Справа № 826/27413/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Сокар Енерджі Україна”

до

Енергетичної митниці ДФС України

про

визнання протиправними та скасування рішень

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Сокар Енерджі Україна” (далі по тексту – позивач, ТОВ “Сокар Енерджі Україна”) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Енергетичної митниці ДФС України (далі по тексту – відповідач, Енергетична митниця), в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 08 жовтня 2015 року №903060000/2015/000199/1 та №903060000/2015/000200/1, від 09 жовтня 2015 року №903060000/2015/000205/1, №903060000/2015/000209/1, №903060000/2015/000211/1, №903060000/2015/000212/1, №903060000/2015/000213/1.

В судовому засіданні 28 квітня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позову заперечив; за спільним клопотанням представників сторін на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ “Сокар Енерджі Україна” через брокера - ТОВ “Авантаж Інспект”, що діяв на підставі договору доручення на декларування товарів від 11 березня 2015 року №11-03/2015, подало до Енергетичної митниці попередні митні декларації в режимі імпорт, типу ІМ-40 ЕЕ від 09 вересня 2015 року №903060000/2015/002175, від 01 жовтня 2015 року №№903060000/2015/002952, від 30 вересня 2015 року №903060000/2015/002875, від 01 жовтня 2015 року №903060000/2015/002951.

Одночасно, до зазначених попередніх митних декларацій подані наступні документи: інвойс від 07 вересня 2015 року №2015-9/1, контракт №4 EEUK –Socar від 15 червня 2015 року з додатковою угода від 28 серпня 2015 року №4, договір про надання митно-брокерських послуг від 11 березня 2015 року №11-03/2015 та паспорти на продукцію.

Після надходження попередньо задекларованих товарів на митну територію України, з метою їх митного контролю та митного оформлення ТОВ “Сокар Енерджі Україна” подало до Енергетичної митниці митні декларації типу ТФ в режимі ІМ-40 від 15 вересня 2015 року №903060000/2015/002377, від 17 вересня 2015 року №903060000/2015/002471, від 18 вересня 2015 року №903060000/2015/002516, від 30 вересня 2015 року №903060000/2015/002881 з метою здійснення митного оформлення товару, а саме “паливо дизельне ЕВРО сорт С, виробник ООО “ЛУКОЙЛ-Волгограднефтепереработка”.

Вказаний товар ввезено позивачем на підставі контракту на поставку від 15 червня 2015 року №4 EEUK –Socar, укладеного між компанією “EMINENT ENERGY UK LIMITED” (Великобританія, Лондон) (продавець) та ТОВ “Сокар Енерджі Україна” (Україна, Київ) (покупець).

З метою завершення процедури митного оформлення товарів, декларантом позивача подано до Енергетичної митниці декларації в режимі ІМ-40 типу ДЕ від 08 жовтня 2015 року №903060000/2015/003145, №903060000/2015/003147, від 09 жовтня 2015 року №903060000/2015/003157 та типу ДТ від 09 жовтня 2015 року №903060000/2015/003167, №903060000/2015/003166, №903060000/2015/003168, №903060000/2015/003171.

На підтвердження заявленої митної вартості позивач надав копії наступних документів: залізничні накладні, інформація про біржові котирування, інвойс (попередній) від 07 вересня 2015 року №2015-9/1, інвойс (остаточний) від 01 жовтня 2015 року №2015-9/1-FINAL, контракт №4 EEUK –Socar від 15 червня 2015 року з додатковою угода від 28 серпня 2015 року №4, договір доручення на декларування товарів від 11 березня 2015 року №11-03/2015, декларації про походження товару №2015-9/1, паспорти на продукцію, сертифікати відповідності UA1.145.0020614-15, довідки про походження товару.

Посадовою особою Митного поста “Куп’янськ-енергетичний” Енергетичної митниці шляхом направлення електронних повідомлень, запропоновано декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості згідно з частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На виконання вказаних запитів митного органу, декларант позивача надав інформацію біржових організацій про вартість товару за котирувальний період з 01 вересня 2015 року по 30 вересня 2015 року та підтверджуючі якісні характеристики документи, згідно листів-відповідей від 09 жовтня 2015 року №№ 10-1, 10-2, 10-4, 10-8, 10-9, 10-10,10-11.

Крім того, ТОВ “Авантаж Інспект” стосовно обставин ненадання решти запитуваних документів зазначив, що постачальник не надає інформацію про умови контрактів з третіми особами у зв’язку з вимогою виконання умов комерційної таємниці постачальника.

За результатами розгляду наданих позивачем документів Енергетичною митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 08 жовтня 2015 року №903060000/2015/000199/1 та №903060000/2015/000200/1, від 09 жовтня 2015 року №903060000/2015/000205/1, №903060000/2015/000209/1, №903060000/2015/000211/1, №903060000/2015/000212/1, №903060000/2015/000213/1, якими скориговано митну вартість в бік її збільшення, а саме: за митною декларацією від 08 жовтня 2015 року №903060000/2015/003145 донарахування складає 5 995,98 грн.; за митною декларацією від 08 жовтня 2015 року №903060000/2015/003147 – 42 486,46 грн.; за митною декларацією від 09 жовтня 2015 року №903060000/2015/003157 – 17 884,39 грн.; за митною декларацією від 09 жовтня 2015 року №903060000/2015/003166 – 57 745,84 грн.; за митною декларацією від 09 жовтня 2015 року №903060000/2015/003167 – 5 884,08 грн.; за митною декларацією від 09 жовтня 2015 року №903060000/2015/003168 – 70 834,08 грн.; за митною декларацією від 09 жовтня 2015 року №903060000/2015/003171 – 5 776,47 грн., у зв’язку з тим, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності, а саме вартість товару в копії митної декларації країни відправлення від 22 серпня 2015 року №10006110/220815/0012647 складає 523,00 доларів США за тонну, а вартість в інвойсі від 01 жовтня 2015 року №2015-9-2-Final, який наданий разом з митною декларацією, складає 501,25 доларів США за тонну.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2015 року ТОВ “Сокар Енерджі Україна” перерахувало компанії “EMINENT ENERGY UK LIMITED” кошти в сумі 1 486 439,33 доларів США згідно інвойсу від 01 жовтня 2015 року №2015-9/1-FINAL до контракту від 15 червня 2015 року та додаткової угоди від 28 серпня 2015 року №4, що підтверджується копією платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах від 20 жовтня 2015 року №85.

12 листопада 2015 року ТОВ “Авантаж Інспект” звернулось до відповідача із заявою №12/11-1, в якій якою просило скасувати винесені Енергетичною митницею рішення про коригування митної вартості.

Одночасно для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів надано наступні документи: висновок ДП “Держзовнішінформ” від 29 жовтня 2015 року №4.3/630; лист-запит ТОВ “ТД “Сокар Україна” від 26 жовтня 2015 року №409; інформація біржових організацій (Platts) про вартість товару за котирувальний період з 01 вересня 2015 року по 30 вересня 2015 року; паспорти якості від 28 вересня 2015 року за № 11Л1511702, від 27 вересня 2015 року №11Л1511638; сертифікат відповідності від 24 квітня 2015 року №UA1.145.0020614-15; контракт на поставку від 15 червня 2015 року №4 EEUK –Socar; доповнення від 28 серпня 2015 року №4 до контракту на поставку від 15 червня 2015 року №4 EEUK –Socar; інвойс (остаточний рахунок) від 01 жовтня 2015 року №2015-9/1-FINAL; платіжне доручення від 20 жовтня 2015 року №85; ЕВМД типу ДТ від 02 жовтня 2015 року №903060000/2015/002974.

