Справа № 463/3716/16-а
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року м. Львів 463/3716/16-а

2-а/463/210/16

Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Львові, Інспектора роти № 3 батальйону № 2 взводу № 1 УПП у м. Львові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття справи, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП від 08.07.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08.07.2016р. відносно нього було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Порушення проявилось в тому, що він 08.07.2016р. близько 11.30 год. на вул. Пекарській, 69 у м. Львові, здійснив зупинку ближче 10 м до пішохідного переходу та крім цього, не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вважає таку постанову незаконною, а викладені в ній обставини події такими, що не відповідають дійсності, оскільки інспектор за своїм внутрішнім переконанням оцінював відстань до пішохідного переходу та не проводив жодних замірів. Крім того, поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при ньому був, однак інспектор не зачекав, допоки він його розшукував. Під час винесення постанови через відсутність в нього паперу не мав можливості надати письмові пояснення. Оскаржувана постанова направлена на його адресу з порушенням строків, встановлених чинним законодавством. Інспектор поліції не обґрунтував необхідності застосування адміністративного стягнення у виді штрафу, в той час як можливим було нарахування 50 штрафних балів. Все вище перелічене в сукупності, на його думку свідчить про незаконність оскаржуваної постанови, через що просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги. Дав пояснення аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Скерував до суду письмові заперечення проти позову, за змістом яких вважає, що вказана постанова є законною, оскільки позивач здійснив зупинку в забороненому місці та не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Просить в задоволенні позову відмовити, а справу слухати у відсутності представника відповідача. Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу без його участі.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши письмові заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити із наступних підстав.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З постанови від 08.07.2016р. (а.с.5) вбачається, що позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425 грн., у звязку із скоєнням правопорушення, яке виразилось в тому, що позивач 08.07.2016р. близько 11.30 год. на вул. Пекарській, 69 у м. Львові, здійснив зупинку ближче 10 м до пішохідного переходу та крім цього, не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За правилами ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до п. 15.9 «г», зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вказуючи про протилежне, а саме про те, що зупинка була здійснена на відстані більш як 10 м від пішохідного переходу, позивач не надав жодного доказу на підтвердження цієї обставини, що свідчить про голослівність підстав для скасування оскаржуваної постанови, що наведені в мотивах позову.

Крім того, відповідно до п. п. 21.1, 21.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобовязана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс предявляється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Згідно п. 2.4 «а», на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також предявити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, серед яких, в тому числі поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як вбачається з долученого позивачем полісу обовязкового страхування (а.с.26), такий укладено 08.07.2016р., тобто в день вчинення правопорушення, а поширює він свою дію у строк з 00.00 год. 09.07.2016р. Тобто, на момент вчинення правопорушення поліс обовязкового страхування чинним не був, чим спростовується позиція позивача про відсутність в його діях ознак інкримінованого правопорушення.

Мотиви позову про можливість застосування до позивача штрафних балів слід визнати безпідставними, оскільки за змістом ст. 27-1 КУпАП, штрафні бали є стягненням, що накладається на громадян за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, установлені цим Кодексом.

Правопорушення, вчинене позивачем не є зафіксованим в автоматичному режимі.

З огляду на викладене, позивач помилково вважає, що постанова є незаконною та винесена з порушенням норм процесуального права. Діючи в межах та у спосіб, визначених чинним законодавством, після виявлення правопорушення, інспектор правомірно виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з врахуванням вимог як матеріального так і процесуального права, внаслідок чого, правові підстави для скасування такої постанови відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. ст. ст. 2, 17-19, 71, 105, 128, 160-163, 171-2 КАС України, ст. ст. 9, 17, 18, 33, 122, 251, 254, 256, 258, 268, 288, 293 КУпАП, суд, -

постановив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Львові, Інспектора роти № 3 батальйону № 2 взводу № 1 УПП у м. Львові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 722729 від 08.07.2016 року, закриття справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя: Леньо С. І.