Справа № 805/2989/16-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Христофоров А.Б.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року справа №805/2989/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача: Шишова О.О., суддів: Сіваченка І.В., Шишова О.О., секретарі судового засідання Куленко О.В., за участю представника відповідача Майстренко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 р. у справі № 805/2989/16-а (головуючий І інстанції Христофоров А.Б.) за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач, апелянт) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом Казначейства України, Пенсійного Фонду в м.Слов'янську Донецької області про визнання дій керівництва Пенсійного фонду, які полягають у порушені норм ст.40 Конституції України та вимог Закону України "Про звернення громадян" незаконними, стягнення з рахунку Казначейства України моральної шкоди у сумі 500 000,00 грн.

10.10.2016 року Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду роз'єднано позовні вимоги та виділено у самостійне провадження, позовні вимоги про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області незаконними, які полягають у припинені виплати пенсії позивачу з вересня 2014 року по вересень 2015 року, з червня 2016 року по теперішній час, зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розпочати виплату пенсії інваліду, стягнені заподіяної зазначеними діями моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління державної казначейської служби України в Донецькій області про визнання дій незаконними, зобов'язання вчини дії та стягнення моральної шкоди - задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України щодо не надання ОСОБА_3 відповіді на звернення від 03.05.2016 року.

- зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати відповідь ОСОБА_3 на його звернення від 03.05.2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Суд першої інстанції виходив з того, що коло питань, з яким позивач звернувся до відповідача, підпадає під визначення "заява (клопотання)", а тому запит позивача слід було розглянути у строк визначений частиною першою статті 20 Закону України "Про звернення громадян".

Щодо відшкодування моральної шкоди з рахунку Головного управління державної казначейської служби України в Донецькій області у сумі 500 000,00 грн., суд першої інстанції зазначив, що позивач не обґрунтував, в чому полягає шкода, не довів факту завдання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у його житті.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, рішення суду першої інстанції від 10 жовтня 2016 року є необґрунтованим, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що Пенсійним фондом з вересня 2014 року було припинено виплату пенсії, чим грубо порушено його права. 03.05.2016 року звернувся до Пенсійного фонду з офіційним листом про надання відповіді стосовно не нарахування пенсії з 2000 року у повному обсязі, а саме з урахуванням отримання ним подвійного окладу заробітної плати під час проходження служби та припинення виплати пенсії з вересня 2014 року. Однак, станом на час звернення до суду жодної відповіді не отримав. Вважає, що своїми діями Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області порушує його законі права на звернення до державного органу та норми Конституції України, зазначає, що зазначеними діями йому заподіяно моральну шкоду, яка на його думку оцінюється у сумі 500 000,00 грн. яку просить стягнути з Головного управління державної казначейської служби України в Донецькій області.

Відповідно до довідки Донецького апеляційного адміністративного суду 29 листопада 2016 року на електронну пошту ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) були направлені ухвала про відкриття апеляційного провадження та судова повістка по справі № 805/2989/16-а.

Відповідно до положень ст.38 КАС України позивач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, а також документи, які містяться в матеріалах адміністративної справи, встановила наступне.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів звертає увагу, що постановою суду першої інстанції задоволені позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України щодо не надання ОСОБА_3 відповіді на звернення від 03.05.2016 року та відповідач зобов'язаний надати відповідь ОСОБА_3 на його звернення від 03.05.2016 року.

У задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 500000 грн., відмовлено.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана позивачем, то при таких обставинах колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 у травні 2016 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з листом про надання відповіді стосовно не нарахування пенсії з 2000 року у повному обсязі, а саме з урахуванням отримання ним подвійного окладу заробітної плати під час проходження служби та припинення виплати пенсії з вересня 2014 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не підготувало та не направило на адресу позивача відповіді на його звернення, зазначена обставина висловлена представником відповідача у судовому засіданні.

Заявляючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди з рахунку Головного управління державної казначейської служби України в Донецькій області у сумі 500 000,00 грн., позивач зазначав, що він мешкає у м.Донецьку не отримує пенсію, запити та листування з Пенсійним фондом ні до якого позитивного результату не привели. В теперішній час бездіяльністю відповідача порушуються його права в тому числі права передбачені Законом України «Про звернення громадян»

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2 даної статті встановлено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001 року та від 27.02.2009 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Стверджуючи про те, що відповідачем завдано моральну шкоду, позивач посилається на обставини які виникли внаслідок проведення АТО.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який зазначив позивач не обґрунтував, в чому полягає шкода, не довів факту завдання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у його житті. Окрім того, позивачем не обґрунтований розмір відшкодування шкоди в сумі 500 000,00 грн.

При таких обставинах колегія суддів вважає що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Повний текст ухвали складений 09 грудня 2016 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 р. у справі № 805/2989/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 р. у справі № 805/2989/16-а - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів після його складення в повному обсязі.

Суддя-доповідач: О.О.Шишов

Судді: І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов