Справа № 743/1419/16-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 743/1419/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Сташків В.Б. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

08 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1 на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області до громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України,-

в с т а н о в и в:

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2016 року адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області задоволено, примусово видворено громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України. Допущено негайне виконання постанови.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення прав відповідача та процесуального законодавства та прийняти нову постанову. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення про видворення відповідача за межі України є передчасним та таким, що прийнято без урахування всіх обставин, які мають значення для прийняття рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції у відповідності до ч.1 ст.195 КАС України в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 серпня 2016 року Ніжинським МВ УДМС України в Чернігівській області виявлено громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який до 25 листопада 2015 року легально перебував на території Україні, та після цієї дати не отримував посвідки про тимчасове його проживання на території України в органах Державної міграційної служби.

27 липня 2016 року відповідач звертався до органів Національної поліції з підстав втрати паспорта громадянина Республіки Ірак.

16 серпня 2016 року уповноваженою особою ДМС України складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МЧГ №021881 відносно громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1 про те, що останній порушив правила перебування іноземців на території України, тобто не виїхав з України після закінчення терміну перебування з 26 листопада 2015 року та проживає без документів, паспорта громадянина Республіки Ірак, який втратив 17 липня 2016 року, що є порушенням вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Уповноваженою особою ДМС України винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МЧГ №021885, якою відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП накладено на відповідача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн., що був сплачений у добровільному порядку.

16 серпня 2016 року Ніжинським МВ УДМС України в Чернігівській області прийнято рішення №13 про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства, яким вирішено примусово повернути за межі України громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язано його покинути територію України у термін до 12 вересня 2016 року. З зазначеним рішенням відповідач ознайомлений в присутності перекладача та отримав копію рішення 17 серпня 2016 року, а також в рішенні зазначено, що відповідач від виконання рішення не відмовляється.

18 серпня 2016 року Ніжинським МВ УДМС України в Чернігівській області складено довідку №74.23-3426 до Консула Посольства Республіки Ірак в Україні про те, що перебуваючи на території України з 28 серпня 2015 року відповідач вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.203 КУпАП, у зв'язку з чим працівниками Ніжинського МВ УДМС України в Чернігівській області був притягнутий до адміністративної відповідальності та 17 серпня 2016 року прийнято рішення про примусове повернення з України та до 12 вересня 2016 року покинути територію України.

Рішення від 16 серпня 2016 року №13 про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства відповідач, в установлений строк, не виконав.

21 листопада 2016 року посадовою особою УДМС України в Чернігівській області складено протокол ПР №МЧГ021885 про адміністративне затримання громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та прийнято рішення про поміщення відповідача в Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України (с.Розсудів Ріпкинського району), для підготовки матеріалів про примусове видворення.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що з огляду на невиконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, відсутність документів на право перебування на території України та відсутність заборон на примусове видворення громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1, наявні підстави для примусового видворення за межі території України громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч.3 ст.9 вказаного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

В силу вимог ч.1 ст.26 наведеного Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

В силу ч.8 ст.26 вищезазначеного Закону примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Як вбачається з матеріалів справи, 16 серпня 2016 року Ніжинським МВ УДМС України в Чернігівській області прийнято рішення №13 про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства, яким вирішено примусово повернути за межі України громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1 та зобов'язано його покинути територію України у термін до 12 вересня 2016 року, натомість, відповідач самостійно не залишив територію України у термін до 12 вересня 2016 року.

Частиною 1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З аналізу наведеної норми вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин.

Статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено вичерпний обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Наведений перелік підстав є вичерпний і розширенню не підлягає, а тому доводи представника відповідача про те, що наявність у відповідача родинних зв'язків на території України, наявність нерухомого та рухомого майна, а також бізнесу є підставою для його невидворення з країни, не відповідають вимогам Закону.

Приймаючи до уваги, що відповідачем не виконано рішення про примусове повернення від 16 серпня 2016 року №13 у встановлений строк без поважних причин, яке є чинним, не оскаржувалось та не скасовано, враховуючи відсутність у громадянина Республікии Ірак ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, документів на право перебування на території України, з огляду на відсутність встановлених Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заборон на примусове видворення відповідача, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог щодо примусового видворення за межі території України громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Наданий лист Посольства Республіки Ірак в Україні від 08 грудня 2016 року, що відповідач звернувся до Посольства з заявою про отримання разового проїзного документа з метою добровільного повернення до Іраку та необхідність явки особи та зняття відбитків пальців для отримання разового проїзного документа, не спростовує висновків суду першої інстанції та не доводить поважності причин щодо неможливості отримання такого документу в строк, встановлений рішенням про примусове повернення від 16 серпня 2016 року №13.

Доводи представника відповідача щодо порушення прав відповідача у зв'язку з відсутністю перекладу письмових документів колегія суддів не приймає, оскільки з рішенням про примусове повернення з України №13 від 16 серпня 2016 року відповідач був ознайомлений за участю перекладача та від виконання рішення не відмовлявся, в суді першої інстанції розгляд справи відбувався за участі перекладача у відповідності до вимог чинного законодавства.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.1837, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу громадянина Республіки Ірак ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 08 грудня 2016 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Мельничук В.П.

Лічевецький І.О.