Справа № 185/3127/16-а
Суддя: Врона А. О.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/3127/16-а
Провадження № 2-ав/185/3/16
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2016 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Врони А.О., розглянувши у порядку письмового провадження питання про відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі №256/9050/13-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

18 березня 2016 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла ухвала Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2016 року про відновлення втраченого судового провадження у справі № 259/9050/13-а (2а/256/24/2014) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 червня 2014 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м.Донецька про зобов`язання вчинити певні дії.

Вказану справу витребувано з Калінінського районного суду м.Донецька, проте до Вищого адміністративного суду України справа не надійшла.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2016 року вказану справу витребувано з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, проте з Калінінського районного суду м.Донецька до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області справи не надходили.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі №256/9050/13-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька про зобов`язання вчинити певні дії виходячи з наступних підстав.

Витребувати необхідні документи для відновлення втраченого судового провадження у позивача не вбачається можливим, оскільки згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Донецькій області Касьяненко Ігор Вікторович зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться.

Відповідач, Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м.Донецька, на неодноразові запити суду не надав жодних документів.

Судом було направлено запит до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, проте в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області відсутні жодні документи, які стосуються справи № 259/9050/13-а (2а/256/24/2014) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька про зобов`язання вчинити певні дії.

Єдиний державний реєстр судових рішень містить наступні документи у справі №256/9050/13-а, а саме ухвалу Калінінського районного суду міста Донецька від 26 листопада 2013 року, постанову Калінінського районного суду міста Донецька Донецької області від 27 березня 2014 року, ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2014 року, постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2014 року.

Ухвалою Калінінського районного суду міста Донецька від 26 листопада 2013 року у справі № 256/9050/13-а відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінськомурайоні м. Донецька про зобов`язання вчинити певні, призначено по адміністративній справі попереднє судове засідання на 17 грудня 2013 року на 16:00 годин в приміщенні суду (м. Донецьк, пр. Миру, 50);

Згідно постанови Калінінського районного суду міста Донецька Донецької області від 27 березня 2014 року у справі № 256/9050/13-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м.Донецька, про зобов`язання вчинити певні, суд встановив та вирішив:

«Позивач звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька, про зобов`язання вчинити певні дії зазначивши, що він отримував пенсію за вислугу років з 21.01.1990 року та перебував на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, отримував пенсію в розмірі 2000,93 грн. Після досягнення пенсійного віку позивач, з метою переходу на цивільну пенсію за віком, звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька для надання обґрунтування доцільності переходу з військової пенсії на пенсію за віком. Листами від 22.02.2013 року № 49/К-07(13)-01-04 та 09.04.2013 року № 96/К-07(13)-01-01 позивача було повідомлено про недоцільність переходу на пенсію за віком, оскільки після переходу розмір пенсії буде складати 1912,55 грн., що є менше ніж військова пенсія. Такий самий розмір пенсії підтримується в листі ПФУ Донецької області № 1306.М.01 від 22.06.2013 року. 16.10.2013 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перехід на пенсію за віком. 22.10.2013 року відповідачем Управлінням ПФУ в Калінінському районі м. Донецька було прийняте рішення № 196 про відмову в зарахуванні до страхового стажу в льотному нарахуванні періоду проходження військової служби з 12.06.1985 року по 04.07.1988 року в званні майора. В обґрунтування відповідач посилався на Постанову Ради Міністрів СРСР від 25.03.1968 року № 181, та п. 5 Заключних положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також було прийняте рішення про обчислення заробітної плати при переведенні з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), за 2007 рік. В обґрунтування відповідач посилався на абз.2 п.п.3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р. № 3668), яким передбачено, що при переведенні з одного виду пенсій на інший, обчислення заробітної плати (доходу) здійснюється із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховується під час здійснення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Крім того, відповідач посилався на те, що якщо пенсія за вислугу років відповідно до Закону № 2262 була призначена до 01.01.2007 року, то заробітна плата для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначається з урахуванням пункту 1 Постанови КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту населення» від 23.04.2012 року № 327, тобто із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні за 2007 1197,91 грн. Таким чином, після переходу на пенсію за віком позивачеві нарахована пенсія в сумі 1 942,90 грн. З цих підстав, позивач вважає, що відповідач прийняв незаконне рішення, що порушує законні пенсійні його права, дії відповідача спрямовані на порушення пенсійного законодавства, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до ч.3 ст. 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого Законом. Згідно до п.1 ст. 10 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. У відповідності до абз.1 п. 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. У відповідності до абз.2 п. 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Тобто, при переведенні з одного виду пенсії на інший пенсія нараховується із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії тільки за умови бажання заявника. Якщо заявник не бажає застосовувати показник за 2007 рік, то пенсія призначається у відповідності до абз.1 п. 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто - переведення здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду, тобто по стажу та заробітній платі, середні показники яких визначаються на день звернення до ПФУ. Відповідач посилався на застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік, виходячи з п.1 Постанови КМ України від 23.04.2012 року № 327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення». Даний пункт Постанови КМУ визначає: пенсії, призначені (перераховані) до 2008 року із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2005 - 2006 роки відповідно до Законів України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей) та із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2003 - 2006 роки відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", перераховуються із застосуванням показників відповідно середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік та середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік. Пенсії особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, призначені до 2007 року відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" без застосування показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, перераховуються у порядку, встановленому абзацом першим цього пункту, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік. Тобто, п.1 Постанови КМУ регулює застосування показника за 2007 рік лише у випадку перерахування пенсії. В свою чергу, позивач зазначив, що не має намір здійснювати перерахування пенсії, а вважає за необхідне здійснити перехід з одного виду пенсії на інший. Таким чином, позивач вважає, що відповідач повинен, у разі переходу з одного виду пенсії на інший, враховувати загальні норми, визначені ст. 40 Закону, згідно до ч.2 ст. 40 Закону, для визначення розміру пенсії враховується середня заробітна плата (дохід), з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Позивач, керуючись чинним пенсійним законодавством України, яке передбачає, що для обчислення розміру пенсії враховується тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу), незважаючи на незадовільним стан здоров`я, весь час після виходу на пенсію за вислугу років працював та працює до теперішнього часу, з його заробітної плати сплачуються податки, у тому числі до ПФУ України. З 04.01.2005 року позивач працює в ДП «Донецький облавтодор» ВАТ «Автомобільні дороги України» на посаді провідного інженера по спеціальній роботі та цивільної оборони, з 01.04.2009 року переведений провідним спеціалістом по режиму секретності. Позивач останні три роки отримує заробітну плату в наступних розмірах: за 2010 рік 66 876,61 грн.; за 2011 рік 86839,75 грн.; за 2012 рік 107794,59 грн. Отже, для визначення розміру пенсії позивачеві необхідно враховувати середню заробітну плату (дохід), з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії: позивач звернувся у 2013 році, отже середня заробітна плата становить приблизно 7265,00 грн. Позивач вважає, що обчислення розміру пенсії йому у відповідності до чинного пенсійного законодавства України потягло б за собою нарахування позивачеві пенсії в значно більшому розмірі, ніж той, який було нараховано на даний час. У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу); державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків. Отже, на законодавчому рівні закріплено принцип рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Позивач належним чином виконував свій обов`язок стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 1990 року, працюючи та отримуючи заробітну плату, сплачував та сплачує з неї страхові внески; натомість, його позбавлено права на рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат. Позивач зазначив, що все це свідчить про те, що відповідач, приймаючи рішення стосовно застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік, порушує права позивача, а відтак, є підстави для скасування даного рішення та зобов`язання відповідача нарахувати позивачеві пенсію у відповідності до чинного пенсійного законодавства України. Стосовно питання щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу в льотному нарахуванні періоду проходження військової служби з 12.06.1985 року по 04.07.1988 року в званні майора, позивач зазначив наступне. В обґрунтування відповідач посилається на Постанову Ради Міністрів СРСР від 25.03.1968 року № 181 та п.5 Заключних положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та дійшов висновку, що надана довідка від 22.08.2012 року № 3/244992 передбачає відомості про нарахування майору ОСОБА_1 вислуги років в пільговому нарахуванні «рік за два» та не підтверджує розповсюдження на позивача пільг по нарахуванні стажу роботи, передбаченого для працівників Крайньої Півночі згідно до Указів від 10.02.1060 року та від 26.09.1967 року. Згідно до архівної довідки від 22.08.2012 року, яка додана до матеріалів справи, позивач на підставі наказу командира 605 кулеметно-артилерійського полку 18 кулеметно-артилерійської дивізії по стройовій частині № 139 від 13 червня 1985 року - з 12 червня 1985 року був зарахований до списків особового складу частини (п. Гірський, Курильський район, Сахалінська область) і визначено в наказі, що вислуга років обчислюється у пільговому обчисленні «один рік за два». Позивач знаходився на військовій службі з 12.06.1985 року по 04.07.1988 року, тобто 3 роки 24 дні, пільговий стаж складає 6 років 1 місяць 18 днів. Згідно до архівної довідки від 03.12.2012 року № 9/63/К-2680, майора ОСОБА_1 призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 047 від 30.08.1988 року на посаду заступника командира військової частини НОМЕР_2 з політичної частини, прибулого для подальшого проходження служби з в/ч НОМЕР_3 селища Барабаш Хасанського району Приморського краю, з 5 вересня 1988 року зарахувати до списків особового складу частини, на всі види постачання і вважати таким, що приступив до посади. З 24 січня 1990 року виключити зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направити на облік в Калінінський РВК м. Донецька». Стаж складає 16 місяці 19 днів. Відповідач дійшов висновку, що позивач не підпадає під дію Постанови ради Міністрів СРСР від 25.03.1968 року № 181, яке визначає порядок нарахування пільгового стажу для солдатів, матросів, сержантів, старшин та військових будівельників. Але на позивача дана постанова не розповсюджується, оскільки позивач проходив військову службу офіцером в званні майора. На позивача розповсюджуються наступні нормативні акти: Постанова Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1982 року № 986 «Положення про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та їх сімей», а саме: п.55 п. п «г» абзац 2 визначає, що окремі періоди служби при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, призначених відповідно за пунктами 4 і 16) зараховуються на пільгових умовах: один місяць служби за два місяці: у Камчатській області, на території Північно-Евенського району Магаданської області, яка раніше входила до склад Коряцького автономного округу Камчатської області, в Чукотському автономному окрузі Магаданської області, на Курильських островах і островах Берингового моря в період з 14 вересня 1945 року; Постанова Ради Міністрів СРСР від 15.12.1990 року № 1290, а саме Додаток № 1 розділ 2 Віддалені місцевості СРСР, в яких служба зараховується до вислуги років на пільгових умовах, - один місяць служби за півтора місяця: в Приморському краї - на території Тернейського району на північ від річки Самаргі - з 25 червня 1949 року, а на решті території краю - з 1 січня 1985 року. Отже, позивач зазначив, що в період проходженні військової служби в званні майора підпадає під дію цілої низки нормативних актів, які визначають, що йому повинні законно зараховувати пільговий стаж наступним чином: за працю в Курильському районі - з 12.06.1985 року по 04.07.1988 року стаж зараховується як один місяць служби за два; за працю в Приморському краю - з 05.09.1988 року по 24.01.1990 року стаж зараховується як один місяць служби за півтори. Таким чином, позивач вважає, що страховий стаж має бути збільшений на 3 роки 9 місяців. З цих підстав, позивач просив суд, зобов`язати відповідача провести нарахування йому пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, зобов`язати відповідача визнати страховий стаж з 12.06.1985 року по 04.07.1988 року як пільговий та враховувати як один місяць служби за два, зобов`язати відповідача визнати страховий стаж з 05.09.1988 року по 24.01.1990 року, як пільговий та враховувати як один місяць служби за півтори та стягнути з відповідача витрати, пов`язані з розглядом справи.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду в Калінінському районі м. Донецька надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень і способом, що передбачені Конституцією і Законами України. Органи Пенсійного фонду України здійснюють: призначення пенсії, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, виплату пенсії. Враховуючи, положення ч. 2 ст. 19 Конституції України, Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька не може провести нарахування пенсії за віком, а може лише призначити пенсію за віком або перевести на пенсію за віком в порядку переведення з одного виду пенсії на інший. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній систем і призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. Відповідно до ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Таким чином, Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька здійснило саме переведення позивача з одного виду пенсії на інший, а не призначення пенсії, і таким чином, не може застосовувати при переведенні з одного виду пенсії на інший порядок, який застосовується при призначенні пенсії. Більше того, позивач звернувся саме за переведенням на інший вид пенсії, а не із заявою про призначення йому пенсії. Таким чином, вимога позивача зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька провести нарахування пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року що передують року звернення за призначенням пенсії за віком не відповідає вимогам Закону та не може бути задоволена, з огляду на відсутність факту звернення відповідача за призначенням пенсії за віком та з огляду на відсутність в Управління повноваження щодо нарахування пенсії за віком. Відповідно до положень ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при переведенні особи з одного виду пенсії на інший застосовується показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Тобто пенсія може бути призначена лише вперше. Повторне призначення пенсії чинним законодавством не передбачене, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, не може бути здійснене Управлінням Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька. Пенсія позивачу призначена до 2008 року, і згідно з п. 1 Постанови КМУ від 23.04.2012 року № 327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, яким пенсія призначена до 2008 року, перераховується із застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну особу в цілому по Україні за 2007 рік. - 1197.91 грн., при проведенні такого розрахунку (обчислення) застосовується показник середньої заробітної плати у середньому на одну особу в цілому по Україні за 2007 рік. Відповідно до ст. 45 ч. 3, абз. 2 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Твердження позивача про те, що при переведенні з одного виду пенсії на інший пенсія нараховується із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії тільки за умови бажання заявника є наслідком неправильного розуміння ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Застосування показника середньої заробітної плати є імперативним правилом. За бажанням особи здійснюється переведення з одного виду пенсії на інший, а ст. 40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає випадки, коли може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу: для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв. Позивач просить суд зобов`язати Управління визнати страховий стаж за певний період служби як пільговий. Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж це період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі не меншій ніж мінімальний страховий внесок. Обчислення страхового стажу проводиться в місяцях, які враховуються один за один, оскільки, виходячи із законодавчого визначення страхового стажу, неможливо сплачувати страхові внески інакше, ніж щомісячно. Відповідно до положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при переході на пенсію за віком враховується саме страховий стаж, і не передбачено врахування вислуги років. Відповідно, вислуга років та страховий стаж не тотожні поняття. Відповідно до п. 1 ст. 10 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має право одночасно на два різні види пенсії, призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Позивач за його заявою був переведений на пенсію за віком. В той же час позивач просить суд, щоб обчислення пенсії щодо нього здійснювалось за правилами, передбаченими двома різними видами пенсійного забезпечення одночасно, що прямо суперечить положенням п. 1 ст. 10 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З цих підстав, Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька просило суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька, про зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 137 КАС України, під час судового розгляду змінив позовні вимоги, зазначивши, що він надав до відповідача заяву про перерахунок пенсії на підставі довідки з Центрального архіву Міністерства оборони РФ від 05.04.2013 року, відповідно до якої встановлено, що позивач проходив службу у військовій частині польової пошти 25706 з 15.08.1978 року по 15.10.1983 року, отримував грошове забезпечення (заробіток) у радянській валюті (рублі) та іноземній валюті (форинти Венгрія). Також 13.12.2013 року позивач отримав в управлінні НБУ в Донецькій області довідку про курси радянського рубля та угорського форинта за період з 01.08.1978 року по 31.10.1983 року. Наприкінці грудня 2013 року позивач отримав від відповідача рішення № 234 від 17.12.2013 року про відмову в перерахунку пенсії, на підставі ст. 41 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зазначаючи при цьому, що раніше діючим законодавством України не було передбачено обчислення розміру пенсії особам, які працювали за кордоном, із заробітку, отриманого в іноземній валюті, чи із заробітку, виплаченого в інвалютних карбованцях. Але з чим погодитися не можна, оскільки дане суперечить законодавству. Так, згідно до ст. 40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв. Отже, розмір заробітної плати (доходу) за 60 календарних місяців підряд до 01.07.2000 року впливає на визначення коефіцієнту, який враховується для визначення розміру пенсії. Згідно до п. 2 ч.1 ст. 41 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум. Позивач проходив військову службу у військовій частині ЮГВ та отримував заробітну плату (дохід) у радянській валюті та інвалюті. У відповідності до п.15 Постанови від 25.12.1974 року № 365 «Про затвердження правил про умови праці радянських робітників за кордоном», оплата праці робітників, направлених за кордон на роботу в заклади СРСР, здійснюється в: а) радянській валюті, б) іноземній валюті, виходячи з встановлених окладів та надбавок до них. Згідно до Постанови Політбюро ЦК КПСС від 1968 року № П108/4, матеріальне забезпечення військовослужбовців, робітників і службовців військ Радянської Армії, які тимчасово перебувають на території ЧССР, про допомоги військовослужбовців, що отримали поранення, і сім`ям військовослужбовців, загиблих при наданні допомоги Чехословаччини, визначено, що забезпечення особового складу Радянських військ, які тимчасово перебувають на території ЧССР, грошовим утриманням та заробітною платою в радянських рублях і іноземній валюті, виробляти в розмірах і в порядку, встановлених постановами Ради Міністрів СРСР від 28.01.1958 року № 111-48 і від 02.08.1965 року № 596-22 для особового складу Південної Групи Військ. Таким чином, як слідує з архівної довідки, позивач проходив військову службу у військовій частині ЮГВ, та отримував грошове забезпечення в радянській валюті та іноземній валюті. Отримання заробітку (доходу) військовим у двох валютах передбачено законодавством, яке діяло у той час, та яке давало право на отримання пенсії. Відповідно, посилання відповідача у рішенні про відмову на те, що ЗУ «Про пенсійне забезпечення» не було передбачено обчислення розміру пенсії особам, які працювали за кордоном, із заробітку, отриманого в іноземній валюті, чи із заробітку, виплаченого в інвалютних карбованцях, є таким, що не відповідає законодавству та рішення має бути скасоване. З цих підстав позивач просив суд, зобов`язати відповідача провести нарахування йому пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, зобов`язати відповідача визнати страховий стаж з 12.06.1985 року по 04.07.1988 року як пільговий та враховувати як один місяць служби за два, зобов`язати відповідача визнати страховий стаж з 05.09.1988 року по 24.01.1990 року як пільговий та враховувати як один місяць служби за півтори, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії йому із заробітної плати за період страхового стажу з 01.11.1978 року по 31.10.1983 року, враховуючи заробітну плату, визначену в радянській валюті (карбованцях) та іноземній валюті (форинти Угорщини) та стягнути з відповідача витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати, пов`язані із юридичною допомогою в розмірі 2 500,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, що викладені в уточненій позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 , яка діє на підставі довіреності в судовому засіданні уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька, про зобов`язання вчинити певні дії підтримала у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені в уточненій позовній заяві та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька Качмар В. О., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька, про зобов`язання вчинити певні дії не визнав, суду надав письмові заперечення проти уточненої позовної заяви, в яких зазначив, що відповідно до ст. 90 КАС України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених Законом. Відповідно до ст. 73 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», кошти Пенсійного фонду України використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом, надання соціальних послуг, передбачених цим Законом, фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду, оплату послуг з виплати та доставки пенсій, формування резерву коштів Пенсійного фонду. Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Таким чином, з Управління не можуть бути стягнуті витрати, пов`язані з розглядом справи та витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги. Відповідно до довіреності, наданої позивачем в підтвердження повноважень представників, між позивачем та представниками укладено безоплатний усний договір доручення. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень і способом, що передбачені Конституцією і Законами України. Законами України не передбачене здійснення перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати в іноземній валюті, та, відповідно не регламентується порядок врахування заробітної плати в іноземній валюті. Враховуючи вищенаведене, Управління не може діяти всупереч положень ч. 2 ст. 19 Конституції України у зв`язку з чим просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи і надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька, про зобов`язання вчинити певні дії підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 отримував пенсію за вислугу років з 21.01.1990 року та перебував на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, отримував пенсію в розмірі 2000,93 грн.

Після досягнення пенсійного віку позивач, з метою переходу на цивільну пенсію за віком, звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька для надання обґрунтування доцільності переходу з військової пенсії на пенсію за віком.

Листами від 22.02.2013 року № 49/К-07(13)-01-04 та 09.04.2013 року № 96/К-07(13)-01-01 позивача було повідомлено про недоцільність переходу на пенсію за віком, оскільки після переходу розмір пенсії буде складати 1912,55 грн., що є менше ніж військова пенсія. Такий самий розмір пенсії підтримується в листі ПФУ Донецької області № 1306.М.01 від 22.06.2013 року.

В судовому засіданні було встановлено, що 16.10.2013 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про перехід на пенсію за віком.

22.10.2013 року відповідачем Управлінням ПФУ в Калінінському районі м. Донецька було прийняте рішення № 196, про відмову в зарахуванні до страхового стажу в льотному нарахуванні періоду проходження військової служби з 12.06.1985 року по 04.07.1988 року в званні майора. В обґрунтування Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька посилався на Постанову Ради Міністрів СРСР від 25.03.1968 року № 181, та п.5 Заключних положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також було прийняте рішення про обчислення заробітної плати при переведенні з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), за 2007 рік. В обґрунтування Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька посилалося на абз. 2 пп.3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668), яким передбачено, що при переведенні з одного виду пенсій на інший, обчислення заробітної плати (доходу) здійснюється із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховується під час здійснення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Крім того, УПФУ в Калінінському районі м. Донецька посилалося на те, що якщо пенсія за вислугу років відповідно до Закону № 2262 була призначена до 01.01.2007 року, то заробітна плата для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначається з урахуванням пункту 1 Постанови КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту населення» від 23.04.2012 року № 327, тобто із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні за 2007 1197,91 грн.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що після переходу на пенсію за віком позивачеві нарахована пенсія в сумі 1 942,90 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого Законом.

Згідно до п.1 ст. 10 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

У відповідності до абз.1 п. 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

У відповідності до абз. 2 п. 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Тобто, при переведенні з одного виду пенсії на інший пенсія нараховується із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії тільки за умови бажання заявника.

Якщо заявник не бажає застосовувати показник за 2007 рік, то пенсія призначається у відповідності до абз.1 п. 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто - переведення здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду, тобто по стажу та заробітній платі, середні показники яких визначаються на день звернення до ПФУ.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька посилається на застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік, виходячи з п.1 Постанови КМ України від 23.04.2012 року № 327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення».

Так, згідно Постанови КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту населення» № 327 від 23.04.2012 року, пенсії, призначені (перераховані) до 2008 року із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2005 - 2006 роки відповідно до Законів України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей) та із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2003 - 2006 роки відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", перераховуються із застосуванням показників відповідно середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік та середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік. Пенсії особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, призначені до 2007 року відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" без застосування показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, перераховуються у порядку, встановленому абзацом першим цього пункту, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік. Тобто, п.1 Постанови КМУ регулює застосування показника за 2007 рік лише у випадку перерахування пенсії.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач не має намір здійснювати перерахування пенсії, а вважає за необхідне здійснити перехід з одного виду пенсії на інший.

