судові витрати в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя