Справа № П/811/1216/16
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року Справа № П/811/1216/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Кіровоградський ремонтний завод" (далі - позивач) до Управління Держпраці у Кіровоградській області (далі - відповідач) про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить суд скасувати постанову відповідача від 13.09.2016 року №11-01-064/0528-214.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач тривалий час є збитковим підприємством, який з вересня 2015 року фактично не мали замовлень та обігових коштів на банківських рахунках було обмаль, що дозволило б уникнути порушень стосовно своєчасної виплати заробітної плати. Протиправного умислу в діях керівника підприємства відносно порушень КЗпП України немає, так як він організовував підтримання господарської діяльності позивача на мінімальному рівні. Визначена відповідачем сума грошового зобов'язання зачіпає майнові інтереси позивача, безпідставно збільшуючи його кредиторську заборгованість.

Відповідачем до суду подано заперечення на адміністративний позов відповідно до змісту якого позовні вимоги не визнаються у повному обсязі, оскільки на підприємстві станом на 30.08.2016р. існувала заборгованість перед 66 працівниками за період з вересня 2015 року по лютий 2016 року у сумі 543, 4 тис. грн. у тому числі вже перед 5 звільненими у загальній сумі 47,2 тис. грн. Також, на момент проведення перевірки заробітна плата за липень та перша половина серпня 2016 року теж не виплачена, що свідчить про систематичне порушення вимог ст. 115 КЗпП України. Підприємством був виконаний договір закупівлі послуг для Міністерства оборони України, за рахунок чого у квітні та серпні поточного року була погашена частково заборгованість по заробітній платі минулих років та частково поточного року у загальній сумі 1504,7 тис. грн., а також сплачено податки та обов'язкові платежі у загальній сумі 687, 9 тис. грн., а також сплачено податків та обов'язкових платежів у загальній сумі 687,9 тис. грн. Також, відповідно до наданої інформації про контрольні показники з питань оплати праці за період з 01.03.2016 року по 30.08.2016 року грошові надходження на рахунки підприємства склали 4133,1 тис. грн. При цьому на виплату заробітної плати використано 1506,1 тис. грн. або 36,4% (з них на виплату компенсації за порушення строків виплати заробітної плати 489,6 тис. грн. або 11,84%), на сплату податків та обов'язкових платежів - 689,2 тис. грн. або 16,7%, на проведення розрахунків з постачальниками та кредиторами - 1250,5 тис. грн. або 30,2%.

Крім того станом на 01.02.16 року на рахунках підприємства був залишок коштів у сумі 2,2 тис. грн. підприємство на виплату заробітної плати та виплату податків і обов'язкових платежів в період з 01.03.2016 по 30.08.2016 рік використано коштів на загальну суму 2195,3 тис. грн. Всього підприємством використано на суму 3445,8 тис. грн. Тобто станом на 30.08.2016р. на рахунках підприємства залишок коштів складає 687,3 тис. грн., які могли бути використані на погашення заборгованості з виплати заробітної плати. Таким чином, на підприємстві заробітна плата виплачується не в першочерговому порядку, що є порушенням вимог ч.3 ст.15 Закону України «Про оплату праці» щодо виплати заробітної плати в першочерговому порядку. Тому доводи позивача є безпідставними, а постанова про накладення штрафу є правомірною і відповідає вимогам чинного законодавства (т.1 а.с.54-57).

Представником позивача подано клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження, проти якого представник відповідача не заперечував (а.с.228).

Відповідно до вимог ч. 4 статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

При цьому, згідно із ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, суд дійшов висновку про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в справі документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно й повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що згідно направлення №846-08/02.5 від 29.08.2016 року посадовими особами Управління Держпраці в Кіровоградській області було проведено позапланову перевірку додержання Державним підприємством "Кіровоградський ремонтний завод" законодавства про працю, за наслідками якої складено акт за №11-01-064/0528 від 31.08.2016 року.( т.1 а.с.59-72).

На підставі даного акту посадовою особою Управління Держпраці в Кіровоградській області винесено постанову за №11-01-064/0528-214 від 13.09.2016 року, якою накладено на позивача штраф у розмірі 4350 грн. (т.1 а.с.58).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, підставою для винесення відповідачем оскаржуваної постанови за №11-01-064/0528-214 від 13.09.2016 року слугували порушення позивачем положень ст.115, 116 КЗпП України та ч.1 ст.15, ч.1 ст.24 ЗУ «Про оплату праці» (т.1 а.с.58).

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

За приписами ч.5 ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Статтею 24 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Так, позивач, в обгрунтування невчасної виплати працівникам заробітної плати, зазначив, що не мав своєчасного фінансування підприємства з боку міністерства оборони України за виконані роботи та керівник організовував підтримання господарської діяльності підприємства. Проте, згідно вимог трудового законодавства оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно вимог ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд зазначає, що суб'єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки посилання позивача на те, що не з його вини скрутне фінансове становище підприємства стало об'єктивною причиною для порушення вимог ст.115, 116 КЗпП України та ч.1 ст.15, ч.1 ст.24 ЗУ «Про оплату праці» не заслуговують на увагу та не ґрунтуються на вимогах Закону.

Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 159- 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її оголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Л.І. Хилько