Справа № 802/1454/16-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1454/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Слободянюк М.В.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

01 грудня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

представника відповідача: Мельник А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2016 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі у тексті - ФОП ОСОБА_3.) з адміністративним позовом до Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі у тексті - Жмеринська ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкової вимоги.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено, податкову вимогу Жмеринської ОДПІ № 6/25 від 08.02.2016 року скасовано, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Жмеринської ОДПІ на користь ФОП ОСОБА_3 понесені ним судові витрати в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням у справі, відповідач подав апеляційну скаргу та просив скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, пославшись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник Жмеринської ОДПІ підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просила вимоги скарги задовольнити в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з'явився. Разом з тим, 30 листопада 2016 року, представник ФОП ОСОБА_3, ОСОБА_4, надіслав на адресу суду заперечення на апеляційну скаргу та просив суд розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Жмеринської ОДПІ, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, за результатами документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за період 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року та податку на додану вартість за період з 01.01.2014 року по 31.03.2015 року, Жмеринською ОДПІ було складено акт №946/17/НОМЕР_1 від 26.11.2015 року.

За наслідками перевірки, 10.12.2015 року відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким ФОП ОСОБА_3 збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 96231,00 грн., з яких 64154,00 грн. - основний платіж та 32077,00 грн. - штрафні санкції.

Позивач 18.12.2015 року на виконання податкового повідомлення-рішення №2 від 10.12.2015 року сплатив визначене цим рішенням основне зобов'язання в сумі 64154 грн., що підтверджується квитанцією ПАТ "Приват Банк" №4159 від 18.12.2015 року, скориставшись при цьому нормами чинного законодавства України щодо того, що в разі якщо платник податків обсяг доходів та/або операцій яких за попередній (звітний) рік складав менше 20 млн. гривень, штрафні (фінансові) санкції, нараховані на суму податкового зобов'язання, яку платник податків сплатив без оскарження податкового повідомлення-рішення в терміни, визначені цим Кодексом, скасовуються протягом 10 днів з дня сплати такого податкового зобов'язання у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Разом із тим, в подальшому позивач дізнався, що штрафні санкції, нараховані йому податковим повідомленням-рішенням №2 від 10.12.2015 року, після сплати ним основного зобов'язання в термін, визначений Податковим кодексом, залишились не скасованими.

Крім того, 21.12.2015 року Жмеринською ОДПІ було нараховано пеню та винесено податкову вимогу №6/25 від 08.02.2016 року про зобов'язання ФОП ОСОБА_3 сплатити податковий борг по пені в сумі 14340,83 грн.

Не погодившись із вказаним, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч нормам чинного законодавства штрафні санкції відповідачем скасовані не були. Крім того, пеня була нарахована відповідачем безпідставно, внаслідок чого податкова вимога від 08.02.2016 року є неправомірною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до змін до Податкового кодексу України, внесених законом України від 17.072015 року № 655-VIIІ, який набрав чинності 01.09.2015 року, підрозділ 10 розділу ХХ ПК України було доповнено пунктом 35. Зі змісту цього пункту судом встановлено, що тимчасово, до 31 грудня 2016 року включно, платникам податків, обсяг доходів та/або операцій яких за попередній (звітний) рік складав менше 20 млн. гривень, штрафні (фінансові) санкції, нараховані на суму податкового зобов'язання, яку платник податків сплатив без оскарження податкового повідомлення-рішення в терміни, визначені цим Кодексом, скасовуються протягом 10 днів з дня сплати такого податкового зобов'язання у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Зазначена норма не застосовується у разі повторного протягом року визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання з одного й того самого податку або збору. При цьому у разі скасування штрафної санкції відповідне сплачене податкове зобов'язання не підлягає подальшому оскарженню.

З матеріалів адміністративної справи слідує, що обсяг доходів та/або операцій за попередній (звітний) рік позивача складав менше 20 млн гривень. Податкове повідомлення-рішення № 2 від 10.12.2015 року було отримане позивачем 11.12.2015 року, тому в разі, якщо до 21.12.2015 року позивач добровільно здійснив сплату основного зобов'язання, визначені у цьому рішенні штрафні санкції згідно із положеннями п. 35 підрозділ 10 розділу XX ПК України підлягають скасуванню.

Варто зауважити, що сплата позивачем визначеного податковим повідомленням-рішенням №2 від 10.12.2015 року основного зобов'язання відбулась 18.12.2015 року, тобто в межах 10-денного терміну, тому позивач вчинив усі належні дії, які згідно із положеннями п. 35 підрозділ 10 розділу XX ПК України є підставою для скасування штрафних санкцій, нарахованих на суму цього податкового зобов'язання.

В свою чергу, відсутність на момент виникнення спірних правовідносин Порядку скасування штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих на суму податкового зобов'язання, яку платник податків сплатив без оскарження податкового повідомлення-рішення, не є підставою для відмови у виконанні норми Закону, оскільки обов'язок скасування штрафних санкцій визначений самим Законом, який має вищу юридичну силу.

Разом з тим, як видно із матеріалів справи, штрафні санкції нараховані позивачу податковим повідомленням-рішенням № 2 від 10.12.2015 року залишились не скасованими, а в подальшому на них була нарахована ще й пеня.

Щодо неправомірності підстав нарахування відповідачем пені та винесення оскаржуваної вимоги, колегія Вінницького апеляційного адміністративного суду виходить із наступного.

Відповідно до п. п. 14.1.39 статті 14 зазначеного ПК України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п. п. 14.1.162 ст. 14 ПК України пенею є сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Підпунктом 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України передбачено, що нарахування пені здійснюється, в тому числі при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно з цим Кодексом.

За змістом підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Відповідно до підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 ПК України закінчується нарахування пені у день зарахування коштів на відповідний рахунок Державного казначейства України та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Вказані положення ПК України кореспондуються з вищенаведеними положеннями п.п. 14.1.162 ст. 14 ПК України, оскільки також встановлюють правило, що нарахування пені можливе лише у разі несплати податкового зобов'язання до дня настання строку його погашення. Тобто при сплаті зобов'язання до вказаного дня нарахування пені не може бути розпочато у зв'язку з ненастанням граничного строку погашення податкового зобов'язання як обов'язкової умови для початку нарахування пені.

Таким чином, враховуючи, що основні зобов'язання за податковим повідомленням-рішенням від 10.12.2015 року № в сумі 64154 грн. були сплачені позивачем у встановлені законодавством строки для добровільного виконання, суд дійшов висновку, що пеня в сумі 14340,83 грн. нарахована відповідачем безпідставно.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи те, що пеню в сумі 14340,83 грн. нараховано відповідачем безпідставно, податкова вимога №6/25 від 08.02.2016 року скасована судом першої інстанції правомірно.

Підсумовуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що жодних підстав для висновку про незаконність та необґрунтованість рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року не встановлено.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 07 грудня 2016 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Боровицький О. А. Сушко О.О.