Справа № 804/7040/16
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2016 р. Справа № 804/7040/16
ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 - реєстратора Реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа-1: Фермерське господарство «Дар», третя особа-2: товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро», третя особа-3: Відділ Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області про скасування рішення, -
24 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа-1: Фермерське господарство «Дар», третя особа-2: товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро», третя особа-3: Відділ Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області, в якому просить:
У відповідності до умов Договору, позивач передав, а товариство з обмеженою відповідальністю агрофірма «Олімпекс-Агро» прийняло в строкове платне користування належну позивачу земельну ділянку площею 5,620 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на чотири роки одинадцять місяців дев'ять днів з моменту реєстрації.
Вказані договори оренди земельних ділянок було зареєстровано державним реєстратором Реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції ОСОБА_5 ОСОБА_1 області.
Вказані дії потягли за собою повторну реєстрацію договорів оренди одного і того ж об'єкта оренди.
Позивач в обґрунтування посилається на Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до положень якого у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі якщо, зокрема, заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.
В судове засідання прибув представник позивача, та заявив клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідач та треті особи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце його проведення були повідомлені належним чином.
На адресу суду від першого заступника голови Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області надійшла заява, в якій останній повідомив, що розпорядженням голови Софіївської районної державної адміністрації від 10.11.2016 року №к-275/0/372-16 ОСОБА_4 звільнена з посади головного спеціаліста відділу з питань державної реєстрації Софіївської райдержадміністрації за власним бажанням.
Від представника третьої особи-3 на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі.
Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи вищевказане, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд встановив наступні обставини.
У відповідності до умов Договору, позивач передав, а товариство з обмеженою відповідальністю агрофірма «Олімпекс-Агро» прийняло в строкове платне користування належну позивачу земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на чотири роки одинадцять місяців дев'ять днів з моменту реєстрації.
Зазначені земельні ділянки були передані третій особі-2 за актом приймання - передачі земельних ділянок в день державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок, укладених між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю агрофірмою «Олімпекс-Агро».
На даний час договори оренди земельних ділянок не були достроково розірвані сторонами чи визнані судом недійсними, а земельні ділянки з оренди не повертались.
Вказані договори оренди земельних ділянок було зареєстровано державним реєстратором Реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції ОСОБА_4 відповідачем.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 06.10.1998 р. (далі Закон) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно ст. 2 Закону № 161-XIV відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно ч. 5 ст. 6 Закону № 161-XIV, право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ст. 13 Закону № 161-XIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У відповідності до ст. 16 Закону № 161-XIV, укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Згідно ч. 1 ст. 90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право, зокрема, продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину;
Статтею 210 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації.
Відповідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року, (далі Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV, державній реєстрації прав підлягають речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема, заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.
Для державних реєстраторів встановлений порядок проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, і останні зобов'язані діяти виключно у спосіб та у межах, передбачених таким порядком.
До 01.01.2013 року державна реєстрація договорів оренди земельних ділянок здійснювалася територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів.
Починаючи з 01.01.2013 року реєстрація права оренди земельних ділянок здійснюється структурними підрозділами Державної реєстраційної служби України, відповідно до указу Президента України «Про внесення змін до Положення про Державне агентство земельних ресурсів України від 05.10.2011 року №965/2011 із змінами та доповненнями, внесеними Указами Президента України від 03.01.2012 року №1/2012.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону № 1952-IV, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 27 Закону № 1952-IV, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката та інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.
Однак, як стверджує позивач, жодних договорів з Фермерським господарством «Дар» він не укладав.
У відповідності до ч.1 ст. 37 Закону № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).
Отже, враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваних рішень діяв не в межах наданих повноважень та не у відповідності до норм чинного законодавства України, а тому рішення останнього від 16.03.2016 року підлягають скасуванню.
Крім того, на підставі ст. 94 КАС України, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача судові витрати у сумі 1 102,42 грн.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Присудити на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області судові витрати у розмірі 1 102,42 грн. (одна тисяча сто дві гривні сорок дві копійки).
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 18 листопада 2016 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_2 ОСОБА_2 ОСОБА_2