Справа № 806/2074/16
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року м.Житомир справа № 806/2074/16

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сичової О.П.,

секретар судового засідання Мазур О.О.,

за участю: представника позивача та представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправними та незаконними дій, визнання невірним формулювання причин звільнення, зобов'язання змінити формулювання звільнення, внесення відповідних змін до трудової книжки та зобов'язання виплати грошову допомогу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням клопотання про збільшення позовних вимог просив:

- визнати протиправними та незаконними дії Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо безпідставного звільнення ОСОБА_1 за п.5 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію";

- визнати невірним формулювання причин звільнення ОСОБА_1 за п.5 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію";

- змінити формулювання звільнення ОСОБА_1, вказавши формулювання звільнення за п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) у наказі № 132 о/с від 22.06.2016;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області внести зміни до наказу № 132 о/с від 22.06.2016 в частині формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з п.5 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (за службою невідповідністю) на п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу);

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_1В;

- зобовязати Головне управління Національної поліції в Житомирській області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби на день звільнення;

В обґрунтування позову зазначив, що проходив службу в Головному управлінні Нацполіції в Житомирській області та наказом ГУНП в Житомирській області від 22.06.2016 №132 о/с був звільнений за п.5 ч.1 ст.77 (через службову невідповідність) підставою для видання наказу є висновок атестаційної комісії ГУ НП в Житомирській області від 08.06.2016. Вважає такий наказ протиправним, оскільки у зв"язку з погіршенням стану здоров"я 10 червня 2016 року звернувся з рапортом до начальника Головного управління Нацполіції в Житомирській області з проханням звільнити його із займаної посади за станом здоров"я. Вказує, що на момент подання рапорту про звільнення за станом здоровя йому не був відомий результат проходження ним переатестації.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених а адміністративному позові. Додатково зазначив, що постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року скасовано рішення Атестаційної комісії №6 ГУ Національної поліції в Житомирській області, оформленого протоколом ОП №15.00006041.0036417 від 8 червня 2016 року, яким визнано, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби у поліції через службову невідповідність.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.

ОСОБА_1 з 6 червня 1996 року згідно наказу №68 від 27 травня 1996 року був прийнятий на роботу до органів внутрішніх справ України, де безперервно пропрацював до 6 листопада 2015 року.

Вподальшому маючи бажання продовжити службу у Національній поліції України на пропозицію зайняти посаду начальника сектору ОСОБА_2 відділення поліції Бердичівського ВП ГУ НП в Житомирській області, відповідно до пункту 9 та 12 Розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" 7 листопада 2015 року ОСОБА_1 подав письмову заяву.

7 листопада 2015 року на підставі заяви позивача т.в.о. начальника ГУ Національної поліції в Житомирській області прийняв наказ №30 о/с, згідно з яким відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" вирішено призначити тих, що прибули з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціальних звань поліції та установленням посадових окладів згідно штатного розпису, із 7 листопада 2015 року, зокрема, ОСОБА_1, який мав спеціальне звання "майор міліції", на посаду начальника сектору ОСОБА_2 відділення поліції Бердичівського ВП ГУ Національної поліції в Житомирській області з присвоєнням спеціального звання "майор поліції".

15 травня 2016 року ОСОБА_1 подав до начальника ГУ Національної поліції України в Житомирській області рапорт про надання йому чергової відпустки за відпрацьований 2016 рік. Даний рапорт було задоволено.

З 24 травня 2016 року до 2 червня 2016 року позивач проходив амбулаторне лікування у ОСОБА_2 центральній районній лікарні.

Після завершення лікування, позивач продовжив свій термін перебування у відпустці, яка згідно з наказом №97 від 19 травня 2016 року, мала б тривати до 24 червня 2016 року, а з урахуванням днів перебування на лікарняному, згідно листка непрацездатності, до 3 липня 2016 року.

08 червня 2016 року рішенням Атестаційної комісії №6 ГУ Національної поліції в Житомирській області, оформленого протоколом ОП №15.00006041.0036417 від 8 червня 2016 року, за результатами проведеної співбесіди та обговорення, атестаційною комісією прийнято рішення, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає підлягає звільненню зі служби у поліції через службову невідповідність.

10 червня 2016 року ОСОБА_1 подав начальнику ГУНП в Житомирській області рапорт, в якому просив звільнити його зі служби у звязку з погіршенням стану здоровя, що не дозволяє в повному обсязі виконувати покладені на нього обовязки (а.с.17).

У вказаному рапорті також ОСОБА_1 просив направити його на медичне обстеження військово-лікарською комісією.

ОСОБА_2 відділення поліції Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області від 10.06.2016 за №1933/206/01-2015 було направлено рапорт ОСОБА_1 т.в.о. начальнику УКЗ ГУ НП в Житомирській області (а.с.18).

10 червня 2016 року ВЛК ДУ "ТМО МВС України по Житомирській області" здійснила медичний огляд ОСОБА_1.

Свідоцтвом про хворобу №142/110, виданого ВЛК ДУ "ТМО МВС України по Житомирській області", встановлено у ОСОБА_1 захворювання, повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, у звязку з чим останній не придатний до військової служби в мирний час (а.с.15).

Однак, 22 червня 2016 року начальником ГУ Національної поліції в Житомирській області на підставі висновку Атестаційної комісії №6 від 8 червня 2016 року прийнято наказ №132 о/с, згідно з яким відповідно до пункту 5 частини 1 статті 77 Закону України від 2 липня 2015 року №580 "Про Національну поліцію" звільнено зі служби у поліції за пунктом 5 частини 1 статті (через службову невідповідність) майора поліції ОСОБА_1, начальника сектору ОСОБА_2 відділення поліції Бердичівського ВП ГУ НП в Житомирській області (а.с.21).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону № 580-VІІІ призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Частиною 1 ст. 77 № 580-VІІІ Закону встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв'язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Отже, з огляду на вищевказане, за доцільне зазначити про те, що ст.77 Закону № 580-VІІІ встановлює вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка служить в органах Національної поліції України.

При цьому, однією із вищевказаних підстав для звільнення є хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції.

Відповідно до п. 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06.02.2001, військово-лікарська комісія - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України (далі - кандидати до вступу на навчання), курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Згідно з п. 1.3 вказаного Положення основним завданням військово-лікарської комісії є, зокрема, визначення за станом здоров'я, фізичного розвитку, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями, придатності до служби в органах внутрішніх справ; визначення причинного зв'язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у осіб рядового й начальницького складу ОВС, що проходять службу, при їх звільненні та осіб рядового і начальницького складу, що звільнилися зі служби.

Відповідно до п. 1.1 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового складу в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06.02.2001 (далі-Порядок № 85), медичний огляд проводиться згідно з пунктом 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України з метою визначення: придатності кандидатів за станом здоров'я, фізичним розвитком, а для окремих видів службової діяльності - за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового й начальницького складу. Придатності за станом здоров'я, а для окремих видів службової діяльності - і за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ осіб рядового й начальницького складу з урахуванням вимог пункту 1.43 цього Порядку.

Пунктом 1.85 Порядку № 85 встановлено, що у свідоцтві про хворобу осіб рядового й начальницького складу та військовослужбовців викладаються обставини отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) з обов'язковим зазначенням документів, на підставі яких зроблено запис, наводяться дані об'єктивного дослідження наслідків поранення (травми, контузії, каліцтва), а також, поряд з іншими виявленими захворюваннями, повністю вказується діагноз цих наслідків.

За наявності документів, що підтверджують факт і обставини отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), залежно від того, обмежують чи не обмежують його наслідки придатність даної особи до служби, постанова ВЛК про причинний зв'язок поранення (травми, контузії, каліцтва) записується в свідоцтво про хворобу чи довідку.

Згідно з п. 1.117 Порядку № 85 свідоцтво про хворобу складається: У мирний час. На осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я.

Як зазначено вище, за результатами проходження позивачем медичного огляду, військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Житомирській області" було видано свідоцтво про хворобу №142/110 від 10.06.2016 року.

Як вбачається зі змісту вказаного свідоцтва, під час проведення медичного обстеження позивача встановлено захворювання повязані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Також, у вказаному свідоцтві було зазначено про те, що ОСОБА_1 непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний до служби у воєнний час.

Зазначене свідоцтво про хворобу є належним документом, який підтверджує наявність в ОСОБА_1 хвороби, що зумовлює його непридатність до військової служби, зокрема, служби в органах Національної поліції України, у мирний час та є підставою для звільнення.

У відповідності до Порядку проведення військово - лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, свідоцтво про хворобу не пізніше 16.06.2016 повинно було бути отримано Управлінням кадрового забезпечення ГУ НП в Житомирській області та останнє зобов'язано було виступити ініціатором щодо звільнення позивача за п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

Отже, відповідач був проінформований про бажання позивача бути звільненим із займаної помади в поліції у звязку з хворобою.

Проте, як зазначено вище, Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області було прийнято наказ про звільнення позивача відповідно до пункту 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність).

Буквальне тлумачення положень Закону України "Про Національну поліцію", свідчить про те, що ані ст. 77 вказаного Закону, ані Закон України "Про Національну поліцію" в цілому, не передбачають застосування черговості під час визначення підстави для звільнення особи зі служби в поліції у тому випадку, коли встановлено існування одночасно декількох підстав для її звільнення.

Отже, за своєю правовою суттю передбачені ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" підстави для звільнення особи зі служби в поліції є самостійними та рівнозначними, а тому, у випадку наявності декількох підстав для звільнення особи, висновок щодо вибору підстави звільнення, яка зазначатиметься у відповідному наказі про звільнення, має здійснюватись з урахуванням відповідних обєктивних чинників.

Так, зокрема, такими чинниками є обставини, які зумовили виникнення відповідної підстави для звільнення та наслідки її застосування для звільненого.

Аналіз підстави для звільнення зі служби в органах Національної поліції як хвороба, що підтверджена рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції, свідчить, що вказана підстава для звільнення має певні особливості.

В свою чергу специфікою зазначеної підстави для звільнення особи зі служби в поліції є наявність у особи відповідної хвороби, яка унеможливлює проходження нею в подальшому служби в органах Національної служби України. При цьому, хвороба в даному є обєктивним чинником, який не залежить від особистого бажання особи, що звільняється, та її субєктивних уявлень про стан свого здоровя, зокрема, наявність у особи на момент звільнення хвороби, яка робить її непридатною до служби.

У рапорті ОСОБА_1 висловив конкретне бажання бути звільненим у звязку з наявністю хвороби, яка унеможливлює його подальшу службу в органах поліції.

Як зазначено вище, стан здоровя ОСОБА_1 підтверджений свідоцтвом про хворобу, виданим ВКЛ ДУ "ТМО МВС України по Житомирській області", яке в розумінні Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового складу в системі МВС України є належним документом, що підтверджує наявність у відповідної хвороби.

Проте, вказаний рапорт про звільнення зі служби через хворобу відповідачем врахований не був.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України "Про Національну поліцію" призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Так, відповідно до ст. 47 Закону, призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Таким чином, Закон України "Про Національну поліцію" відносить саме до компетенції керівника установи поліції питання призначення та звільнення працівників поліції.

Пунктом 24 Розділу ІV Інструкції № 1465 встановлено, що за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Відповідно до п. 28 Розділу ІV Інструкції № 1465 керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобовязані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Як зазначалося, питання про звільнення працівника поліції, за наявності встановленої законом підстави, під час розгляду висновків атестаційної комісії відповідно до Закону вирішує керівник установи, на власний розсуд.

Закон України "Про Національну поліцію" не допускає можливості обмеження підзаконними актами права керівника поліції призначати на посаду, звільняти працівника поліції, тим більше обов'язку звільнення на підставі висновків комісії та атестаційного листа.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року по справі №806/1208/16 скасовано рішення Атестаційної комісії №6 ГУ Національної поліції в Житомирській області, оформленого протоколом ОП №15.00006041.0036417 від 8 червня 2016 року, яким визнано, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби у поліції через службову невідповідність.

Також вказаною постановою вставлено, що Головне управління Національної поліції в Житомирській області не мало законних підстав для проведення атестації ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.72 обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справ, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У звязку із зазначеним суд вважає, що відповідачем під час прийняття наказу про звільнення ОСОБА_1 не було обєктивно враховано всі обставини, які мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), зокрема, обґрунтоване бажання позивача бути звільненим, та не дотримано при прийнятті рішення принципу пропорційності, тобто необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), що на думку суду, зумовило порушення особистих прав та законних інтересів позивача.

Таким чином зазначена в наказі Головного управління Національної поліції в Житомирській області № 132 о/с від 22.06.2016 року підстава звільнення позивача за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність) сформулювана відповідачем невірно.

Відповідно до ст. 102 Закону № 480-VІІІ пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв"язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992 (далі-Закон № 2262).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2262 особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоровя, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше пяти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Частиною 4 ст. 9 Закону № 2262 встановлено, що виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального звязку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Відповідно до ч.5 ст. 9 Закону № 2262 поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Кабінетом Міністрів України затверджено постанову "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" від 17.07.1992 № 393 (далі-Порядок № 393).

Відповідно до п. 10 Порядку № 393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Враховуючи, що частиною 4 ст. 9 Закону № 2262 передбачена виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом Національною поліцією, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання, суд приходить до висновку щодо необхідності зобов'язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області вчинити всі необхідні дії по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби на день звільнення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення частини позовних вимог шляхом зобов'язання Головного управління Національної поліції в Житомирській області змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1, внести зміни до наказу № 132 о/с від 22.06.2016 в частині формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з п.5 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність) на п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_1, а також шляхом зобов'язання Головного управління Національної поліції в Житомирській області вчинити всі необхідні дії по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби на день звільнення.

В частині позову, щодо визнання протиправними та незаконними дій Головного управління Національної поліції у Житомирській області щодо безпідставного звільнення ОСОБА_1 за п.5 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" відмовити.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області внесення змін до наказу № 132 о/с від 22.06.2016 в частині формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з п.5 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність )на п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) .

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_1

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області вчинити всі необхідні дії по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби на день звільнення.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Сичова

Повний текст постанови виготовлено: 07 грудня 2016 р.