Справа № 521/18042/16-а
Суддя: Целух А. П.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/521/374/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«23» листопада 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача та просить визнати протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси № 830847 від 15.09.2016 р «Про відмову у перерахунку пенсії». Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01.12.2015 року у розмірі 80% від заробітної плати у сумі 13676,30 грн. без обмеження граничного розміру пенсії з урахуванням усіх виплат в тому числі з урахуванням інших виплат (винагороди за вислугу років, матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань) у сумі 6951,73 грн. згідно з довідкою про заробітну плату що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію, виданої Державною податковою інспекцією у Приморському районі м ОСОБА_2 управління ДФС в Одеській області від 31.08 2016 p. № 19624/М/15-53-05-26. Звернути постанову до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць. При цьому посилається на обставини викладені в позові.

В судове засідання позивачка не з'явилася, просить розглядати справу за її відсутністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за відсутність представника відповідача, а також письмові заперечення на позов.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України а Малиновському районі м. Одеси з 10.04.2002 року та отримує пенсію відповідно до Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

09.09.2016 року позивач звернулася до управління із заявою №5235 про проведення перерахунку пенсії з більшого заробітку відповідно до довідки про заробітну плату №19624/м/15-53-05-26 від 31.08.2016 року.

Рішенням Управління №830847 від 15.09.2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії з більшого заробітку відповідно до довідки про заробітну плату №19624/м/15-53-05-26 від 31.08.2016 року.

Вдповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Таким чином, законодавець передбачив, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення спеціальних пенсій на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми Закону України "Про державну службу" щодо пенсійного забезпечення.

На 1 червня 2015 року такого Закону прийнято не було.

Тобто, норми Законів України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII та від 17.11.2011 № 4050-VI щодо пенсійного забезпечення з 1 червня 2015 року скасовані.

Отже, з 1 червня 2015 року державним службовцям пенсії призначаються та перераховуються виключно на підставі норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846).

Норми вищенаведених правових актів не містять обов'язків пенсійних органів щодо перерахунку пенсій державним службовцям на умовах викладених у позовних вимогах даної справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України "Про державну службу" визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок визначення заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця встановлено постановою Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 р. "Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії" (зі змінами та доповненнями). На момент звернення позивача із заявою про проведення перерахунку пенсії вказана постанова № 865 є чинною з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 1093 від 09.12.2015 р.

Законом України від 28.12.2014 p. № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України".

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №1013 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. №865, а саме, виключено п. 4, яким визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу" .

Таким чином, з грудня 2015 року чинним законодавством України не визначено обсяг суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про державну службу".

На час звернення позивача за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не приймався.

Норми вищенаведених правових актів не містять обов'язків пенсійних органів щодо перерахунку пенсій, державним службовцям на умовах викладених у позовних вимогах даної справи.

Як вбачається з рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011. Колегія суддів дійшла висновку:У Конституції України передбачено гарантії прав громадян на соціальний захист, зокрема такі, як законодавче закріплення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92), визначення джерел державного соціального забезпечення (частина друга статті 46), контроль за використанням коштів Державного бюджету України (стаття 98). |

Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване статтею 48 Конституції України.

На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у Рішенні від 19 червня 2001 року N 9-рп/2001 у справі щодо стажу наукової роботи, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов'язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально- економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права (стаття 1, частина перша статті 8 Основного Закону України) обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації; цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

К вбачається з рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № З-рп/2012. Колегія суддів розглянула питання:

Чи повноважна держава встановлювати зміст та обсяг соціальних виплат залежно

від її соціально-економічних можливостей;

Чи має право держава змінювати порядок і розміри існуючих соціальних виплат та

допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України;

Чи є обовязковими для застосування судами України нормативно-правові акти

Кабінету Міністрів України з питань соціального захисту громадян, видані на виконання вимог Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Суд, серед іншого, дійшов висновку, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально- економічних можливостей. Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний; захист. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи ; з фінансових можливостей держави, яка зобовязана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості. Суди під час вирішення ! справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно- правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно- правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відповідно до ст. 22 Загальної декларації прав людини кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення і на здійснення необхідних для підтримання її гідності і для вільного розвитку її особи прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави.

Міжнародний пакт про економічні, соціальні і культурні права 1966 року встановлює загальний обов'язок держав забезпечити здійснення прав, що передбачені цим пактом, у максимальних межах наявних ресурсів (п.1 ст. 2).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі Ейрі проти Ірландії також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі Кйартан Асмундсон проти Ісландії від 12 жовтня 2004 року.

За таких обставин, відсутні правові підстави для визнання протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси № 830847 від 15.09.2016 р «Про відмову у перерахунку пенсії» та зобовязання управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01.12.2015 року у розмірі 80% від заробітної плати у сумі 13676,30 грн. без обмеження граничного розміру пенсії з урахуванням усіх виплат в тому числі з урахуванням інших виплат (винагороди за вислугу років, матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань) у сумі 6951,73 грн. згідно з довідкою про заробітну плату що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію, виданої Державною податковою інспекцією у Приморському районі м ОСОБА_2 управління ДФС в Одеській області від 31.08 2016 p. № 19624/М/15-53-05-26.

При цьому суд зазначає, що перерахунок пенсії на підставі норми закону, яка втратила чинність є порушенням приисів ст. 19 Конституції україни, яка є нормою прямої дії та яка зобов'язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись ст. 37-1 Закону України „Про державну службу", ст.ст. 99, 159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про зобовязання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її отримання. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