Справа № 153/1081/16-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 153/1081/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Любинецька-Онілова А.Г.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

07 грудня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Смілянця Е. С. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Вінницької області на постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 03 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Вінницької області про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Вінницької області щодо відмови їй у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Вінницької області нарахувати та виплатити їй грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до постанови Ямпільського районного суду Вінницької області від 03.10.2016 року адміністративний позов задоволено, а саме: визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Вінницької області щодо відмови у виплаті позивачу грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Вінницької області нарахувати та виплатити позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити повністю.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з копії трудової книжки, заповненої 18 жовтня 1975 року на ім'я позивача, встановлено, що позивач з 15.08.1982 року і по теперішній час працює на посаді логопеда Ямпільського райвно.

Із копії диплому УВ № 750105, виданого 21 квітня 1990 року на ім'я позивача, реєстраційний номер 1135, встановлено, що позивач в 1987 році вступила до Київського державного педагогічного інституту ім.. О.М.Горького і в 1990 році закінчила повний курс названого інституту. Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 18 квітня 1990 року присвоєно кваліфікацію логопеда дошкільних і шкільних закладів.

Атестаційним листом від 08.04.2010 року підтверджується, що атестаційна комісія відділу освіти Ямпільської райдержадміністрації вирішила, що позивач відповідає займаній посаді логопеда логопедичного пункту при загальноосвітніх школах м.Ямполя, с.Дзигівка, с.Клембівки.

Згідно з атестаційним листом від 08.04.2015 року встановлено, що атестаційна комісія відділу освіти Ямпільської райдержадміністрації вирішила, що позивач відповідає займаній посаді вчителя-логопеда загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 м.Ямпіль, Вінницької області.

У відповідності до Свідоцтва про підвищення кваліфікації СПКПП №000102 встановлено, що позивач з 05.05.2014 року до 16.05.2014 року підвищила кваліфікацію за категорією вчителі-логопеди, вчителі розвитку мовлення закладів освіти.

Із посвідчення №164 встановлено, що позивач закінчила курси підвищення кваліфікації вчителів-логопедів допоміжних шкіл-інтернатів, логопедичних пунктів при загальноосвітніх школах, дошкільних навчальних закладів з 14.03. по 25.03.2005 року.

19.07.2016 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України у Ямпільському районі Вінницької області з письмовою заявою щодо виплати їй грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій станом на її призначення відповідно до п.«е» ст.55 Закону «Про пенсійне забезпечення» як працівнику освіти.

Листом Управління Пенсійного фонду України у Ямпільському районі Вінницької області №445/06-42/02 від 10.08.2016 року, позивачу відмовлено у виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», так як стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» складає 10 років 6 місяців 17 днів, що є недостатнім для виплати даної грошової допомоги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач відмовляючи позивачу у виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, діяв не на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Так, п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1718 від 05.11.1991 року встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року не менше 25 років 6 місяців.

Згідно з п.1 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909, правом на пенсію за вислугу років користуються: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної, виховної, навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

В силу Примітки 1 до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 вчителі й інші працівники освіти заочних навчальних закладів, зазначених у цьому переліку, відносяться до числа осіб, що мають право на одержання пенсії за вислугу років.

За змістом Примітки 2 до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

У відповідності до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

В свою чергу, посада, яку займає позивач з 15.08.1982 року по цей час, а саме - логопеда, відповідає положенням Постанови Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» та Постанови Кабінету Міністрів України №1191 від 23.11.2011 року «Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати».

При цьому, як встановлено з копії трудової книжки позивача, заповненої 18 жовтня 1975 року, стаж її роботи логопедом з 15.08.1982 року по день звернення 18.04.2016 року за призначенням пенсії за віком до управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Вінницької області становить 33 роки 8 місяців 2 дня.

Положеннями абз. 3 п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року визначено, що порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, оскільки страховий стаж роботи позивача в закладах освіти, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становить понад 30 роки, та з огляду на те, що до цього позивач не отримувала будь-якої пенсії у відповідності до абз. 1 п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

У відповідності до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ямпільському районі Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 03 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку встановленому ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Смілянець Е. С. Залімський І. Г.