Справа № 2а-892/10
Суддя: Демінська О. І.
Дата ухвалення: 2010-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа№2А- 892/2010
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 вересня 2010 року Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Демінської О.І., при секретарі - Міріченко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2010 року позивач звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з позовною заявою до Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Миколаївській області (далі відповідача) про скасування постанови ВЕ 190543 від 14.06.2010 року в справі про адміністративне правопорушення, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 85 грн. за правопорушення, передбачене ч.4 ст.121 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що 14.06.2010 року інспектором ДПС Коблевської роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови, позивача визнано винним в порушенні Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Шніетрів^Україня-мд 4&-жввтюь 2001 р. № 1306 (далі - ПДР), та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, розміром 85 грн.

Виходячи з постанови, ОСОБА_1 о 07 год. 00 хв. 14.06.2010 року, керуючи автомобілем «ВАЗ-2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на ділянці 174 км. автодороги Ул'янівка - Миколаїв, не був пристебнутий паском безпеки.

В позовні заяві позивач просив суд скасувати цю постанову, мотивуючи тим, що в зазначений у спірній постанові час, він дійсно, керував автомобілем, був пристебнутий ременем безпеки і рухався по польовій дорозі, поблизу с. Михайлівна Новоодеського району. На вимогу працівника ДАІ, він зупинився та вийшов з автомобіля, в якому крім позивача знаходився пасажир. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення позивач вказав що ПДР не порушував і ці обставини може підтвердити свідок, однак співробітник ВДАІ його пояснення проігнорував. В протоколі про адміністративне правопорушення позивач письмово зазначив, що зі змістом протоколу не згоден і вніс клопотання про розгляд справи за участі його захисника. Натомість працівник ДАІ, порушивши право позивача на юридичну допомогу, розглянув протокол на місці і виніс спірну постанову про накладення адміністративного стягнення.

В судове засідання позивач не з'явився, але надав письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просив справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоч був своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, але надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності та письмові заперечення на позов, де зазначив, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП є правомірним, відповідає вимогам діючого законодавства. На його думку, позивач вчинив адміністративне правопорушення, оскільки під час керування автомобілем не був пристебнутий ременем безпеки.

Ухвалою суду справа розглянута за відсутності представника відповідача, зважаючи на наявність достатніх доказів для вирішення справи по суті.

Вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно п.1 ч.І ст.18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам, підслідні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії ( п.З Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06.03.2008 року).

В судовому засіданні встановлено, що відносно позивача, посадовою особою відповідача - інспектором ДПС Коблевської роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_2 14.06.2010 року складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП - порушення правил користування ременями безпеки.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач в ході провадження у справі про адміністративне правопорушення надав посадовій особі відповідача письмове пояснення, в якому вказував на незгоду зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та заявив клопотання про розгляд справи у присутності свого захисника.

Перед винесенням постанови, враховуючи, що в протоколі про адміністративне правопорушення позивач ОСОБА_1 заперечував факт порушення ним ПДР, суб'єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростовували свідчення позивача, але таких доказів ні протокол, ні постанова не містять.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд вважає, що під час притягнення 14 червня 2010 року позивача до адміністративної відповідальності, було допущено суттєві порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так, судом встановлено, що 14 червня 2010 року було складено протокол про адміністративне правопорушення, скоєне ОСОБА_1, і одразу після його складення була винесена постанова ВЕ 190543 від 14.06.2010 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 85 грн. Вищенаведений протокол містить заперечення позивача по суті складеного стосовно нього протоколу та клопотання надати йому можливість скористатися юридичною допомогою.

Відповідно до ст. 268 КУпАП - особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою.

Таким чином, само по собі порушення права особи на користування юридичною допомогою при розгляді адміністративної справи є безумовною підставою для скасування рішення суб'єкта владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Про порушення права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на юридичну допомогу, свідчить розгляд адміністративної справи одразу ж після складення протоколу, всупереч клопотанню позивача про відкладення розгляду справи з метою забезпечення йому права на юридичну допомогу.

Крім цього, за наявності заперечення позивача, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення по суті правопорушення, відповідачем, всупереч вимогам ст.ст.283,284 КУпАП не наведено доказів, які б свідчили про скоєння позивачем правопорушення.

В ході розгляду адміністративного позову відповідач не скористався правом участі у розгляді справи та спростуванні вимог позивача надаючи суду відповідні докази щодо правомірності своїх дій на підтвердження вчинення позивачем зазначеного адміністративного правопорушення.

За обставин, коли відсутні докази самого факту порушення ПДР та винних дій або бездіяльності позивача, а також за умови порушення права позивача на юридичну допомогу, всупереч його клопотанню про відкладення розгляду справи з метою забезпечення йому права на таку допомогу, суд вважає, що відсутні і правові підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Тому необхідно позов задовольнити та скасувати спірну постанову.

У відповідності до ст. 94 КАС України судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Постанову ВЕ 190543 від 14 червня 2010 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 85 грн. за правопорушення, передбачене ч.4 ст.121 КУпАП визнати неправомірною та скасувати.

Постанова суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий: