Справа № 809/4433/15
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м.Львів № 876/1429/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.02.2016р. у справі за адміністративним позовом Надвірнянського районного центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття Івано-Франківського обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

18.12.2015 року позивач Надвірнянський районний центр зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття Івано-Франківського обласного центру зайнятості звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів в розмірі - 7913,21 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.02.2016р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.02.2016р. скасувати та прийняти нову, якою в позові відмовити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи, 03.10.2014 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до Надвірнянського районного центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття Івано-Франківського обласного центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного.

10.10.2014 року на підстав поданої заяви відповідачу надано статус безробітного з призначенням допомоги по безробіттю.

При обміні даних з Пенсійним фоном України, позивач встановив факт перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 із 02.01.2015 року по 30.06.2015 року тобто, в період перебування на обліку у центрі зайнятості.

За результатами проведеного розслідування по факту виплати ОСОБА_2 допомоги по безробіттю складено акт № 937 від 29.10.2015 року та прийнято рішення про зняття відповідача з обліку і повернення незаконно виплаченої допомоги.

30.10.2015 року відповідачу надіслано копію наказу № 234 від 29.10.2015 року щодо відшкодування коштів у розмірі 7913,21 грн. та запропоновано протягом 30 днів з моменту отримання наказу перерахувати управлінню праці незаконно виплачену допомогу по безробіттю. Проте, відповідач кошти в добровільному порядку не повернув.

Відповідно до частини першої статті 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною другою статті 2 КАСУ до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов'язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування.

Тобто, однією з визначальних особливостей КАСУ є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем ? орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Із змісту статті 50 КАСУ видно, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Отже, правовий аналіз пунктів 1?4 частини четвертої статті 50 КАСУ свідчить, що всі наведені підстави, коли громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

мОднак і в цих випадках, водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставин, що стали підставою для втручання суб'єктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих суб'єктів владних повноважень.

Логічний спосіб тлумачення частини четвертої статті 50 КАС дозволяє колегії суддів дійти висновку, що і пункт 5 частини четвертої статті 50 КАС, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків «превентивного» судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала би право для розширеного тлумачення права суб'єкта владних повноважень на адміністративний позов. Такий безпідставний підхід до розуміння змісту пункту 5 частини четвертої статті 50 КАС по суті призводить до відмови органів влади від виконання своїх функціональних обов'язків та можливої дискреційної поведінки.

За пунктом 4 частини четвертої статті 50 КАС суб'єкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх об'єднань, юридичних осіб, які не є суб'єктами владних повноважень, для превентивного судового контролю своєї ж діяльності і у випадках, визначених законом.

В даному випадку, позов заявлений про стягнення грошових коштів, що стали власністю ОСОБА_2, а тому, до даних правовідносин дія пункту 4 частини четвертої статті 50 КАС не застосовується. Позов підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Висновки апеляційного суду узгоджується з позицією Верховного Суду України яка викладена 22.09.2015 р. в справі п/811/3781/14.

Пунктом 1 частиною 1 статті 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції невірно застосував норми процесуального права, неповно з'ясував обставини справи, у зв'язку з чим постанову слід скасувати та постановити ухвалу про закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 157, ст.160, ст.195, ст.198, ст.202, ст. 203, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.02.2016р. у справі за № 809/4433/15 - скасувати.

Провадження у справі за позовом Надвірнянського районного центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття Івано-Франківського обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Н.В. Бруновська

Судді: С.М. Кузьмич

Р.М. Шавель

Ухвала складена в повному обсязі 09.12.2016 року.