Справа № 813/3195/14
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року Справа № 876/8198/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2016 року про відстрочення виконання судового рішення у справі за позовом Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС до Державного підприємства «Львіввугілля» про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

28.09.2016 року Державне підприємство «Львіввугілля» звернулося до суду із заявою про відстрочення виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 20.05.2014 року у справі № 813/3195/14, в якій просить відстрочити виконання вказаної постанови до 31 грудня 2017 року.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2016 року заяву задоволено. Відстрочено виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 20.05.2014 року у справі № 813/3195/14 про стягнення 3 573 342,44 грн. податкового боргу до 31 грудня 2017 року.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що докази подані заявником підтверджують обґрунтування заяви щодо відстрочення виконання судового рішення.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, вважаючи її необґрунтованою, прийнятою із неврахуванням всіх обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС оскаржила її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2016 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про відстрочення виконання судового рішення.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, посилається на те, що згідно з п. 100.7 ст. 100 Податкового кодексу України, відстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу погашаються рівними частками починаючи з будь-якого місяця, визначеного відповідним контролюючим органом чи відповідним органом місцевого самоврядування, який згідно із пунктом 100.8 цієї статті затверджує рішення про розстрочення або відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, але не пізніше закінчення 12 календарних місяців з дня виникнення такого грошового зобов'язання або податкового боргу, або одноразово у повному обсязі. Тобто, Податковий кодекс встановлює термін на відстрочення податкового боргу у межах не більше одного бюджетного року (12 календарних місяців).

Апелянт звертає увагу на те, що зменшення податкового боргу ДП «Львіввугілля» в картці особового рахунку платника відбувається, в основному, за рахунок відстрочення виконання рішень суду про стягнення податкового боргу.

Проте, керівництво ДП «Львіввугілля» не здійснює дієвих заходів щодо погашення податкового боргу підприємства.

Таким чином апелянт вважає, що невиконання ДП «Львівугілля» постанови суду про стягнення коштів до бюджету по самостійно задекларованих сумах, призводить щорічно до ненадходження коштів до бюджету у значних розмірах. ДП «Львіввугілля» має негативну тенденцію щорічно відстрочувати сплату суми грошових зобов'язань по рішеннях суду, та при цьому не вживає жодних заходів щодо покращення своєї фінансово-господарської діяльності, що в свою чергу дало б змогу покрити заборгованість перед державним бюджетом.

Отже, дані відстрочення можуть тривати безконечно, при цьому рішення судів будуть не виконуватися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження, - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Зазначена стаття не обмежує право суду певними обставинами, при наявності яких суд може відстрочити виконання прийнятого рішення, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення. Підставою для відстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим у певний строк або встановленим судом способом.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003р. №14 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернення учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку чи розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст.263 КАС України (згідно аналогії) - їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо).

Як встановлено судом першої інстанції, надання заявнику відстрочки виконання рішення обумовлено складним фінансовим та майновим становищем Державного підприємства «Львіввугілля».

Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, серед іншого: довідкою №7/1706 від 09.09.2016р про наявну заборгованість ДП «Львіввугілля» перед Львівською філією ДП «Регіональні електричні мережі», яка станом на 01.09.2016 року становить 369 948 249,08 грн.; довідкою №64/1704 про заборгованість по заробітній платі, яка станом на 09.09.2016 року становить 136 748,00 грн.; Інформацією про дебіторську та кредиторську заборгованість станом на 30.06.2016р.

Суд апеляційної інстанції вважає, що відтермінування виконання даного судового рішення дасть змогу відповідачу поступово, в міру покращення фінансового становища, сплачувати платежі до бюджету та погашати наявну заборгованість.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення.

Доводи апелянта про те, що термін на відстрочення податкового боргу Законом встановлено у межах не більше одного бюджетного року, на переконання апеляційного суду, є безпідставними, оскільки приписи ст. 100 ПК України стосуються прийняття відповідного рішення податковим органом, а не судом.

За таких обставин суд першої інстанції постановив рішення з дотриманням норм процесуального права, в зв'язку з чим апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про відстрочення виконання судового рішення - без змін.

Згідно п.1 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст.199, ст.ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2016 року про відстрочення виконання судового рішення у справі №813/3195/14 за позовом Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС до Державного підприємства «Львіввугілля» про стягнення податкового боргу - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 07.12.2016 року.