Справа № 823/1775/16
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року справа № 823/1775/16

м. Черкаси

15 год. 41 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Каліновської А.В.,

при секретарі Баклаженко Н.В.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом комунального навчального закладу «Черкаський обласний інститут післядипломної освіти педагогічних працівників Черкаської обласної ради» до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Черкаська обласна рада, про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним позовом, в якому просить скасувати, як протиправну постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_5 від 11.11.2016 про опис та арешт майна боржника КНЗ «Черкаський ОІПОПП ЧОР».

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржуваною постановою описано та арештовано майно, яке є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Черкаської області та закріплюється за позивачем на праві господарського відання. Крім того, комунальний навчальний заклад «Черкаський обласний інститут післядипломної освіти педагогічних працівників Черкаської обласної ради» входить до мережі розпорядників бюджетних коштів, тому у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з бюджетних установ повинно виконуватись органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (Головним управлінням Державної казначейської служби України у Черкаській області), а не органом державної виконавчої служби. Крім того, на рахунках позивача, відкритих в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Черкаській області наявні грошові кошти, тому державний виконавець в силу вимог Закону України «Про виконавче провадження» повинен був в першу чергу звернути стягнення на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених вище.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечив та зазначив, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває зведене виконавче провадження про стягнення із позивача коштів, в межах якого державним виконавцем у відповідності до вимог чинного законодавства України винесено оскаржувану постанову, яка на думку представника відповідача скасуванню не підлягає.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача погодився із доводами представників позивача.

Заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувають виконавчі провадження: ВП №51626770 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.07.2016 №712/11380/15-ц; ВП №51626701 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.07.2016 №712/8134/15-ц; ВП №50982217 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.04.2016 №712/10370/15-ц; ВП №50736092 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.03.2016 №712/9392/15-ц; ВП №50594480 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.03.2016 №712/9499/15-ц; ВП №50114952 з примусового виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 №823/1709/14; ВП №49811224 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.07.2016 №712/8285/15-ц; ВП №48218513 з примусового виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 26.06.2015 №823/3940/14, боржником яких є комунальний навчальний заклад «Черкаський обласний інститут післядипломної освіти педагогічних працівників Черкаської обласної ради».

Державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_5 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №50158619 винесено оскаржувану постанову від 11.11.2016 2016 про опис та арешт майна боржника - комунального навчального закладу «Черкаський обласний інститут післядипломної освіти педагогічних працівників Черкаської обласної ради».

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із статтею 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Відповідно до положень ст. 56 Закону №1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов'язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.

Посилання позивача на ту обставину, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав того, що державними виконавцями неправомірно здійснюється примусове виконання рішень судів про стягнення коштів з бюджетної установи, оскільки такі дії на думку позивача повинні виконуватись органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, а саме Головним управлінням казначейської служби України у Черкаській області не береться судом до уваги, оскільки як встановлено в судовому засіданні, позивачем не оскаржувались постанови державних виконавців про відкриття виконавчих проваджень ВП №51626770, ВП №51626701, ВП №50982217, ВП №50736092, ВП №50594480, ВП №50114952, ВП №49811224, ВП №48218513 або бездіяльність державних виконавців щодо закінчення виконавчих проваджень, крім того, вказані постанови про відкриття виконавчих проваджень не є предметом розгляду даної справи.

Разом з цим, як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, позивачем, як боржником у вищезгаданих виконавчих провадженнях у строки надані державними виконавцями для добровільного виконання виконавчих документів - не виконанні, заборгованість перед боржниками не сплачена, а відтак, у державного виконавця відповідно до вимог Закону №1404-VIII були законні на те підстави розпочати примусове виконання рішень у межах наявних на примусовому виконанні виконавчих проваджень ВП №51626770, ВП №51626701, ВП №50982217, ВП №50736092, ВП №50594480, ВП №50114952, ВП №49811224, ВП №48218513, в тому числі шляхом опису та арешту майна боржника.

Крім того, твердження представників позивача, що на рахунках інституту, відкритих в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Черкаській області наявні грошові кошти, тому державний виконавець в силу вимог Закону України «Про виконавче провадження» повинен був в першу чергу звернути стягнення на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах не береться судом до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач має дванадцять відкритих рахунків у Головному управлінні Державної казначейської служби України у Черкаській області та відповідно до довідки позивача від 21.11.2016 №297/01-16 залишок коштів на вказаних рахунках станом на 18.11.2016 становить 204108 грн. 16 коп.

Відповідно до Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2011 №1280, головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі Головне управління Казначейства) є територіальними органами Державної казначейської служби України. Основним завданням Головного управління Казначейства є реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області - не є у розумінні Положення №1280 банком або фінансовою установою, що виключає можливість в першу чергу державним виконавцем звернути стягнення на кошти на рахунках позивача відкритих в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Черкаській області.

Також суд звертає увагу, що у справі відсутні докази щодо звернення позивача до відповідача із заявами про закінчення виконавчих проваджень або оскарження до суду бездіяльності відповідача щодо закінчення вищевказаних виконавчих проваджень.

Слід зазначити, що опис і арешт майна породжує права та обовязки для боржника та осіб, які не є учасниками виконавчого провадження, у разі наявності спору щодо законності проведення арешту.

Частиною 9 Закону №1404-VIII визначено, що під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, державним виконавцем описано і накладено арешт на таке майно: системні блоки в кількості 14 (чотирнадцять) шт., клавіатури до компютерів в кількості 14 (чотирнадцять) шт., 9 (дев'ять) ноутбуків марки «ASUS», монітори марки «PHILIPS» в кількості 13 (тринадцять) шт., мишки до компютерів в кількості 14 (чотирнадцять) шт., видавничий центр.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 2.2 Статуту комунального навчального закладу «Черкаський обласний інститут післядипломної освіти педагогічних працівників Черкаської обласної ради», Черкаська обласна рада від імені та в інтересах територіальних громад сіл, селищ, міст Черкаської області здійснює правомочності з володіння та розпорядження майном позивача.

ОСОБА_6 є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Черкаської області та закріплюється Засновником за ОСОБА_6 на праві господарського відання відповідним договором і не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без рішення Засновника вищого навчального закладу та згоди вищого колегіального органу самоврядування вищого навчального закладу, крім випадків, передбачених законодавством (п. 6.2 Статуту).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Господарського кодексу України, управління господарською діяльністю у комунальному секторі економіки здійснюється через систему організаційно-господарських повноважень територіальних громад та органів місцевого самоврядування щодо суб'єктів господарювання, які належать до комунального сектора економіки і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

Таким чином, оскаржуваною постановою від 11.11.2016 описано і накладено арешт на майно, яке є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Черкаської області та закріплюється за позивачем на праві господарського відання, тобто не належить боржнику вищезгаданих виконавчих проваджень.

Крім того, оскаржувана постанова про опис та арешт майна боржника винесена в межах зведеного виконавчого провадження №50158619 - 11.11.2016, однак у матеріалах адміністративної справи містяться постанови про приєднання виконавчих проваджень до зведеного виконавчого провадження від 30.11.2016, тобто обєднані виконавчі провадження вже після опису та арешту майна боржника, що позбавляє можливості встановити в межах якого саме виконавчого провадження здійснено опис та арешт майна боржника, крім того, оскаржувана постанова не містить найменування стягувача.

Посилання відповідача на постанову про об'єднання виконавчого провадження у зведене виконавче провадження №50158619 від 09.12.2015 ВП №49612531 не приймається судом до уваги, оскільки боржником у вказаному виконавчому провадженні значиться інша юридична особа санаторій-профілакторій «Мрія».

Враховуючи сукупність встановлених судом обставин, суд дійшов висновку про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_5 від 11.11.2016 про опис та арешт майна боржника.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Представники позивача обґрунтували свою позицію з посиланням на норми законодавства України.

Натомість представник відповідача вмотивованих доводів на підтвердження заперечень проти позову не навів.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_5 від 11.11.2016 про опис та арешт майна боржника комунального навчального закладу «Черкаський обласний інститут післядипломної освіти педагогічних працівників Черкаської обласної ради».

Стягнути із Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на користь комунального навчального закладу «Черкаський обласний інститут післядипломної освіти педагогічних працівників Черкаської обласної ради» сплачений судовий збір у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В. Каліновська

Повний текст постанови виготовлено 08.12.2016.