Справа № 640/8323/16-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 р.Справа № 640/8323/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 07.10.2016р. по справі № 640/8323/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції у м.Харкові

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Київського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Харкові (далі-відповідач), в якому просив: скасувати постанову інспектора роти №2 батальйону №1 УПП у м. Харкові Трубчанінова А.Ю. серія ПС3 №070466 від 23.05.2016 р. по справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.; закрити провадження по справі, оскільки, правопорушення він не вчиняв, викладені в оскаржуваній постанові обставини не відповідають фактичним обставинам справи, вимогам закону.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 07.10.2016 року частково задоволено адміністративний позов. Визнано протиправною та скасовано постанову інспектора роти №2 батальйону №1 УПП у м. Харкові Трубчанінова А.Ю. серія ПС3 №070466 від 23.05.2016 р. по справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП. В задоволенні інших вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, без повного і всебічного з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, а також на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представники сторін в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою інспектора роти №2 батальйону №1 УПП у м. Харкові Трубчанінова А.Ю. серія ПС3 №070466 від 23.05.2016р. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

В постанові вказано, що 23.05.2016р. о 22-40 год. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем ВАЗ 21011 номерний знак НОМЕР_1 в м. Харкові на вул. Шевченко 238 здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушив вимоги Правил 15.9 Г ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись з прийнятою інспектором патрульної служби постановою, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, а твердження позивача не спростовані.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. суд першої інстанції дійшов до висновку, що підстави для задоволення такої вимоги відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

В апеляційній скарзі, поданій позивачем на постанову Київського районного суду м. Харкова від 07.10.2016р. по справі №640/8323/16-а, ОСОБА_1 просив суд апеляційної інстанції скасувати зазначену постанову та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В свою чергу, доводи наведені позивачем в апеляційній скарзі стосуються виключно вимоги щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Що стосується наведених в апеляційні скарзі позивачем доводів колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що між позивачем та адвокатом Трубчаніновим С.О. укладений договір про надання правової допомоги від 24.05.2016 р., за умовами якого адвокат бере на себе зобов'язання надавати необхідну правову допомогу замовнику під час розгляду судом першої інстанції адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення ПС3 № 070466.

На підтвердження оплати послуг адвоката позивачем надані: договір про надання правової допомоги від 24.05.2016 р., укладений між адвокатом Трубчаніновим С.О. і ОСОБА_1; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; квитанція №3 від 24.05.2016 р. до прибуткового касового ордеру на суму 5000 грн., яка прийнята від ОСОБА_1 за договором, акт виконаних робіт за договором.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 16 КАС України передбачено, що кожен має право користуватися правовою допомогою при вирішенні справ в адміністративному суді, яка надається в порядку, встановленому законом. Для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура. У випадках, встановлених законом, правова допомога може надаватися й іншими фахівцями в галузі права. Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України до витрат на правову допомогу відносяться витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором.

Положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI від 05.07.2012 р. (далі - Закон № 5076) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Доказами того, що особа є адвокатом, виходячи з положень ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 6 та ст. 17 Закону № 5076 є свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю в поєднанні з витягом з Єдиного реєстру адвокатів України (що може бути сформований і в електронному виді) на момент подання клопотання про відшкодування правової допомоги.

Згідно п. п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону № 5076 до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 5076 документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер.

Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 01.10.1999 р. (далі - Правила адвокатської етики), єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Положеннями ст. 34 Правил адвокатської етики передбачено, що адвокат має право, окрім гонорару, стягувати з клієнта кошти, необхідні для покриття фактичних витрат, пов'язаних з виконанням доручення, якщо обов'язок клієнта з погашення цих витрат визначено угодою. В угоді про надання правової допомоги мають бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов'язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов тощо), порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк і т. ін.) та може бути визначений їх обсяг.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати.

В постанові від 01.10.2002 р. по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Також колегія суддів зазначає, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" (далі -Закон № 4191-VI) визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Матеріали справи містять договір "Про надання правової допомоги" від 24.05.2016 р., укладений між адвокатом Трубчаніновим С.О. і ОСОБА_1, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанцію від 24.05.2016 р. до прибуткового касового ордеру на суму 5000,00 грн., яка прийнята від ОСОБА_1 за договором, акт виконаних робіт за договором.

Між тим, суд першої інстанції правомірно зазначив, що первісно до позову позивачем були надані договір від 24.05.2016 р. та акт виконаних робіт без підпису ОСОБА_1 Також колегія суддів зазначає, що в договорі про надання правової допомоги не визначений розмір гонорару та порядок його внесення. Розрахунок погодинної вартості правової допомоги у договорі про надання правової допомоги відсутній.

Крім цього, суд першої інстанції також правомірно зазначив, що в порушення положень ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 6 та ст. 17 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю не додано витяг з Єдиного реєстру адвокатів України на момент подання вимог про відшкодування правової допомоги.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відсутності підстав для стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 07.10.2016р. по справі № 640/8323/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Старостін В.В.

Повний текст ухвали виготовлено 08.12.16р.