Справа № 127/19567/16-а
Суддя: Волошин С. В.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/694/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря Тонкопій Ю.І.,

представника позивача ОСОБА_1, - ОСОБА_2,

представника третьої особи - Цубера М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Вінниці Чоповенка Вадима Вікторовича, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції у м. Вінниці про визнання дій щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправними та скасування постанови серія АР № 054742 від 05.09.2016 року,

В С Т А Н О В И В:

13.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Вінниці Чоповенка В.В., за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції у м. Вінниці про визнання дій щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправними та скасування постанови серія АР № 054742 від 05.09.2016 року.

Вказаний позов мотивовано тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 054742 від 05.09.2016 року, що складена інспектором роти № 3 БУПП у м. Вінниці, лейтенантом поліції Чоповенком В.В. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132 - 1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Позивач по справі працює водієм ТОВ «Глобал Нафта» та 05.09.2016 року о 16 год. 40 хв. виконуючи свої трудові обов'язки, рухався по автодорозі М12 - 01, керуючи автомобілем Газ 5312, номерний знак НОМЕР_4, перевозив до ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» моторну оливу М - 10ДМ, об'ємом 2369 літрів. На 401 кілометрі автодороги М12 - 01 позивача зупинив представник поліції Чоповенко В.В. та попросив пред'явити документи на вантаж. Позивач пред'явив представнику поліції документи. Представник поліції подивився лише на товарно - транспортну накладну№05/1 від 05.09.2016 року де в графі найменування вантажу значилося олива М - 10 ДМ і відразу сказав, що позивачем порушено правила перевезення небезпечних вантажів. Доводи позивача про те, що олива не входить в перелік небезпечних вантажів працівник поліції не прийняв, свідків не запрошував, права позивача при складенні постанови не роз'яснив.

Позивач вказує на те, що він був позбавлений можливості довести переконливість своїх доводів, записати свої заперечення та зауваження до протоколу, оскільки все відбулось дуже швидко, поліцейський лише попросив розписатись у кутку, надав позивачу другий екземпляр постави та квитанцію і поїхав.

Позивач вважає вказану постанову у справі про адміністративне правопорушення від 05.09.2016 року серії АР № 054742 незаконною, упередженою, винесеною з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що призвело до незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, оскільки згідно Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених Наказом МВС України 26.07.2004 року № 822, виділяють 9 класів небезпечних вантажів. Олива М - 10 ДМ не відноситься до жодного із класів чи підкласів небезпечних вантажів. Згідно паспорту № НОМЕР_5 (масло моторне для автотракторних дизелів марки М - 10 М ГОСТ 8581 - 78 изм.1 - 11) температура самозаймання становить 352. Згідно доводів позивача, ні до 3 ні до 9 класу небезпечних вантажів олива М - 10 ДМ не відноситься і не є небезпечним вантажем.

Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з наведеною позовною заявою.

Представник позивача по справі ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач Чоповенко В.В. в судове засідання повторно не прибув, будучи належним чином повідомленим про день час та місце розгляду справи, тому судом ухвалено проводити розгляд справи у його відсутність.