Листом від 20 листопада 2015 року № 28-70-1.03/25/2953 Енергетична митниця повідомила ТОВ “Авантаж Інспект”, що митним органом прийнято до уваги інформацію, яка міститься в документах, наданих з листом від 12 листопада 2015 року, разом з тим, перелік додаткових документів, за умови подання яких митна вартість може бути визнана митним органом, відображено в рішеннях про коригування митної вартості товарів; зазначені документи не були подані у якості додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. У зв’язку з цим відповідач не знайшов підстав для скасування рішень митного органу про коригування митної вартості.

Позивач не погоджується о оскаржуваними рішеннями, оскільки ним подано відповідачу всі документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів; подані документи не містять розбіжностей, а також документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В письмовому запереченні проти позову відповідач вказав про відповідність оскаржуваного рішення вимогам законодавства.

Окружний адміністративний суд міста Києва не погоджується з позовними вимогами ТОВ “Сокар Енерджі Україна”, виходячи з наступних мотивів.

Порядок визначення митної вартості імпортованих через митний кордон України товарів встановлений Митним кодексом України.

Стаття 4 Митного кодексу України визначає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. При цьому, декларант зобов’язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов’язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

У відповідності до норм частин першої-третьої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з частинами першою та другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п’ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частина п’ята статті 53 Митного кодексу України встановлює, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу наведених норм Митного кодексу України вбачається, що законодавець передбачив вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 Митного кодексу України, згідно з якою митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

В свою чергу, частинами другою-п’ятою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується, зокрема, у разі, якщо: щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; покупець і продавець не пов’язані між собою особи або хоч і пов’язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов’язаних із продавцем осіб для виконання зобов’язань продавця.

При цьому, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов’язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Так, зокрема, згідно з частиною першою статті 59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник (частина 2 статті 59 Митного кодексу України).

Відповідно до положень частини четвертої та п’ятої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов’язаний, зокрема: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п’ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов’язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до положень пунктів 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі №21-127а15, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляді цих товарів, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов’язковою, оскільки з цією обставиною закон пов’язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.

Вище встановлено, що 09 жовтня 2015 року відповідач звернувся до позивача з електронними повідомленнями, в яких зазначив про необхідність подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару у відповідності до пункту 3 статті 53 Митного кодексу України у зв’язку з наявними розбіжностями в поданих документах та митній декларації країни експорту, а саме запитано надати такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Проаналізувавши зміст зафіксованої митним органом розбіжності, а саме вартості товару, яка в копії митної декларації країни відправлення від 22 серпня 2015 року №10006110/220815/0012647 складає 523,00 долари США за тонну, та вартість в інвойсі від 01 жовтня 2015 року №2015-9-2-Final, який наданий разом з митною декларацією, складає 501,25 доларів США за тонну, та дослідивши надані сторонами документи, суд встановив наступне.

Митна вартість товару за митними деклараціями від 08 жовтня 2015 року №903060000/2015/003145, №903060000/2015/003147, від 09 жовтня 2015 року №903060000/2015/003157 та типу ДТ від 09 жовтня 2015 року №903060000/2015/003167, №903060000/2015/003166, №903060000/2015/003168, №903060000/2015/003171 заявлена декларантом позивача на рівні 501,25 доларів США за тонну на умовах поставки DAP-українсько-російський кордон.

За умовами контракту від 15 червня 2015 року №4 EEUK –Socar та додаткової угоди від 28 серпня 2015 року №4 до такого контракту, ціна на товар мала визначатися на підставі ціни, розрахованої відповідно до пункту 6.2 статті 6 додаткової угоди від 28 серпня 2015 року №4, а саме: в доларах США за метричну тонну; з використанням середнього значення з нижчих/середніх/найвищих значень котирувань, надрукованих протягом періоду з 01 вересня 2015 року по 30 вересня 2015 року, плюс премія 35 доларів США, за метричну тонну; з округленням цифрових показників до 2 знаків після коми, та виходячи з кількості поставлених товарів, що зафіксована у залізничних накладних.

Тобто, розмір ціни на імпортований товар залежить від обсягів постачання та розраховується за встановленою формулою. При цьому, з тексту додаткової угоди від 28 серпня 2015 року №4 вбачається, що сторонами контракту не конкретизовано один з показників такої формули, а саме не визначено яке із значень котирувань (нижче, середнє або вище) береться для обрахунку середнього значення біржових котирувань.

До митного оформлення ТОВ “Авантаж Інспект” надані спочатку інвойс (попередній рахунок) від 07 вересня 2015 року №2015-9/1, згідно якого узгоджено поставку товару в обсязі 3 000 тон на суму 1 602 060,00 доларів США (в тому числі за ціною 534,02 долари США за одну тонну), згодом інвойс (остаточний рахунок) від 01 жовтня 2015 року №2015-9/1-FINAL, де вказано про поставку товару в обсязі 2 965,645 тон на суму 1 486 439,33 доларів США (в тому числі ціною 501,00 долар США за одну тонну).

Фактично за даними залізничних накладних від 14 вересня 2015 року №20331590, від 15 вересня 2015 року №20336908, №20337150, від 29 вересня 2015 року № 20336977, від 06 жовтня 2015 року № 20444665, до пункту призначення поставлено товару в обсязі 2 066 054 кг, що відрізняється від відомостей про обсяг товару, що наведені в додатковій угоді від 28 серпня 2015 року №4, попередньому та кінцевому рахунках (інвойсах).

Одночасно відповідно до митної декларації країни відправлення від 22 серпня 2015 року №10006110/220815/0012647, посилання на яку містяться у вказаних вище залізничних накладних, та відомості про яку були у розпорядженні митного органу на момент митного оформлення імпортованого товару, вартість товару (“паливо дизельне ЄВРО, ґатунок С, вид III (ДТ-Л-К5)”, виробник - ООО “Лукойл-Волгограднефтепереработка”, становила 523,00 доларів США за одну тонну, тобто, за даними митної декларації країни експорту на ідентичний товар того ж самого виробника ціна визначена вищою.

В силу приписів статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов’язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

З огляду на зазначене, суд погоджується з доводами відповідача, що надані декларантом позивача документи у сукупності дають підстави для висновку про те, що заявлена митна вартість за ціною договору не базувалась на об’єктивних і документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

При цьому, суд розцінює дії митного органу щодо використання під час перевірки правильності визначення позивачем митної вартості імпортованого товару митної декларації країни експорту від 22 серпня 2015 року №10006110/220815/0012647, такими, що вчинені в межах наданих повноважень та не суперечать положенням статті 53 Митного кодексу України та нормам наказу Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року №689 “Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України”.

Таким чином, з огляду на суперечність поданих декларантом документів та наявність інформації щодо митної вартості ідентичних товарів, у митного органу були підстави для сумніву в правильності митної оцінки товару, у зв’язку із чим обґрунтовано запропоновано позивачу надати додаткові документи.

У свою чергу ТОВ “Сокар Енерджі Україна” витребувані митним органом документи не надало, що стало підставою для визначення митної вартості товару у способи, передбачені статтями 57, 59 Митного кодексу України.

При цьому, на думку суду, Енергетична митниця прийняла рішення, які ґрунтуються на митній вартості товару ідентичного імпортованому, який подається на експорт в Україну з тієї ж країни та тим же виробником. В якості прикладу відповідач наводить митну декларацію від 07 жовтня 2015 року №903060000/2015/3118, митна вартість за якою була самостійно визначена декларантом на рівні 523,00 доларів США за тонну за резервним методом на підставі митної декларації країни відправлення №10006110/220815/0012647. Обставини щодо наявності такої митної декларації від 07 жовтня 2015 року позивач під час судового розгляду не спростував.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про правомірність рішень від 08 жовтня 2015 року №903060000/2015/000199/1 та №903060000/2015/000200/1, від 09 жовтня 2015 року №903060000/2015/000205/1, №903060000/2015/000209/1, №903060000/2015/000211/1, №903060000/2015/000212/1, №903060000/2015/000213/1.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведена правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ “Сокар Енерджі Україна” задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю “Сокар Енерджі Україна” відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко