Справа № 826/24128/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 грудня 2016 року № 826/24128/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Прогрестехбуд»
до Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м.Києві
про скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Прогрестехбуд» звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м.Києві про скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2015 р. № .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м.Києві на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки від 04.06.2015 р. № 2251/26-56-22-04-09/33316751 винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених в запереченнях на позов.

В судовому засіданні суд за згодою сторін ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Подільському районі ГУ ДФС у м.Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Будівельна компанія «Прогрестехбуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства при формуванні податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Будівельна компанія «Аксата Моноліт» за період з 01.01.2015 р. по 31.01.2015 р.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Будівельна компанія «Прогрестехбуд» п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 106 304,00 грн., у тому числі по періодам: за січень 2015 р. на суму 106 304,00 грн.

За результатами перевірки складено акт від 04.06.2015 р. № 2251/26-56-22-04-09/33316751 та винесено податкове повідомлення-рішення від 30.06.2015 р. № , яким встановлено заниження суми податку на додану вартість за платежем: податок на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) на загальну суму 159 456,00 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 106 304,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 53 152,00 грн.

За результатами первинного адміністративного оскарження, Головним управлінням ДФС у м.Києві прийнято рішення від 04.09.2015 р., яким податкове повідомлення-рішення від 30.06.2015 р. № залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

За результатами повторного адміністративного оскарження, Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 05.10.2015 р. № 21010/6/99-99-10-01-01-25, яким податкове повідомлення-рішення від 30.06.2015 р. № та рішення, прийняте за розглядом первинної скарги, залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеної у листі останнього від 02.06.2011 №742/11/13-11.

ТОВ «Будівельна компанія «Прогрестехбуд» зареєстровано в Головному територіальному управлінні юстиції у м.Києві. Взято на податковий облік у ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м.Києві та зареєстровано платником податку на додану вартість. Основним видом діяльності є будівництво житлових та нежитлових будівель.

1) Між ТОВ «Будівельна компанія «Прогрестехбуд» (замовник) та ТОВ «Будівельна компанія «Аксата моноліт» (підрядник) укладено договір підряду № 01-14/23-12 від 23.12.2014 р., відповідно до умов якого підрядник зобов'язується на свій ризик виконати комплекс будівельно-монтажних робіт на житловому будинку №ЖБ-01, який розташований в «Комплексі багатоквартирних житлових будинків (на ділянці № 3 за генпланом) на вул. Пасічній, 133 в м. Львові (перший пусковий комплекс)» згідно із проектною документацією, а також зобов'язується передати виконані роботи (результат виконаних робіт) замовнику у встановлений цим договором термін (строк) та усувати виявлені недоліки робіт протягом встановленого договором терміну (строку).

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано суду довідку про вартість виконаних будівельних робіт, акт приймання виконаних будівельних робіт, підсумкову відомість ресурсів.

2) Між ТОВ «Будівельна компанія «Прогрестехбуд» (замовник) та ТОВ «Будівельна компанія «Аксата моноліт» (підрядник) укладено договір підряду № 02-14/25-12 від 25.12.2014 р., відповідно до умов якого підрядник зобов'язується на свій ризик виконати комплекс будівельно-монтажних робіт на житловому будинку №ЖБ-02, який розташований в «Комплексі багатоквартирних житлових будинків (на ділянці № 3 за генпланом) на вул. Пасічній, 133 в м. Львові (перший пусковий комплекс)» згідно із проектною документацією, а також зобов'язується передати виконані роботи (результат виконаних робіт) замовнику у встановлений цим договором термін (строк) та усувати виявлені недоліки робіт протягом встановленого договором терміну (строку).

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано суду довідку про вартість виконаних будівельних робіт, акт приймання виконаних будівельних робіт, підсумкову відомість ресурсів.

3) Між ТОВ «Будівельна компанія «Прогрестехбуд» (замовник) та ТОВ «Будівельна компанія «Аксата моноліт» (підрядник) укладено договір підряду № 02-14/25-12 від 29.12.2014 р., відповідно до умов якого підрядник зобов'язується на свій ризик виконати комплекс будівельно-монтажних робіт на житловому будинку №ЖБ-03, який розташований в «Комплексі багатоквартирних житлових будинків (на ділянці № 3 за генпланом) на вул. Пасічній, 133 в м. Львові. ІІ Пусковий комплекс згідно із проектною документацією, а також зобов'язується передати виконані роботи (результат виконаних робіт) замовнику у встановлений цим договором термін (строк) та усувати виявлені недоліки робіт протягом встановленого договором терміну (строку).