Представник третьої особи БУПП у м. Вінниці - Цебер М.М., в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, з підстав, що наведено у його письмових запереченнях проти позову, зміст яких зводиться до наступного. Під час патрулювання 05.09.2016 року інспектором роти № 3 батальйону УПП м. Вінниці ДПП Чоповенком В.В., близько 16 год. 40 хв. на автодорозі М 12 - 01 /401/ км. був зупинений автомобіль ГАЗ 5312 державний номерний знак НОМЕР_3, який перевозив небезпечний вантаж а саме оливу мінеральну UN3082 з порушенням спеціальних правил, а саме з перевізними документами, що не відповідають вимогам правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, чим порушив п. 22.5 ПДР України. Після зупинки вищевказаного автомобіля відповідач підійшов до водія, пояснив причину зупинки, належним чином представився та повідомив причину зупинки та попросив пред'явити документи зазначені у п. 2.1. ПДР України та документи відповідно до ДОПНВ. У товарно - транспортній накладні був вказаний товар - Олива М - 10ДМ у кількості 2369 літрів, хоча відповідно до ДОПНВ товарно - транспортна накладна має містити запис - «UN 3082». Речовина рідка, небезпечна для довкілля н.к.з. 9 ГПШ, небезпечно для довкілля. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачено ст. 132 - 1 КУпАП, відповідачем було складено поставу у справі про адміністративне правопорушення АР № 054742 від 05.09.2016 року та надано позивачеві для ознайомлення, при цьому роз'яснивши його права, про що свідчить підпис позивача у постанові. Згідно ДСТУ ГОСТ 30333:2009; 31340:2007, який визначає основні вимоги до паспорту безпеки хімічної продукції та відповідно до п. 4, такий паспорт має містити 16 розділів та кожен розділ повинен відповідати додатку А, а доданий до адміністративного позову документ, а саме паспорт № НОМЕР_5 не являється паспортом безпеки відповідно до якого можливо встановити, що це не небезпечний вантаж. Оскільки відповідно до ДОПНВ - 2015 олива М - 10 ДМ у кількості 2369 л. є речовина рідка, яка є небезпечною для навколишнього середовища, а тому відноситься до 9 - го класу небезпечних вантажів.

Згідно вимог ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім того згідно ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, ч.4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, врахувавши заперечення проти позову представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що адміністративний позов є необґрунтованим та не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.09.2016 року, близько 16 год. 40 хв. позивач по справі ОСОБА_1, керуючи автомобілем ГАЗ 5312, номерний знак НОМЕР_4, виконуючи свої трудові обов'язки, рухався по автодорозі М12 - 01, а саме здійснював перевезення до ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» моторну оливу М - 10ДМ, об'ємом 2369 літрів, де на 401 км. вказаної автодороги був зупинений інспектором роти № 3 БУПП у м. Вінниці лейтенантом поліції Чоповенком В.В.

Вказана обставина в силу ч. 3 ст. 72 КАС України не підлягає доказуванню, оскільки визнається сторонами, і у суду не виникає сумніву щодо достовірності цієї обставини та добровільності її визнання.

За результатами перевірки документів на вантаж, що представлено позивачем по справі ОСОБА_1 відповідачу по справі Чоповенку В.В., а саме товарно - транспортної накладної № 05/1 від 05 вересня 2016 року про перевезення ТОВ «Глобал нафта» замовнику ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» моторної оливи М - 10ДМ об'ємом 2369 літрів, відповідачем по справі Чоповенком В.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 054742 від 05.09.2016 року, якою встановлено, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ГАЗ 5312, номерний знак НОМЕР_3, 05.09.2016 року, о 16 год. 40 хв. на 401 кілометрі автодороги М12 - 01, перевозив небезпечний вантаж - оливу мінеральну /UN 3082/ з порушенням спеціальних правил, а саме з перевізними документами, що не відповідають вимогам правил ДОПНВ /дорожні правила перевезення небезпечних вантажів/, чим порушив п. 22.5 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, зазначене в ст. 132 - 1 КУпАП. Вказаною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Копію постанови позивач отримав на місці, про що свідчить його підпис в оскаржуваній постанові. (а.с. 6,7).

Згідно п.п. 1,2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів»: Небезпечний вантаж - речовини, матеріали, вироби, відходи виробничої та іншої діяльності, які внаслідок притаманних їм властивостей за наявності певних факторів можуть під час перевезення спричинити вибух, пожежу, пошкодження технічних засобів, пристроїв, споруд та інших об'єктів, заподіяти матеріальні збитки та шкоду довкіллю, а також призвести до загибелі, травмування, отруєння людей, тварин і які за міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за результатами випробувань в установленому порядку залежно від ступеня їх впливу на довкілля або людину віднесено до одного з класів небезпечних речовин; Небезпечні речовини - речовини, віднесені до таких класів: клас 1 - вибухові речовини та вироби; клас 2 - гази; клас 3 - легкозаймисті рідини; клас 4.1 - легкозаймисті тверді речовини; клас 4.2 - речовини, схильні до самозаймання; клас 4.3 - речовини, що виділяють легкозаймисті гази при стиканні з водою; клас 5.1 - речовини, що окислюють; клас 5.2 - органічні пероксиди; клас 6.1 - токсичні речовини; клас 6.2 - інфекційні речовини; клас 7 - радіоактивні матеріали; клас 8 - корозійні речовини; клас 9 - інші небезпечні речовини та вироби.

Вказаним законом також визначено поняття «перевізника небезпечного вантажу», яким є юридична (резидент і нерезидент) або фізична особа (громадянин України, іноземець, особа без громадянства), яка здійснює перевезення небезпечного вантажу. Так само вказаним законом визначено поняття, «перевезення небезпечних вантажів», що є діяльністю, що пов'язана з переміщенням небезпечних вантажів від місця їх виготовлення чи зберігання до місця призначення з підготовкою вантажу, тари, транспортних засобів та екіпажу, прийманням вантажу, здійсненням вантажних операцій та короткостроковим зберіганням вантажів на всіх етапах переміщення. (п.п. 6,8 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 8 вказаного Закону перевізник небезпечних вантажів з поміж іншого зобов'язаний: приймати небезпечні вантажі до перевезення, якщо вантаж і документи на нього відповідають встановленим вимогам.

Згідно п. 8 ч. 2 ст. 8 вказаного Закону перевізник також зобов'язаний надавати в установленому порядку необхідну інформацію про перевезення небезпечних вантажів іншим суб'єктам перевезення та органам, зазначеним у статтях 10, 15 і 16 цього Закону, в разі дорожнього перевезення - органам Національної поліції.

Згідно ст. 16 наведеного вище Закону до компетенції Національної поліції у сфері дорожнього перевезення небезпечних вантажів належить з поміж іншого здійснення контролю за безпекою дорожнього руху під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів, додержанням законодавства у зазначеній сфері.

Згідно ст.ст. 20, 25 Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів»: Перевезення небезпечних вантажів допускається за наявності відповідно оформлених перевізних документів, перелік і порядок подання яких визначається нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність транспорту. За порушення законодавства про перевезення небезпечних вантажів юридичні та фізичні особи несуть відповідальність згідно з законом.

Відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами визначено ст. 132 - 1 КУпАП.

Позивач оскаржує постанову відповідача серії АР № 054742 від 05.09.2016 року з тієї підстави, що моторна олива М - 10 ДМ, згідно Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів не відноситься до жодного із класів чи підкласів небезпечних вантажів. У цьому зв'язку суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.1.3.8. Європейської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів /надалі ДОПНВ - 2015/, зі змінами, які діють з 1 січня 2015 року: «Вещества классов 1 - 6.2, 8 и 9, кроме отнесенных к № ООН 3077 и 3082, отвечающие критериям, предусмотренным в пункте 2.2.9.1.10, в дополнение к их видам опасности классов 1 - 6.2,8 и 9 считаются веществами, опасными для окружающей среды. Прочие вещества, не отвечающие критериям какого - либо другого класса, но отвечающие критериям, предусмотренным в пункте 2.2.9.1.10, должны быть отнесены к № ООН 3077 или 3082, в зависимости от конкретного случая.

Згідно п. п. 2.2.9.1.10; 2.2.9.1.10.1.1. ДОПНВ - 2015, «Вещества опасные для окружающей среды. Вещества, опасные для окружающей среды, включают, в частности, жидкие или твердые вещества - загрязнители водной среды, а также растворы и смеси этих веществ.

