Справа № 425/3585/16-а
Суддя: Мирошникова О. Ш.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016 року Провадження №2-а/425/105/16

Справа №425/3585/16-а

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Мирошникової О.Ш., за відсутністю сторін, розглянувши у приміщенні Рубіжанського міського суду Луганської області в порядку письмового провадження адміністративну справуза позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції взводу № 1 роти № 4 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному рядового поліції ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій та постанови, скасування постанови, -

встановив:

17 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Інспектора патрульної поліції взводу № 1 роти № 4 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному рядового поліції ОСОБА_2, в якому просить суд визнати дії відповідача незаконними та протиправними, визнати постанову АР № 032843 від 12.11.2016 року про накладення адміністративного стягнення на позивача незаконною та скасувати її.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 12.11.2016 року відносно нього відповідачем було винесено постанову серії АР № 032843 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП позивач рухався на автомобілі розмовляючи по мобільному телефону, чим порушив п. 2.9 (д) ПДР та до нього застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень. Цю постанову позивач вважає незаконною, оскільки відповідачем в ході розгляду справи не допитувалися свідки, не досліджувалися інші докази, що є відомостями, обовязковими для розгляду справи; не було зясовано характер вчиненого діяння, дані про позивача, його майновий стан, ступінь вини, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність. Зазначені обставини позивач вважає самостійними підставами для скасування постанови. Також, позивач вважає, що відповідачем він був позбавлений можливості користуватися правовою допомогою та взагалі постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем п. 2.9 (д) ПДР.

Позивач надав заяву про розгляд справи у письмовому провадженні, позовні вимоги підтримує.

Відповідач надав заяву про розгляд справи у письмовому провадженні, позовні вимоги не визнає.

В судовому засіданні 29.11.2016 року, в якому був присутній відповідач, він висловив заперечення на позов, просив відмовити в його задоволенні та пояснив, що 12.11.2016 року він під час патрулювання виявив вчинення правопорушення позивачем, зупинивши автомобіль позивача на поставлене питання, що змусило його розмовляти по мобільному телефону позивач відповів, що поспішає. Відповідач склав постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, права позивачу були розяснені, позивач зателефонував на «гарячу лінію» допомоги водіям та поліцейським, написав пояснення, в яких зазначив, що не згоден з постановою, наполягав, що не порушував ПДР.

Ухвалою від 21.11.2016 року судом були витребувані в Управління патрульної поліції докази. Відповідач ухвалу про витребування доказів від 21.11.2016 року повністю не виконав, в судовому засіданні надав пояснення, що юрист перебуває у відпустці та він також перебував у відпустці, тому надати витребувані докази не мав можливості, в судовому засіданні надав лише диск, на якому містяться відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча й були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що сторони скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні, суд розглядає адміністративну справу за наявними у справі доказами в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши адміністративну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в адміністративній справі, в тому числі відеозапис з персонального мобільного відеореєстратора патрульного поліції, на якому зафіксовані події, які відбулися 12.11.2016 року, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 12.11.2016 року інспектором патрульної поліції взводу № 1 роти № 4 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному рядовим поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії АР № 032843 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі, згідно з якою ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1 12.11.2016 року о 09:40 годин в місті Рубіжне по вулиці Східній, 2, під час руху користувався засобом звязку тримаючи у руках мобільний телефон, чим порушив п. 2.9. д ОСОБА_3 дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень (а.с. 10).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ОСОБА_3 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 ОСОБА_3 дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі ОСОБА_3 дорожнього руху), учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих ОСОБА_3.

Відповідно до пп. «д» п. 2.9 розділу 2 ОСОБА_3 дорожнього руху «Обовязки і права водіїв механічних транспортних засобів» водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення про порушення ОСОБА_3 дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За статтею 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Так, частинами 4 та 5 зазначеної статті суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи; суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

В ухвалі про відкриття провадження у цій справі від 21.11.2016 року було розяснено відповідачу про його обовязок подати до суду до 29.11.2016 року всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті оскаржуваної постанови, у разі заперечень проти позову (а.с. 14).

Копія ухвали про відкриття провадження, ухвала про витребування доказів, позовна заява та памятка про права та обовязки була направлена відповідачу, також додатково у судовому засіданні 29.11.2016 року памятка була вручена сторонам, про що вони розписалися. ОСОБА_3 та обовязки, зазначені, зокрема, у ст. 71 КАС України були розяснені судом сторонам в судовому засіданні (а.с. 22, 24 журнал судового засідання).

Ухвалою від 21.11.2016 року судом було витребувано належним чином засвідчену копію оскаржуваної постанови, відеозаписи з персональних мобільних реєстраторів патрульних поліції, з камер поліцейського екіпажу тощо, однак відповідачем частково було виконано цю ухвалу та до справи надано лише диск, на якому наявні відеозаписи з камери патрульного поліцейського під час складання оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні 29.11.2016 року відповідач пояснив, що в автомобілі відсутній був відеореєстратор та сам момент розмови позивача по мобільному телефону тримаючи його у руці не зафіксований на відео, оскільки нагрудна відеокамера була ввімкнена відповідачем коли він підійшов до позивача після його зупинки.

В судовому засіданні було оголошено перерву до 06.12.2016 року для надання відповідачу можливості надати витребувані докази, в тому числі належним чином засвідчену копію постанови та додані до неї пояснення позивача, однак відповідач докази не надав з невідомих суду причин.

З наявного у справі відеозапису не вбачається, що позивач під час руху керуючи автомобілем користувався мобільним телефоном тримаючи його в руці.

Під час розгляду адміністративної справи та складанні постанови відповідачем позивач заперечував проти вчинення ним правопорушення, наполягав на тому, що він не користувався телефоном під час руху, просив предявити йому докази його порушення, зателефонував на «гарячу лінію», написав відповідні пояснення, які додав до постанови.

З позовної заяви вбачається, що позивач не порушував ПДД, не розмовляв по мобільному телефону тримаючи його в руці під час руху.

Разом з цим, відповідач заперечуючи проти позову, всупереч ч. 2 ст. 71 КАС України наявність порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху та правомірності винесення оскаржуваної постанови АР № 032843 не довів, доказів, які витребувані судом до суду в повній мірі не надав, інших належних та допустимих доказів у справі, які свідчать про вчинення правопорушення позивачем також не надав.

При цьому, суд вважає, що відповідач як поліцейський має досить великі можливості за відсутності в патрульному автомобілі відеокамери, на яку фіксуються виявлені ним правопорушення, на місті їх вчинення збирати інші належні та допустимі докази такого правопорушення, за умови його вчинення певною особою.

Тому, враховуючи відсутність у справі жодного належного та допустимого доказу вчинення адміністративного правопорушення позивачем, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд вважає, що оскаржувана постанова АР № 032843 є неправомірною та підлягає скасуванню.

Одночасно, суд відхиляє доводи позивача, висловлені ним в адміністративному позові, про порушення його прав відповідачем, оскільки постанова була винесена на місці незаконної зупинки транспортного засобу.

Відтак, згідно з п. 1 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ зазначеної Інструкції № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Тому, відповідач мав право розглянути справу на місці зупинки автомобілю, а також не порушив вимоги щодо процедури розгляду справи та не порушував порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП. Зокрема, відповідачем були розяснені позивачу права та обовязки, позивач скористався можливістю зателефонувати на «гарячу лінію» допомоги водіям, надав письмові пояснення відповідачу тощо.

Таким чином, суд дійшов переконання, що відповідач діяв відповідно до вимог закону та як уповноважена особа Національної поліції, на місці вчинення правопорушення виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП, через те суд відмовляє в частині вимог про визнання дій відповідача незаконними.

В звязку з тим, що в цій категорії справ, позивач за ст. 288 КУпАП звільнений від судових витрат, судові витрати покладаються за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 10, 11, 71, 86, 159-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції взводу № 1 роти № 4 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному рядового поліції ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій та постанови, скасування постанови задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову АР № 032843 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі, винесену 12.11.2016 року Інспектором патрульної поліції взводу № 1 роти № 4 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному рядовим поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1.

В частині визнання дій відповідача незаконними - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.Ш. Мирошникова