Справа № 487/3997/16-а
Суддя: Павлова Ж. П.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/3997/16-а
Провадження № 2-а/487/146/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2016 року .

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Павловій Ж.П., при секретарі Табунщик К.С., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій неправомірними та зобовязання поновити виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В:

10.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій неправомірними та зобовязання поновити виплату пенсії.

У своєму позові позивач зазначив, що з 2007 року перебуває на обліку Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про Пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ. Пенсію він отримував до 01.07.2016 року.

Крім того, на даний час він продовжує працювати на державній службі на посаді спеціаліста першої категорії в управлінні з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Миколаївської міської ради.

Позивачем ОСОБА_1 було отримано, листа за №2245/03 від 30.06.2016 року Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про те, що з 01.07.2016 року йому припинено виплату пенсії за вислугою років та необхідно повернути на рахунок відповідача надміру виплачену суму пенсій, яка утворилась за період з 01.01.2016 по 30.06.2016 в загальному розмірі 12324,54 грн. Так, ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції Законів України від 02.03.2015 №213 та від 24.12.2015 №911) передбачено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», далі особи, на яких не поширюється особливий порядок виплати пенсій) у період служби в органах місцевого самоврядування пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Виходячи з вищезазначеного, просив суд визнати дії відповідача незаконними та зобовязати останнього поновити позивачу нарахування та виплату пенсії за вислугою років з 01.07.2016 у раніше встановленому розмірі та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про утримання надміру виплачених сум пенсій від 21.06.2016 за №27/4.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що головне управління діяло виключно в межах та на підставі норм чинного законодавства України, тому вимоги позивача є безпідставними, просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до статті 54 Закону № 2262-ХІІ із змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

01.01.2016 року набрав чинності Закон України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким внесені зміни, зокрема до статті 37 Закону України «Про державну службу» та статті 54 Закону № 2262-ХІІ.

Згідно з цими змінами особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, який продовжений на 2016 рік, не поширюється на пенсіонерів - ветеранів військової служби, яким призначено пенсії відповідно до законів України «Про державну службу», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до статтею 21 Закону України від 07.06.2001 № 2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції Законів України від 02.03.2015 № 213 від 24.12.2015 № 911) передбачено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», далі - особи, на яких не поширюється особливий порядок виплати пенсій) у період служби в органах місцевого самоврядування пенсії, призначені відповідно до законодавства України - не виплачуються.

Якщо особа, яка проходить службу в органах місцевого самоврядування, не віднесена до категорії осіб, на яких не поширюється особливий порядок виплати пенсій, виплата їй пенсії в період роботи в зазначених органах не проводиться, в тому числі ветеранам військової служби, оскільки до цієї категорії осіб виключення передбачені ст. 21 Закону України від 07.06.2001 № 2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування» не застосовуються.

Після звільнення зі служби в органах місцевого самоврядування та надання до головного управління, зокрема, трудової книжки із записом про звільнення, з дня, наступного за днем звільнення виплату пенсії такій особі буде поновлено в повному обсязі.

Крім того, на виконання листа Пенсійного фонду України від 29.03.2016 № 10560/02-12 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області проведено перевірку пенсійних справ осіб, які мають статус «ветеран військової служби». За результатами перевірки встановлено неправомірність нарахування та виплати пенсії позивачу, у звязку з тим, що він проходить службу в органах місцевого самоврядування.

Так, позивач ОСОБА_1 на даний час працює на державній службі на посаді спеціаліста першої категорії в управлінні з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Миколаївської міської ради, тим самим, є посадовою особою органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскаржень дій чи бездіяльності, рішень субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3/ обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Таким чином, посилання позивача на норму ст. 54 Закону № 2262-ХІІ зі змінами внесеними Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» є безпідставними, оскільки осіб, що працюють на посадах та на умовах Закону України від 07.06.2001 № 2493-ІН «Про службу в органах місцевого самоврядування» не передбачено зазначеними змінами.

Тому, виходячи з вищенаведеного, враховуючи обставини справи, вимоги діючого законодавства, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача ОСОБА_1, а тому відмовляє в їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст, ст. 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набуває законної сили через 10 днів після її проголошення. Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку визначеному ст. 186 КАС України.

Суддя: Ж.П.Павлова