Справа № 805/3870/16-а
Суддя: Молочна І. С.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 р. Справа №805/3870/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 11:10

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Молочної І.С.

при секретарі судового засідання Зимі М.О.

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку (грошового забезпечення), -

встановив:

До Донецького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі позивач) з позовом до ОСОБА_4 міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі відповідач), та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 10.11.2016 року, просить суд:

- стягнути з ОСОБА_4 міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за невикористану відпустку у 27 діб (під час розгляду справи представник позивача уточнив тривалість невикористаної відпустки) за 2014 рік;

- стягнути з ОСОБА_4 міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_3 середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільнені з 01.12.2014 року про день ухвалення судового рішення відповідно до ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при звільненні з органів внутрішніх справи з ним не було проведено повного розрахунку, зокрема, відповідачем не виплачено грошову компенсацію за невикористані 28 діб відпустки за 2014 рік.

За таких обставин ОСОБА_3 вважає, що як грошова компенсація за невикористану відпустку так і середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільнені з 01.12.2014 року має бути стягнуто з ОСОБА_4 міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, що, в свою чергу, буде належним способом захисту й відповідно відновленням порушеного права та охоронюваного законом інтересу останнього.

ОСОБА_4 міський відділ (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області проти задоволення адміністративного позову заперечив з підстав, що викладені в письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи.

Так, зокрема, відповідач зазначає, що позивач не скористався своїм правом на відпустку в 2014 році, а саме не писав рапортів про її надання або ж рапортів на здійснення грошової компенсації за її невикористання.

Крім того, ОСОБА_4 міський відділ (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області стверджує, що з 01.08.2014 року ОСОБА_3 припинено виплату грошового забезпечення на підставі наказу від 12.08.2014 року №512 «Про припинення виплат грошового забезпечення працівникам міськвідділу».

В той же час, відповідач у своїх письмових запереченнях стверджував про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України, оскільки останні не поширюють свою дію на правовідносини, що виникли з приводу проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

За таких обставин, ОСОБА_4 міський відділ (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Донецький окружний адміністративний суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України №416 о/с від 01.12.2014 року «По особовому складу» відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік) за пунктом 63 «є» (за порушення дисципліни) старшину міліції ОСОБА_5 помічника оперативного чергового чергової частини штабу ОСОБА_4 міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 01 грудня 2014 року.

Підставою для прийняття вищевказаного наказу є наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ в області від 28.11.2014 року №1983.

Як слідує з матеріалів справи, 27.09.2016 року позивач звернувся до відповідача з інформаційним запитом, в якому просив надати повну інформацію щодо проведеного з ним розрахунку при його звільненні, зокрема чи було виплачено йому грошову компенсацію за невикористану відпустку, якщо ні то вказати в зв'язку з чим та й, відповідно, провести повний розрахунок, у разі його не здійснення.

За наслідком розгляду вказаного вище запиту, заявнику надано довідку про нарахування і виплату грошового забезпечення при звільненні відповідно до якої, компенсація за невикористану частину чергової відпустки за 2014 рік не проводилася в зв'язку з відсутністю наказу про кількість днів невикористаної частини чергової відпустки.

В подальшому, 17.10.2016 року позивач повторно звернувся до відповідача з проханням провести повний розрахунок відповідно до діючого законодавства.

ОСОБА_4 міський відділ (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України від 27.10.2015 року №26417/201/062016 повідомив ОСОБА_3 про те, що повний розрахунок відповідно до діючого законодавства з ним проведений.

Позивач не погоджується з вказаними обставинами, вважає, що повний розрахунок з ним проведено не був, з огляду на що наявні підстави для його стягнення в судовому порядку і як наслідок підстави для стягнення середнього заробітку заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільнені з 01.12.2014 року.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Так, Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 року №565-XII (далі Закон №565-XII) визначено, що міліція в Україні - це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону №565-XII порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати. (ч. 1 ст. 19 Закону №565-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №565-XII фінансування і матеріально-технічне забезпечення міліції здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, коштів, які надходять на підставі договорів від міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних органів, підприємств, установ, організацій і громадян, а також інших джерел, не заборонених законодавством.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 1294) передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року №114 затверджено «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» (далі Положення №114), яке визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки.

Згідно п. 10 розділу II Положення №114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Відповідно до довідки ОСОБА_4 міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 31.10.2016 року залишок невикористаної відпустки складає 27 діб.

Тобто, фактично відповідач не заперечує факт невикористаної позивачем відпустки за 2014 рік та не виплату грошової компенсації позивачу за її не використання.

Проте, обґрунтовуючи заперечення проти позову ОСОБА_4 міський відділ (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України стверджує, що ОСОБА_3 не писав рапортів про надання відпустки або ж рапорту на здійснення грошової компенсації за її невикористання.

Пунктом 49 розділу VI Положення № 114 передбачено, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються відпустки: а) чергові; б) короткострокові; в) через хворобу; г) канікулярні; д) у зв'язку із закінченням навчальних закладів системи Міністерства внутрішніх справ; є) додаткові та соціальні (по вагітності, родах і догляду за дитиною), творчі, у зв'язку з навчанням.

Чергова відпустка надається особі рядового або начальницького складу, як правило, до кінця робочого року (п. 52 розділу VI Положення № 114).

В контексті приписів п. 56 розділу VI Положення № 114 особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров'я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.

Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

З вказаного слідує, що п. 56 Положення № 114 встановлений вичерпний перелік підстав звільнення з органів внутрішніх справ, при яких особа має право на компенсацію за невикористану відпустку.

Поряд з цим, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 року №499, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за №205/14896 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі Інструкція №499), яка визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Згідно п 3.4.8 Інструкції №499 за бажанням особи їй надається чергова відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку в разі звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до законодавства.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не скористався своїм правом на відпустку у 2014 році, доказів щодо написання рапортів про надання чергової невикористаної відпустки або на компенсацію днів невикористаної відпустки до суду не надав.

Водночас, суд звертає увагу, що позивача звільнено за пунктом 63 «є» Положення №114, тобто за порушення дисципліни, а тому, в контексті приписів п. 56 розділу VI Положення №114 не має право на одержання цієї компенсації.

Тобто, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у позивача відсутнє право на отримання зазначеного виду грошової компенсації, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Разом з цим, враховуючи те, що в ході розгляду справи не встановлено обставин не виплати позивачу належного йому грошового забезпечення, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь позивача середнього заробітку (грошового забезпечення) з 01.12.2014 року по день ухвалення судового рішення відповідно до ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову в цілому.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте всупереч вказаній нормі не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги.

Керуючись ст. 9, 71, 159, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, Донецький адміністративний суд , -

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частина проголошені у судовому засіданні.

Повний текст постанови виготовлено 07 грудня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Молочна І. С.