Таким чином, Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька повинно, у разі переходу з одного виду пенсії на інший, враховувати загальні норми, визначені ст. 40 Закону, згідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для визначення розміру пенсії враховується середня заробітна плата (дохід), з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Як встановлено, позивач, весь час після виходу на пенсію за вислугу років працював та працює до теперішнього часу, з його заробітної плати сплачуються податки, у тому числі до ПФУ України.

Так з 04.01.2005 року позивач працює в ДП «Донецький облавтодор» ВАТ «Автомобільні дороги України» на посаді провідного інженера по спеціальній роботі та цивільної оборони, з 01.04.2009 року переведений провідним спеціалістом по режиму секретності. Позивач останні три роки отримує заробітну плату в наступних розмірах: за 2010 рік 66 876,61 грн.; за 2011 рік 86839,75 грн.; за 2012 рік 107794,59 грн., що підтверджено довідкою про заробітну плату від 16.10.2013 року.

Отже, для визначення розміру пенсії позивачу необхідно відповідачу Управлінню Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька враховувати середню заробітну плату (дохід), з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу); державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

Отже, на законодавчому рівні закріплено принцип рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В судовому засіданні встановлено, що позивач належним чином виконував свій обов`язок стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 1990 року, працюючи та отримуючи заробітну плату, сплачував та сплачує з неї страхові внески; натомість, його позбавлено права на рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат.

Тобто, судом встановлено, що відповідач УПФУ в Калінінському районі м. Донецька, приймаючи рішення стосовно застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік, порушив права позивача, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька, про зобов`язання УПФУ в Калінінському районі м. Донецька провести нарахування ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В судовому засіданні також встановлено, що рішенням УПФУ в Калінінському районі м. Донецька № 196 від 22.10.2013 року було відмовлено позивачу в зарахуванні до страхового стажу в льотному нарахуванні періоду проходження військової служби з 12.06.1985 року по 04.07.1988 року в званні майора. У своїй відмові УПФУ в Калінінському районі посилався на вимоги Постанови Ради Міністрів СРСР від 25.03.1968 року № 181 та п.5 Заключних положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та дійшов висновку, що надана довідка від 22.08.2012 року № 3/244992 передбачає відомості про нарахування майору ОСОБА_1 вислуги років в пільговому нарахуванні «рік за два» та не підтверджує розповсюдження на позивача пільг по нарахуванні стажу роботи, передбаченого для працівників Крайньої Півночі згідно до Указів від 10.02.1060 року та від 26.09.1967 року.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно архівної довідки від 22.08.2012 року, яка додана до матеріалів справи, позивач на підставі наказу командира 605 кулеметно-артилерійського полку 18 кулеметно-артилерійської дивізії по стройовій частині № 139 від 13 червня 1985 року - з 12 червня 1985 року був зарахований до списків особового складу частини (п. Гірський, Курильський район, Сахалінська область) і визначено в наказі, що вислуга років обчислюється у пільговому обчисленні один рік за два.

Крім того, встановлено, що позивач знаходився на військовій службі з 12.06.1985 року по 04.07.1988 року, тобто 3 роки 24 дні, пільговий стаж складає 6 років 1 місяць 18 днів.

Згідно до архівної довідки від 03.12.2012 року № 9/63/К-2680, майора ОСОБА_1 призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 047 від 30.08.1988 року на посаду заступника командира військової частини НОМЕР_2 з політичної частини, прибулого для подальшого проходження служби у військовій частині НОМЕР_3 селища Барабаш Хасанського району Приморського краю, з 5 вересня 1988 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види постачання і визнаний таким, що приступив до посади. А з 24 січня 1990 року майора ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено на облік в Калінінський РВК м. Донецька.

Тобто, в судовому засіданні встановлено, що стаж ОСОБА_1 складає 16 місяці 19 днів.

У зв`язку з чим, суд вважає, що відповідач УПФУ в Калінінському районі м. Донецька помилково дійшов висновку, що позивач не підпадає під дію Постанови ради Міністрів СРСР від 25.03.1968 року № 181, яке визначає порядок нарахування пільгового стажу для солдатів, матросів, сержантів, старшин та військових будівельників.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно архівної довідки, позивач проходив військову службу офіцером в званні майора. А тому на позивача розповсюджуються такі нормативні акти як Постанова Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1982 року № 986 «Положення про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та їх сімей», а саме: п.55 п. п «г» абзац 2 визначає, що окремі періоди служби при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, призначених відповідно за пунктами 4 і 16) зараховуються на пільгових умовах: один місяць служби за два місяці: у Камчатській області, на території Північно-Евенського району Магаданської області, яка раніше входила до склад Коряцького автономного округу Камчатської області, в Чукотському автономному окрузі Магаданської області, на Курильських островах і островах Берингової моря в період з 14 вересня 1945 року та Постанова Ради Міністрів СРСР від 15.12.1990 року № 1290, а саме Додаток № 1 розділ 2 де віддалені місцевості СРСР, в яких служба зараховується до вислуги років на пільгових умовах, - один місяць служби за півтора місяця: в Приморському краї - на території Тернейського району на північ від річки Самаргі - з 25 червня 1949 року, а на решті території краю - з 1 січня 1985 року.

Отже, суд вважає, що в період проходження військової служби позивача в званні майора підпадає під дію вищевказаних нормативних актів, які визначають, що йому повинні законно зараховувати пільговий стаж наступним чином: за працю в Курильському районі - з 12.06.1985 року по 04.07.1988 року стаж зараховується як один місяць служби за два; за працю в Приморському краю - з 05.09.1988 року по 24.01.1990 року стаж зараховується як один місяць служби за півтори.

Враховуючи вищевикладене, суд дістається висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька, про зобов`язання УПФУ в Калінінському районі м. Донецька визнати страховий стаж з 12.06.1985 року по 04.07.1988 року як пільговий та врахування як один місяць служби за два та зобов`язання УПФУ в Калінінському районі м. Донецька визнати страховий стаж з 05.09.1988 року по 24.01.1990 року, як пільговий та врахування як один місяць служби за півтори є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду в Калінінському районі м. Донецька, про зобов`язання УПФУ в Калінінському районі м. Донецька здійснити перерахунок пенсії позивачеві із заробітної плати за період страхового стажу з 01.11.1978 року по 31.10.1983 року, враховуючи заробітну плату, визначену в радянській валюті (карбованцях) та іноземній валюті (форинти Угорщини), суд вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень і способом, що передбачені Конституцією і законами України. Законами України не передбачене здійснення перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати в іноземній валюті, та, відповідно не регламентується порядок врахування заробітної плати в іноземній валюті.

Крім того, позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду в Калінінському районі м. Донецька, про стягнення з УПФУ в Калінінському районі м. Донецька витрати, пов`язані з розглядом справи, у томі числі витрати, пов`язані із юридичною допомогою у розмірі 2500,00 грн. є частково обґрунтованими, тому підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідно до довіреності, наданої позивачем в підтвердження повноважень представників, між позивачем та представниками укладено безоплатний усний договір доручення та представник позивача ОСОБА_2 не надала суду доказів, що вона є адвокатом або іншим фахівцем в галузі права.

Відповідно до ст. 73 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», кошти Пенсійного фонду України використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом, надання соціальних послуг, передбачених цим Законом, фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду, оплату послуг з виплати та доставки пенсій, формування резерву коштів Пенсійного фонду. Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Таким чином, суд вважає що з Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька не можуть бути стягнуті витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги.

Тому, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду в Калінінському районі м. Донецька, про стягнення з УПФУ в Калінінському районі м. Донецька витрат пов`язаних із юридичною допомогою у розмірі 2500,00 грн. слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. ст. 10, 45, 40, 41 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та керуючись ст.ст. 17, 18, 19, 160, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька, про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

3обов`язати Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька провести нарахування ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька визнати страховий стаж з 12.06.1985 року по 04.07.1988 року як пільговий та враховувати як один місяць служби за два.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька визнати страховий стаж з 05.09.1988 року по 24.01.1990 року як пільговий та враховувати як один місяць служби за півтори.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору, у розмірі 68 грн. 82 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька, про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із заробітної плати за період страхового стажу з 01.11.1978р. по 31.10.1983р., враховуючи заробітну плату, визначену в радянській валюті (карбованцях) та іноземній валюті (форинти Угорщини) та стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька, витрат пов`язаних із юридичною допомогою в розмірі 2 500,00 грн. - відмовити.

Постанову у повному обсязі виготовлено 31.03.2014 року.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Калінінський районний суд м. Донецька протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду. Якщо постанову суду було постановлено у письмовому провадженні, чи без виклику особи, яка її оскаржує, або в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду».

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2014 року відкрито апеляційне провадження в адміністративній справі № 256/9050/13-а, розпочато підготовку справи до апеляційного розгляду за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька на постанову Калінінського районного суду м. Донецька від 27 березня 2014 року у справі № 256/9050/13-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м.Донецька, про зобов`язання вчинити певні.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2014 року закінчено підготовку справи № 256/9050/13-а до апеляційного розгляду, призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 13 травня 2014 року об 11:10 годині справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька на постанову Калінінського районного суду м. Донецька від 27 березня 2014 року у справі № 256/9050/13-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м.Донецька, про зобов`язання вчинити певні;

Згідно постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2014 року у справі № 256/9050/13-а:

«Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гімона М.М., суддів Бишова М.В., Василенко Л.А., при секретарі судового засідання Варчук О.М., з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька на постанову Калінінського районного суду м. Донецька від 27 березня 2014 року у справі № 256/9050/13-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька про зобов`язання вчинити певні дії,- ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька, в якому, з урахуванням уточнень, просив зобов`язати відповідача провести нарахування йому пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, зобов`язати відповідача визнати страховий стаж з 12.06.1985 року по 04.07.1988 року як пільговий та враховувати як один місяць служби за два, зобов`язати відповідача визнати страховий стаж з 05.09.1988 року по 24.01.1990 року, як пільговий та враховувати як один місяць служби за півтора, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії із заробітної плати за період страхового стажу з 01.11.1978 р. по 31.10.1983 г. враховуючи заробітну плату, визначену в радянській валюті та іноземній валюті (форинти Угорщини) та стягнути з відповідача судові витрати.

Постановою Калінінського районного суду м. Донецька від 27 березня 2014 року позов задоволено частково. 3обов`язано Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька провести нарахування ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька визнати страховий стаж з 12.06.1985 року по 04.07.1988 року як пільговий та враховувати як один місяць служби за два. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька визнати страховий стаж з 05.09.1988 року по 24.01.1990 року як пільговий та враховувати як один місяць служби за півтори. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про те, що позивач має право при переведенні з одногу виду пенсії на інший на обчислення пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком. Суд першої інстанції помилково ототожнює поняття призначення пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший. На думку апелянта, за приписами ч. 1 ст. 40 та абз. 2 ч. 3 ст. 45 Закону України № 1058 при переведені особи з одного виду пенсії на інший, бажанням пенсіонера може визначати врахування при визначені розміру пенсії періодів страхового стажу, визначені ч. 1 ст. 40 Закону, але не визначення показника середньої заробітної плати.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача визнати страховий стаж позивача як пільговий, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж не є вислугою років, тому пільги для її обчислення не можуть застосовуватись і для обчислення страхового стажу.

Позивач і його представник просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представник відповідача просив апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду скасувати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги, дійшла до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач з 21.01.1990 року отримував пенсію за вислугою років на підставі Закону України № 2262 та перебував на обліку в Головному Управлінні Пенсійного Фонду України.

16.10.2013 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька з заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з проведенням пільгового обчислення стажу за час військової служби та із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2012 рік.

З розпорядження відповідача від 22.10.2013 року № 4039 вбачається, що позивачу призначено пенсію за віком, розмір якої складає 1942,90 грн.

З рішення відповідача № 196 від 22.10.2013 року також вбачається, що з урахуванням приписів абз. 2 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту наведення» від 23.04.2012 року № 327, при переведені позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, відповідачем застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік. В зарахуванні в страховий стаж в пільговому обчисленні періоду проходження військової служби з 12.06.1985 року по 04.07.1988 року відмовлено, у зв`язку з тим, що довідка від 22.08.2012 року № 3/244992, видана Центральним архівом Міністерства оборони Російської Федерації, не містить інформації стосовно пільгового обчислення страхового стажу позивача, а лише містить відомості щодо обчислення вислуги років в пільговому обчисленні «рік за два».

Згідно архівної довідки від 22.08.2012 року, № 3/244992, виданої Центральним архівом Міністерства оборони Російської Федерації, позивач з 12 червня 1985 року був зарахований до списків особового складу частини (п. Гірський, Курильський район, Сахалінська область) і визначено в наказі, що вислуга років обчислюється у пільговому обчисленні один рік за два.

Згідно до архівної довідки від 03.12.2012 року № 9/63/К-2680, позивача призначеного на посаду заступника командира військової частини НОМЕР_2 з політичної частини, прибулого для подальшого проходження служби у військовій частині НОМЕР_3 селища Барабаш Хасанського району Приморського краю, з 5 вересня 1988 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види постачання і визнаний таким, що приступив до посади. А з 24 січня 1990 року майора ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено на облік в Калінінський РВК м. Донецька.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції та не є спірними.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу здійснено не перерахунок, а перехід з одного виду пенсії на інший, тому відповідач повинен враховувати положення ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме для визначення розміру пенсії враховується середня заробітна плата (дохід), з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто дії відповідача щодо застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік при обчисленні пенсії позивача є неправомірними.

В частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача визнати страховий стаж позивача як пільговий, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням Постанови Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1982 року № 986 та Постанови Ради Міністрів СРСР від 15.12.1990 року № 1290, страховий стаж позивача у спірні періоди повинен бути визнаний як пільговий у відповідній пропорції.

В частині відмови в задоволені позовних вимог про врахування до заробітку доходів в іноземній валюті, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством не передбачено врахування заробітної плати в іноземній валюті.

Постанова суду в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог сторонами по справі не оскаржується.

Розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, проаналізувавши досліджені докази та встановлені фактичні обставини в їх сукупності, вважає, що рішення частково прийнято з порушенням норм матеріального права з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до частини 2 цієї статті, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Переведення з одного виду пенсії на інший виконується в порядку, передбаченому частиною третьої статті 45 вище згаданого Закону. Як зазначено в нормі цієї статті, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить, що тільки за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З заяви позивача від 16.10.2013 року про призначення пенсії не вбачається, що він просив призначити пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а навпаки наполягав на застосуванні цього показника за попередній рік.

Оскільки позивач не надавав згоду на врахування зарплати із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, тому у відповідача не було підстав застосовувати показник середньої заробітної плати за 2007 рік.

При цьому колегія суддів зазначає, що при розрахунку пенсії за вислугою років за Законом України № 2282, яку отримував позивач до переведення на пенсію за віком, взагалі не застосовується показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Крім того, колегія суддів виходить з того, що в частині 3 статті 45 Закону №1058 мова йде про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії, які передбачені статтею 9 Закону №1058 (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), в той час як у спірних правовідносинах має місце перехід на інший вид пенсії за іншим Законом (призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058, яким пенсія за вислугу років не передбачена), тому положення ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині переведення з одного виду пенсії на інший до спірних правовідносин взагалі не підлягають застосуванню.

В даному випадку пенсія призначається із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про зобов`язано відповідача провести нарахування позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

Аналогічні правові позиції висловлені ВАСу у постановах від 01.12.2013 р. у справі № К/800/38624/13, від 02.04.2014 р. у справі № К/800/45035/13, від 16.01.2014 р. у справі № К/800/1384/13.

Щодо задоволення судом першої інстанції позовних вимог в частині зобов`язання відповідача визнати страховий стаж позивача як пільговий, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частина 2 цієї статті встановлює, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 24 Закону № 1058, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до 4 ст. 24 Закону № 1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 52 Закону СРСР від 14.07.1956 р. "Про державні пенсії", пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу надстрокової служби та прирівняних до них осіб, а також пенсійне забезпечення їх сімей здійснюється в порядку і розмірах, що встановлюються Радою Міністрів СРСР.

Таке саме правило було передбачене пунктом 6 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 р. № 590.

Згідно з пунктом 3 Положення про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та їх сімей, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1982 р. № 986, перерахованим особам призначаються пенсії за вислугу років або по інвалідності, а членам сімей померлих (загиблих) військовослужбовців - пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

В пункті 55 цього Положення зазначалось, що окремі періоди служби при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, призначених, зокрема, відповідно до пункту 4) зараховуються на пільгових умовах: один місяць служби в Камчатській області за два місяці.

В пунктах 4 і 59 Положення йшлося про те, що особам офіцерського складу, звільненим з дійсної військової служби, які мають одночасно право на пенсію за вислугу років або по інвалідності та на пенсію за віком, може бути призначена відповідно Міністерством оборони, Комітетом державної безпеки СРСР і Міністерством внутрішніх справ СРСР пенсія за віком в порядку і розмірах, встановлених Законом СРСР "Про державні пенсії". Трудовий стаж для призначення пенсій, передбачених пунктом 4 цього Положення, обчислюється в порядку, встановленому законодавством для обчислення трудового стажу робітникам і службовцям на пенсію за віком.

Закон СРСР "Про державні пенсії" не містив норми про пільгове зарахування військової служби в певних місцевостях у трудовий стаж для призначення пенсії за віком. Так само чинне законодавство України не передбачає пільгове зарахування періоду військової служби до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком.

Аналогічна правова позиція висловлена ВАСУ в постанові від 08.05.2014 р. у справі № К/800/27659/13.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про зарахування у пільговому обчисленні періоду проходження позивачем військової служби до стажу роботи для призначення йому пенсії за віком не ґрунтується на вимогах закону, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню.

При цьому слід зазначити, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення постанови Ради Міністрів СРСР № 986 від 10.11.1982 р. та № 1290 від 15.12.1990 р., оскільки вони встановлюють пільгове зарахування періоду військової служби для призначення пенсії за вислугою років за Законом СРСР «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців», а не трудових пенсій за віком.

Щодо зарахування до розміру заробітної плати при обчисленні пенсії за віком доходів в іноземній валюті, постанова суду першої інстанції про відмову в задоволенні цих позовних вимог через їх безпідставність апелянтом не оскаржується.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні справи частково дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, та припустив порушення норм матеріального права, що призвели до частково неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з ухваленням нової.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька задовольнити частково.

Постанову Калінінського районного суду м. Донецька від 27 березня 2014 року у справі № 256/9050/13-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька про зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

3обов`язати Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька призначити та обчислити з 16.10.2013 року ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено 19 травня 2014 року».

Розділом VI Кодексу адміністративного судочинства України встановлено порядок відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі.

Відповідно до ст. 273 КАС України відновлення повністю або частково втраченого судового провадження в адміністративній справі, закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 274 КАС України втрачене судове провадження в адміністративній справі може бути відновлене за заявою осіб, які беруть участь у справі, або за ініціативою суду.

Відповідно до ч.1 ст. 278 КАС України під час розгляду справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані із справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження.

Судом встановлено, що в зібраних матеріалах містяться ухвала Калінінського районного суду міста Донецька від 26 листопада 2013 року у справі № 256/9050/13-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька, про зобов`язання вчинити певні, яким відкрито провадження; постанова Калінінського районного суду міста Донецька Донецької області від 27 березня 2014 року у справі № 256/9050/13-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька, про зобов`язання вчинити певні, яким позовні вимоги задоволено частково; ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2014 року про відкриття апеляційного провадження у справі № 256/9050/13-а за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м.Донецька на постанову Калінінського районного суду м. Донецька від 27 березня 2014 року у справі № 256/9050/13-а; ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2014 року про закінчення підготовки та призначення справи до апеляційного розгляду у справі № 256/9050/13-а; постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2014 року у справі № 256/9050/13-а за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька на постанову Калінінського районного суду м. Донецька від 27 березня 2014 року у справі № 256/9050/13-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м.Донецька, про зобов`язання вчинити певні, якою апеляційну скаргу задоволено частково, постанову Калінінського районного суду міста Донецька Донецької області від 27 березня 2014 року у справі № 256/9050/13-а скасовано, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Відповідно до частин 1,2,4 ст. 279 КАС України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. У рішенні суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні за участю всіх учасників адміністративного процесу з втраченого провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження. Строк зберігання судового провадження не має значення для вирішення заяви про його відновлення, крім випадків звернення з такою заявою для виконання рішення, якщо строк на пред`явлення виконавчого листа для виконання закінчився і судом не поновлений.

Наявні в справі про відновлення втраченого судового провадження копії судових рішень, на думку суду є належними та достатніми для відновлення втраченого судового провадження в частині вище перелічених документів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 273, 274, 278, 279 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В :

Відновити втрачене судове провадження у адміністративній справі №256/9050/13-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька про зобов`язання вчинити певні дії в частині:

ухвали Калінінського районного суду міста Донецька від 26 листопада 2013 року у справі № 256/9050/13-а, якою відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінськомурайоні м. Донецька про зобов`язання вчинити певні, призначено по адміністративній справі попереднє судове засідання на 17 грудня 2013 року на 16:00 годин в приміщенні суду (м. Донецьк, пр. Миру, 50);

постанови Калінінського районного суду міста Донецька Донецької області від 27 березня 2014 року у справі № 256/9050/13-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м.Донецька, про зобов`язання вчинити певні, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м.Донецька, про зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м.Донецька провести нарахування ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька визнати страховий стаж з 12.06.1985 року по 04.07.1988 року як пільговий та враховувати як один місяць служби за два, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька визнати страховий стаж з 05.09.1988 року по 24.01.1990 року як пільговий та враховувати як один місяць служби за півтори, стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 68 грн. 82 коп., в іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька, про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із заробітної плати за період страхового стажу з 01.11.1978 року по 31.10.1983 року, враховуючи заробітну плату, визначену в радянській валюті (карбованцях) та іноземній валюті (форинти Угорщини) та стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька, витрат пов`язаних із юридичною допомогою в розмірі 2500 грн. відмовлено;

ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2014 року, якою відкрито апеляційне провадження в адміністративній справі № 256/9050/13-а, розпочато підготовку справи до апеляційного розгляду за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька на постанову Калінінського районного суду м. Донецька від 27 березня 2014 року у справі № 256/9050/13-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м.Донецька, про зобов`язання вчинити певні;

ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2014 року, якою закінчено підготовку справи № 256/9050/13-а до апеляційного розгляду, призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 13 травня 2014 року об 11:10 годині справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька на постанову Калінінського районного суду м.Донецька від 27 березня 2014 року у справі № 256/9050/13-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м.Донецька, про зобов`язання вчинити певні;

постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2014 року у справі № 256/9050/13-а, якою апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька задоволено частково, постанову Калінінського районного суду м. Донецька від 27 березня 2014 року у справі № 256/9050/13-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м.Донецька, про зобов`язання вчинити певні скасовано, позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м.Донецька, про зобов`язання вчинити певні задоволено частково, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м.Донецька призначити та обчислити з 16.10.2013 року ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя А. О. Врона