Справа № 820/5148/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

06 грудня 2016 р. № 820/5148/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЛК ТРЕЙД" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "МЛК ТРЕЙД", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд: - скасувати податкове повідомлення - рішення від 07.09.2016 року №.

В обґрунтування позову вказано, що викладені в акті судження інспекції є помилковими, не відповідають положенням закону та не узгоджуються з дійсними фактичними обставинами проведених платником податків господарських операцій. Позивачем виконані всі необхідні вимоги для включення до податкового кредиту сум ПДВ та сплачені податки у повному обсязі.

Відповідачем надано заперечення на адміністративний позов, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та його винесення на підставі та на виконання норм податкового законодавства за результатами перевірки позивача, просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. 24.11.2016 року до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у запереченнях на адміністративний позов, та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що на підставі направлень від 22.04.2016 р. №2324, №2325, №2326, №2327, №2328, №2329, №2330, згідно із ст. 20, ст. 77, ст. 82 Податкового кодексу України, контролюючим органом в період з 22.04.2016 року по 24.05.2016 року було проведено планову виїзну документальну перевірку Позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «МЛК Трейд» () з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період діяльності з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року.

За результатами перевірки складено Акт № 266/20-40-14-01-07/37023327 від 31.05.2016 року «Про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «МЛК Трейд» (податковий номер 37023327), з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період діяльності з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року».

Позивач не погодився з висновками Акту, у звязку із чим, у встановлені законодавством терміни, було подано 08.06.2016 року Заперечення на Акт № 266/20-40-14-01-07/37023327 від 31.05.2016 року. Листом відповідача від 14.06.2016 р. № 3442/10/20-44-01-17, позивачу було надано Відповідь на заперечення до Акту № 266/20-40-14-01-07/37023327 від 31.05.2016 року, в якій заперечення Позивача було частково задоволено та прийнято рішення про правомірність користування податковим кредитом, отриманим від ТОВ «Тайфун 2000» у сумі 74839,49 грн. В задоволенні решти вимог позивача щодо скасування неправомірних висновків Акту, відповідачем було відмовлено.

На підставі Акту № 266/20-40-14-01-07/37023327 від 31.05.2016 року та із урахуванням відповіді ГУ ДФС у Харківській області на заперечення до Акту № 266/20-40-14-01-07/37023327 від 31.05.2016 року, відповідачем було винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення рішення від 17.06.2016 р. № НОМЕР_1, яким позивачу на підставі порушення підпункту 135.5.4, підпункту 135.5.5 пункту 135 ст. 135, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на 391696,00 грн., у т.ч. за податковим зобовязанням 283695,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 108001,00 грн.

- податкове повідомлення рішення від 17.06.2016 р. № НОМЕР_2, яким позивачу на підставі порушення статті 185, статті 186, пункту 198.3 статті 198, пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг) на суму 227664,00 грн., у т.ч. збільшення податкового зобовязання на суму 151776 грн., за штрафними санкціями 75888,00 грн.

- податкове повідомлення рішення від 17.06.2016 р. № НОМЕР_3, яким позивачу на підставі порушення статті 185, статті 186, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, визначено завищення відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 5996,00 грн, в результаті чого зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість та згідно з пунктом 123.1 статті 23 розділу 2 Податкового кодексу України застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 0,00 грн.

- податкове повідомлення рішення від 17.06.2016 р. № НОМЕР_4, яким позивачу на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54 статті 54 Податкового кодексу України і пункту 1 Указу Президенту України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 р. № 436/95-ВР застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 10425,55 грн.

Позивач, не погодившись із винесенням вказаних податкових повідомлень-рішень, та направив до Державної фіскальної служби України скаргу на податкове повідомлення рішення від 17.06.2016 р. № НОМЕР_1, податкове повідомлення рішення від 17.06.2016 р. № НОМЕР_2, податкове повідомлення рішення від 17.06.2016 р. № НОМЕР_3, податкове повідомлення рішення від 17.06.2016 р. № НОМЕР_4, в якій вимагав їх скасування.

Державна фіскальна служба України Рішенням про результати розгляду скарг від 23.08.2016 р. №18218/6/99-99-11-01-01-25 скасувала податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 17.06.2016 р. № НОМЕР_1 лише у частині донарахувань по операціях за період 2015 рік, щодо яких підтверджено здійснення оплати скаржником на користь ТОВ «МЛК МАРКЕТ»; у частині застосування штрафних санкцій з податку на прибуток за період 2015 рік; у частині встановленого перевіркою заниження доходів за 2014 рік по взаємовідносинах із ПрАТ «Ді ем Ді», а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення, податкове повідомлення рішення від 17.06.2016 р. № НОМЕР_2, податкове повідомлення рішення від 17.06.2016 р. № НОМЕР_3, податкове повідомлення рішення від 17.06.2016 р. № НОМЕР_4, залишено без змін.

За результатами розгляду скарги, відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 07.09.2016 р. № НОМЕР_5, яким позивачу на підставі порушення статті 185, статті 186, пункту 198.3 статті 198, пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг) на суму 123832,50 грн., у т.ч. збільшення податкового зобовязання на суму 82555,00 грн., за штрафними санкціями 41277,50 грн.

Суд зазначає, що саме податкове повідомлення-рішення від 07.09.2016 р. № НОМЕР_5 є предметом оскарження в межах даної адміністративної справи.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999 року із змінами і доповненнями, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з п. 14.1.181 ст. 14 ПК України, податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст.201 цього Кодексу.

За змістом наведених правових норм, податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Із положень ч. 1 - 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним вище вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування відповідної господарської операції.

З акту перевірки № 266/20-40-14-01-07/37023327 від 31.05.2016 року вбачається, що податковим органом встановлено завищення позивачем суми податкового кредиту на загальну суму 66667,00 грн. у звязку із взаємовідносинами із ПАТ «ОБЛДОРРЕМБУД».

Судом встановлено, що позивачем на підставі рахунку № 38 від 14.07.2014 року було перераховано на користь ПАТ «ОБЛДОРРЕМБУД» попередню оплату за асфальтування автодороги по пр. Леніна м.Горлівка Донецької області в сумі 500000,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №7139 від 14.07.2014 року.

Згідно з положеннями ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 642 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до приписів ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Таким чином, положення діючого законодавства не вимагають обовязкового оформлення учасниками господарських відносин окремого договору, якщо зміст відносин між ними зафіксовано у інших письмових документах. Це зокрема підтверджує Вищий господарський суд України в Інформаційному листі від 07.04.2008 р. № 01-8/211.

З огляду на встановлені судом факти направлення ПАТ «ОБЛДОРРЕМБУД» на адресу позивача рахунку та здійснення позивачем оплати за сказаним рахунком, суд приходить до висновку про існування між вказаними сторонами договірних відносин.

При цьому ПАТ «ОБЛДОРРЕМБУД» було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №25/1 на суму 500000 грн. у т.ч. ПДВ 83333 грн., копія якої також наявна в матеріалах справи.

04.08.2014 року ПАТ «ОБЛДОРРЕМБУД» було повернуто позивачу частину попередньої оплати у розмірі 100000 грн. та зареєстровано розрахунок коригування до податкової накладної №28/1 від 04.08.2014 р. на суму 100000 грн. у т. ч. ПДВ 16667 грн. Відповідно до копії квитанції №1 від 04.08.2014 року, розрахунок коригування до податкової накладної №28/1 від 04.08.2014 року було прийнято Міністерством доходів і зборів України.

До складу податкового кредиту за липень 2014 року ТОВ «МЛК Трейд» віднесено 66667,00 грн.

Сторонами не заперечувався факт, що згідно рахунку 631 на кінець 2015 року по ПАТ "ОБЛДОРРЕМБУД" рахується дебіторська заборгованість у сумі 400000 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість та невідповідність фактичним обставинам справи тверджень контролюючого органу щодо відсутності договірних відносин ТОВ «МЛК Трейд» з ПАТ "ОБЛДОРРЕМБУД" та документів, що їх підтверджують.

Окрім цього, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. У тому числі до вказаного переліку віднесено м. Горлівка Донецької обл.

З огляду на ситуацію, що склалась у Донецькій області, ПАТ «ОБЛДОРРЕМБУД» не надано актів виконаних робіт, які були предметом договору. Позивач, в свою чергу, також позбавлений можливості перевірити факт виконання замовлених послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наявність договірних відносин ТОВ «МЛК Трейд» з ПАТ "ОБЛДОРРЕМБУД", факт здійснення попередньої оплати в сумі 400000,00 грн., факт реєстрації податкової накладної та розрахунку коригування до податкової накладної, в сукупності свідчать про правомірність віднесення ТОВ «МЛК Трейд» до складу податкового кредиту 66667,00 грн.

Відносно тверджень відповідача, що згідно уставних документів ТОВ «МЛК Трейд» не встановлено власності у м. Горлівка Донецької області, тобто зазначена операція не пов'язана з господарською діяльністю підприємства, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПКУ, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Таким чином, мета господарської діяльності може передбачати як пряме, так і опосередковане отримання доходів. При здійсненні вказаної господарської операції із ПАТ «ОБЛДОРРЕМБУД» у позивача існувала мета використання таких послуг у господарській діяльності.

Посилання на відсутність у позивача власності у м. Горлівка Донецької області жодним чином не свідчить про відсутність намірів проведення позивачем господарської діяльності у вказаному місті. Відсутність економічного ефекту від запланованих та оплачених ПАТ "ОБЛДОРРЕМБУД" робіт обумовлена виключними обставинами з проведення антитерористичної операції, що є загальновідомим та не може слугувати підставою для встановлення порушень податкового законодавства позивачем.

Зазначені обставини вказують на те, що позивачем сформовано податковий кредит у межах здійснення власної господарської діяльності.

Доказів невідповідності вказаних документів вимогам чинного законодавства до суду не надано.

Окрім того, Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів. Якщо контрагенти не виконали свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Також, в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", ТОВ «МЛК Трейд» та його контрагент є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а тому є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка, відповідно до ст.61 Конституції України, має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст.ст.207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Саме така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).

Проаналізувавши положення чинного законодавства, належними та допустимими доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення платником податків в податковому обліку показників господарських операцій, котрі в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є обєктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України, а діяння по відображенню в документах обов'язкової податкової звітності, тобто в офіційних документах завідомо недостовірних відомостей, є об'єктивною стороною злочину, передбаченого ст.366 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину, відповідно до ст.ст. 207, 208, 250 КАС України, є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України, вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Податковим органом не зазначено в акті перевірки про наявність обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемними правочинами, рішення суду про визнання правочинів недійсними, до суду таких доказів відповідачем також не надано.

Окрім того, в силу приписів статей 207 і 208 Господарського кодексу України, ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України, одного лише висновку органу державної податкової служби про нікчемність вчиненого платником податків правочину або про нереальність здійсненої платником податків господарської операції є недостатньо для судження іншого податкового органу про вчинення контрагентом такого платника порушення закону, оскільки контролюючі органи не наділені законодавцем виключною прерогативою на визнання правочинів такими, що суперечать закону.

Суд зазначає, що зміст вищезазначених спірних угод не суперечить актам цивільного законодавства, відсутні факти, які свідчили б про те, що зміст угод не відповідав дійсним намірам сторін і що ці наміри спрямовані на ухилення від сплати податків за фінансово-господарськими результатами виконання вищевказаних договорів.

Беручи до уваги вищевикладене, а також враховуючи, що договір, укладений позивачем з ПАТ "ОБЛДОРРЕМБУД", мав реальний характер, правові наслідки, обумовлені цими правочинами, реально настали для обох сторін даних договорів, товариство мало всі правові підстави для віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ, оскільки дані суми, у звязку з придбанням товарів у вказаних контрагентів, підтверджені належними первинними документами, та придбаний позивачем товар призначався для використання в його господарській діяльності, у звязку з чим спростовуються висновки відповідача про порушення позивачем ст. 185, ст. 186, ст. 188, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України.

За приписами ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Згідно з до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

З огляду на вищезазначене, висновки податкового органу, викладені в акті перевірки № 266/20-40-14-01-07/37023327 від 31.05.2016 року про порушення позивачем норм Податкового кодексу України по взаємовідносинам з ПАТ "ОБЛДОРРЕМБУД" є неправомірними та не відповідають дійсним обставинам, податкове повідомлення-рішення від 07.09.2016 року № в частині визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 100000,50 грн., з яких: 66667 грн. - основного зобов'язання та 33333,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій є таким, що суперечить законодавству з питань оподаткування та відповідно до вимог ст.162 КАС України підлягає скасуванню.

Щодо взаємовідносини ТОВ «МЛК Трейд» з ДП "СТАРОКОСТЯНТИНІВСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД", код 31952591, суд зазначає наступне.

В акті перевірки № 266/20-40-14-01-07/37023327 від 31.05.2016 року зазначено, що аналізом взаємовідносин ТОВ «МЛК Трейд» з ДП "СТАРОКОСТЯНТИНІВСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД" за липень 2014 року, встановлено, що згідно АІС «Податковий блок» - АС «Перегляд результатів співставлення" між податковими зобовязаннями ДП "СТАРОКОСТЯНТИНІВСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД" та податковим кредитом ТОВ «МЛК Трейд» рахуються розбіжності у сумі 15887,86 грн. Розбіжності виникли за рахунок задвоєння ТОВ «МЛК Трейд» сум податкового кредиту, згідно реєстру отриманих та виданих податкових накладних по ТОВ «МЛК Трейд» за червень 2014 (реєстр отриманих та виданих податкових накладних за червень 2014 року від 18.07.2014 № НОМЕР_6) підприємством відображено податкову накладну від 02.06.2014 №374 на суму 79439,27 в т.ч. сума ПДВ 15887,86грн. за червень 2014 року та за липень 2014 року (реєстр отриманих та виданих податкових накладних за липень 2014 року від 20.08.2014 № НОМЕР_7). ДП "СТАРОКОСТЯНТИНІВСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД" відображено у складі податкових зобовязань за червень 2014 року податкову накладну від 02.06.2014 №374.

Позивач вказав, що правомірно відобразив податковий кредит за операціями придбання товарів в ДП "СТАРОКОСТЯНТИНІВСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД" згідно реєстру отриманих та виданих податкових накладних позивача за червень 2014 (реєстр отриманих та виданих податкових накладних за червень 2014 року від 18.07.2014 № НОМЕР_6). Позивачем було відображено податкову накладну від 02.06.2014 №374 на суму 79439,27 в т.ч. сума ПДВ 15887,86 грн. за червень 2014 року.

Однак, позивачем не спростовано факту задвоєння вказаної податкової накладної за червень 2014 року та за липень 2014 року. Отже податкова накладна ДП "СТАРОКОСТЯНТИНІВСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД" від 02.06.2014 №374 на суму 79439,27 в т.ч. сума ПДВ 15887,86грн., зареєстрована позивачем за червень 2014 року та за липень 2014 року.

Наведене свідчить про наявність встановленого перевіркою порушення, та як наслідок відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині скасування податкове повідомлення - рішення від 07.09.2016 року № в частині визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 100000,50 грн., з яких: 66667 грн. - основного зобов'язання та 33333,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МЛК ТРЕЙД" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення від 07.09.2016 року № в частині визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 100000,50 грн., з яких: 66667 грн. - основного зобов'язання та 33333,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЛК ТРЕЙД" () судовий збір у розмірі 1656,39 грн. (одна тисяча шістсот п'ятдесят шість) грн. 39 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити..

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 09 грудня 2016 року.

Суддя Полях Н.А.