П. 2.2.9.1.3. ДОПНВ - 2015 визначено, що: «Вещества и изделия, отнесенные к 9 классу, перечислены в таблице А главы 3.2.

В таблиці А глави 3.2., в свою чергу під № UN 3082 наведено: «Вещество жидкое, опасное для окружающей среды».

Враховуючи ту обставину, що моторна олива мінеральна М - 10 ДМ безперечно є речовиною рідкою, та небезпечною для навколишнього середовища, зокрема є небезпечною речовиною для водного середовища, тому при перевезенні вказана олива вважається небезпечним вантажем, на який поширюються правила ДОПНВ - 2015, щодо правил його перевезення в тому числі і щодо вимог до товарно - транспортної документації на перевезення.

Наказом МВС від 26.07.2004 № 822, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2004 р. за № 1040/9639 «Про затвердження Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів» затверджено Правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів, згідно п. 1.4. яких визначено, що небезпечні вантажі дозволено перевозити автомобільним транспортом тільки у випадках, якщо вони згідно з вимогами ДОПНВ і цих Правил допущені до перевезення та коли всі вимоги щодо перевезення таких вантажів виконані.

П. 9.2 Правил визначено, що товаротранспортний(і) документ(и) на небезпечні вантажі повинен (повинні) містити таку інформацію щодо кожної небезпечної речовини, матеріалу чи виробу, що пред'являються до перевезення: а) номер ООН, перед яким проставляються літери UN; б) транспортну назву, визначену відповідно до розділу 3.1.2 додатка А до ДОПНВ і в разі необхідності доповнену технічною назвою; в) для речовин і виробів 1-го класу небезпеки: номер підкласу і літеру групи сумісності та, якщо речовина чи виріб має додаткові види небезпеки, - номери зразків знаків небезпеки, зазначених для небезпечного вантажу у переліку небезпечних вантажів, наведеному в таблиці А глави 3.2 додатка А до ДОПНВ, що вказують на ці види небезпеки. Для речовин і виробів інших класів небезпеки: номери зразків знаків небезпеки, зазначені для небезпечного вантажу у переліку небезпечних вантажів, наведеному в таблиці А глави 3.2 додатка А до ДОПНВ.

Враховуючи викладене, суд не приймає до уваги твердження позивача, що олива моторна мінеральна М - 10ДМ не є небезпечним вантажем.

Як вбачається з товарно - транспортної накладної № 05/1 від 05.09.2016 року, при її заповненні вимоги п. 9.2. Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів не дотримано, відомості наведені в оскаржуваній постанові відповідають дійсності, оскільки відповідно до п.п. г, п. 2.1. ПДР України водій який керує транспортним засобом, що здійснює дорожнє перевезення небезпечних вантажів зобов'язаний пред'явити уповноваженій посадовій особі, що здійснює контроль у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху документацію відповідно до спеціальних правил.

Аналогічно не приймаються судом до уваги і твердження позивача про те, що доданий до адміністративного позову паспорт № НОМЕР_5 на «Масло моторное для автотракторных изделий марки М - 10 ДМ» є доказом того, що олива, яка перевозилась позивачем не є небезпечним вантажем, оскільки такий паспорт не являється паспортом безпеки відповідно до якого можливо встановити, що це не небезпечний вантаж.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд прийшов до переконання, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення позову не встановлено. Суб'єктом владних повноважень, посадовою особою якого складено оскаржувану постанову правомірність своїх дій перед судом доведено.

Оскільки позивач при зверненні до суду з цим позовом судовий збір не сплачував, оскільки звільнений від сплати в силу Закону та рішення у справі ухвалюється не на його користь, суд вважає що судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 11, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, 245, 251, 280, 293 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Вінниці Чоповенка Вадима Вікторовича, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції у м. Вінниці про визнання дій щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправними, визнання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі протиправною та скасування постанови серія АР № 054742 від 05.09.2016 року з закриттям провадження по справі - залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ: