Справа № 524/6465/16-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 р.Справа № 524/6465/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.09.2016р. по справі № 524/6465/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції , Поліцейського роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції капрала поліції Чижика Ярослава Вікторовича

про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Кременчуці (далі по тексту - УПП у м. Кременчуці, перший відповідач), поліцейського 1-ї роти батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці капрала поліції Чижика Ярослава Вікторовича (далі по тексту - поліцейський УПП у м. Кременчуці Чижик Я.В., другий відповідач), в якому просив суд :

визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції капрала Чижика Я.В. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови серії ДР № 120722 від 21.08.2016 року - незаконним;

скасувати постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ДР № 120722 від 21.08.2016 року;

закрити провадження по справі.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26.09.2016 року по справі № 524/6465/16-а позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1 роти батальйону УПП Департаменту патрульної поліції капрала поліції Чижика Ярослава Вікторовича про скасування постанови задоволено частково.

Визнано незаконною та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР №120722 від 21.08.2016р., винесену поліцейським роти 1 батальйону УПП у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції капралом поліції Чижиком Ярославом Вікторовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Перший відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26.09.2016 року по справі № 524/6465/16-а скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що 21.08.2016 року позивач, керуючи автомобілем Toyota Avensis 2.0, у м. Кременчуці по просп. Полтавському, 2, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки при обгоні, чим порушив пп.1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 122 КУпАП. Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача було зафіксовано нагрудною камерою інспектора патрульної поліції, а саме, зафіксовано дату, час та номер запису, розмову з водієм, а також те, що у відповідності до ст.279 КУпАП інспектор представився, роз'яснив водію права та обов'язки, запропонував надати письмові пояснення, скористатися юридичною допомогою, роз'яснив порядок оплати та строки оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення водій погодився з вчиненням порушення Правил дорожнього руху, незгоди з діями відповідача не висловлював, надав пояснення, що вчинив порушення, оскільки попереду раптово загальмував транспортний засіб. Зазначені пояснення, зафіксовані камерою поліцейського, на думку першого відповідача, є належним та допустимим доказом по справі. З огляду на викладене, вважає оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення обґрунтованою, винесеною з дотриманням процесуальних норм, та не вбачає підстав для її скасування.

Позивач в надісланих до суду письмових запереченнях просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін. Стверджує, що відповідачем в апеляційній скарзі безпідставно зазначено про визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, в дійсності позивачем з моменту зупинки автомобіля працівниками поліції було повідомлено інспектора Чижика Я.В. про невизнання своєї вини в порушенні ПДР та намір оскаржити постанову в справі про адміністративне правопорушення в судовому порядку. Однак, інспектором поліції Чижиком Я.В., всупереч вимогам ст.258 КУпАП, не було складено протоколу про адміністративне правопорушення. У працівників патрульної поліції відсутній фото-відеозапис вчиненого позивачем правопорушення, відеозйомка була розпочата лише після зупинки автомобіля, від свідків правопорушення працівниками поліції відповідні пояснення відібрані не були. Тобто, факт порушення правил дорожнього руху працівниками поліції належним чином не зафіксований. Крім того, інспектором поліції Чижиком Я.В. у винесеній ним постанові у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача було невірно вказано про порушення вимог пп.11 розділу 33 ПДР, оскільки такого розділу та підрозділу в ПДР не існує.

Також позивач вказав, що 21.08.2016 року близько 18-00 год., рухаючись по пр. Полтавському у м. Кременчуці, здійснив обгін попутного автомобіля, жодних знаків про заборону обгону перед початком маневру не побачив, виїзд на зустрічну смугу руху здійснив, пересікаючи пунктирну роздільну лінію, і закінчив маневр, виїжджаючи на свою смугу руху на початку суцільної роздільної лінії. При цьому жодної аварійної ситуації не створював, іншим учасникам дорожнього руху не перешкоджав, а лише закінчував маневр. Після закінчення маневру, коли позивач уже рухався по своїй смузі, його зупинив працівник поліції та звинуватив позивача у тому, що останній нібито при обгоні перетнув суцільну роздільну лінію. Пояснення ОСОБА_1 другий відповідач не взяв до уваги та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення. З огляду на викладене, вважає вищевказану постанову такою, що підлягає скасуванню.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.08.2016 року поліцейським роти 1 батальйону УПП у м. Кременчуці капралом поліції Чижиком Я.В. винесено постанову серії ДР №120722 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП із застосуванням стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

В постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що 21.08.2016 року о 18:00 год. в м. Кременчуці на просп. Полтавський, 2, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом TOYОTA AVENSIS, номерний знак НОМЕР_1 перетнув суцільну смугу дорожньої розмітки при обгоні, чим порушив п.п. 11 Розділу 33 ПДР України.

Не погодившись із вказаною постановою про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання її незаконною та скасування, визнання протиправними дій другого відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наданими доказами не доведено правомірності прийнятого другим відповідачем рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій другого відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови, суд першої інстанції виходив з того, що другим відповідачем було дотримано процедуру розгляду справи, встановлену Кодексом України про адміністративні правопорушення, другий відповідач у спірних відносинах діяв в межах наданих йому законом повноважень.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що такі позовні вимоги не входять до компетенції суду адміністративної юрисдикції.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Виходячи зі змісту п.1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі по тексту - ПДР), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з пп.1.1. розділу 34 ПДР горизонтальна розмітка (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

За визначенням п.1.10 розділу 1 ПДР обгін - випередження одного або кількох транспортних засобів, пов'язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Як встановлено частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У відповідності до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 21.08.2016 року о 18 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом Toyota Avensis 2.0, рухаючись по проспекту Полтавському, буд.2 в м. Кременчуці, перетнув суцільну смугу дорожньої розмітки при обгоні, чим порушив п.п.11 розділу 33 ПДР України (а.с.7).

Колегія суддів вказує, що відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення, повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Разом з тим, другий відповідач в оскаржуваній постанові, викладаючи суть вчиненого водієм правопорушення, невірно зазначив, яку саме норму Правил дорожнього руху України було порушено позивачем.

Так, підпункт 11, про порушення якого зазначено у постанові, у розділі 33 ПДР «Дорожні знаки» відсутній.

Такий підпункт відсутній і у розділі 34 ПДР «Дорожня розмітка».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що другим відповідачем в оскаржуваній постанові невірно встановлена об'єктивна сторона правопорушення, яке ставиться у вину позивачеві.

Крім того, статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт вказує на порушення ОСОБА_1 пункту 1.1 розділу 34 ПДР та наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, посилаючись на те, що позивач при обгоні перетнув суцільну смугу дорожньої розмітки.

Разом з тим, слід відмітити, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту перетину позивачем суцільної смуги дорожньої розмітки при обгоні. Як вбачається з матеріалів справи, перетин автомобілем ОСОБА_1 суцільної смуги дорожньої розмітки жодним чином не зафіксовано.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не складався.

Враховуючи викладене, колегія суддів, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, зазначає, що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

На підтвердження викладених в оскаржуваній постанові обставин відповідачем надано суду диск з відеозаписом, який був досліджений судом першої та апеляційної інстанцій.

Зі змісту відеозапису вбачається, що розпочатий він був уже після зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1, а також те, що позивачу були роз'яснені його права та те, що будь-яких клопотань щодо отримання правової допомоги він не заявляв.

Однак, вказаний відеозапис не спростовує тверджень ОСОБА_1 про те, що він не порушував ПДР, оскільки на відеозаписі не зафіксовано здійснення позивачем обгону та перетину при цьому суцільної смуги дорожньої розмітки.

Як встановлено колегією суддів зі змісту відеозапису, інспектор патрульної поліції, починаючи розмову з водієм, не зазначив, яку норму ПДР та у який конкретно спосіб порушено ОСОБА_1, а відтак, у апелянта та у суду відсутні підстави однозначно стверджувати про те, що позивач, зазначивши під час розмови з інспектором, що «інших машин не було», визнав вчинення ним порушення п.1.1 розділу 34 ПДР.

Слід також відмітити, що інспектор, спілкуючись із водієм, зазначив про те, що ОСОБА_1 було вчинено багато порушень, однак, не послався на жодну норму ПДР та не міг визначитись, за яке саме порушення ПДР позивача слід притягати до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що поясненнями позивача, наданими в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, зафіксованими відеозаписом, беззаперечно підтверджено вину позивача та факт порушення, а саме свідомого протиправного порушення правил дорожньої розмітки.

Фотознімки ділянки дороги, надані відповідачами на підтвердження правомірності винесення постанови, не є доказом вчинення правопорушення ОСОБА_1, оскільки не підтверджують достеменно, що саме на зафіксованій ними ділянці дороги позивачем було здійснено обгін транспортного засобу.

Таким чином, факт здійснення позивачем обгону з перетином при цьому суцільної смуги дорожньої розмітки не зафіксовано ані протоколом, ані відеозаписом нагрудної камери поліцейського.

Колегія суддів відмічає, що в оскаржуваній постанові відсутні посилання і на те, що спірна подія, в якій інспектор патрульної поліції вбачав ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КАС України, сталася в присутності свідків, від яких би відбирались пояснення та показання яких могли б підтвердити або спростувати факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що порушення позивачем пункту 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КАС України, не підтверджено належними та допустимим доказами. Позивач заперечив вчинення даного правопорушення, тоді як відповідачі, будучи суб'єктами владних повноважень у спірних відносинах, не надали доказів правомірності прийнятого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв'язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 120722 від 21.08.2016 року підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду в цій частині не спростовують.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.09.2016р. по справі № 524/6465/16-а в частині задоволення позову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Жигилій С.П. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 06.12.2016 р.