Згідно із п. 1.2 договорів замовник зобов'язується надати підряднику будівельний майданчик (фронт робіт) для виконання робіт підрядника, проектну документацію (в одному примірнику), дозвільну документацію, забезпечити фінансування будівництва, призначати представника з технічного нагляду за будівництвом (повідомивши про це підрядника), прийняти виконані роботи і оплатити вартість виконаних робіт у порядку та в розмірах, передбачених цим договором та додатками до нього.

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано суду довідку про вартість виконаних будівельних робіт, акт приймання виконаних будівельних робіт, підсумкову відомість ресурсів.

На підтвердження розрахунків між сторонами позивачем надано суду картку рахунку: 63.1.3, виписки по банківському рахунку, витяг із журналу прихідних податкових накладних з 01.07.2010 р. по 31.07.2015 р.

Як вбачається з матеріалів справи вищевказані договори підряду було укладено на виконання умов договорів Генпідряду № 01-13/09-09 від 09.09.2013 р., № 02-13/10-09 від 10.09.2013 р., № 03-14/01-07 від 01.07.2014 р., укладені між позивачем та ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Ваш дім».

На виконання умов договорів Генпідряду № 01-13/09-09 від 09.09.2013 р., № 02-13/10-09 від 10.09.2013 р., № 03-14/01-07 від 01.07.2014 р., позивачем надано суду довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, акти приймання виконаних будівельних робіт, підсумкові відомості ресурсів.

Окрім того позивачем надано суду податкові накладні по взаємовідносинам із ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Ваш дім», відносно яких позивач повідомив, що необхідність їх надання обумовлена виконанням робіт ТОВ «Аксата моноліт», в розрізі яких надання податкових накладних є неможливим, оскільки податкові накладні реєструються на всі виконані за період роботи або на виплачену суму коштів. Такий порядок реєстрації зумовлений тим, що між ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Ваш дім» існує один договір генпідряду на один об'єкт будівництва і відповідно взаємовідносини та взаєморозрахунки проводяться виключно між ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Ваш дім» та позивачем.

Висновки відповідача щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблені з огляду на отриману від ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м.Києві податкову інформацію, згідно якої Державна податкова інспекція у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві у відповідності до п. 74.2 ст.74 Податкового кодексу України зібрано податкову інформацію щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «Будівельна компанія «Аксата Моноліт» по взаємовідносинам за січень 2015 року.

Від ОУ ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві службовою запискою № 1290/ДПІ/26-59-07-05 від 20.04.2015 року надійшов висновок про результати відпрацювання ризикового платника податків оперативним підрозділом ГУ ДФС у м. Києві. За результатами опрацювання, відсутня можливість опитати керівника/засновника у зв'язку з тим, що одноосібний засновник та директор підприємства гр. ОСОБА_1 за адресою реєстрації: Україна, АДРЕСА_1 на даний час не проживає.

Операції, не можливо підтвердити стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.

Також, в ході проведення аналізу даних згідно підсистеми АС «Податковий блок» «АС Перегляд результатів співставлення» «Архів електронної звітності» не встановлено факт передачі товарів (послуг) ТОВ «Будівельна компанія «Аксата Моноліт» у період січні 2015 року контрагентам-покупцям, у зв'язку з відсутністю задля аналізу договорів про господарську діяльність, актів приймання-передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, а також інших первинних документів.

У зв'язку з вищевикладеним, у ТОВ «Будівельна компанія «Аксата Моноліт» відсутнє, право на формування витрат по операціях з підприємствами постачальниками в розумінні п. п. 14.1.27 Податкового Кодексу України.

Крім того, операції ТОВ «Будівельна компанія «Аксата Моноліт» не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів. В зв'язку з цим посадові особи ТОВ «Будівельна компанія «Аксата Моноліт» не могли фактично здійснювати господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного.

З огляду на викладене відповідач дійшов висновку про те, що у ТОВ «Будівельна компанія «Аксата Моноліт» відсутні об'єкти оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток по операціях з продажу товарів (послуг) підприємствам-покупцям у період січень 2015 року, а відтак ТОВ «Будівельна компанія «Аксата Моноліт» здійснювала діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Аналізом баз даних ТОВ «Будівельна компанія «Аксата Моноліт» не має можливості підтвердити реальність господарських відносин з платниками податків за період січень 2015 року.»

ТОВ «БК «Прогрестехбуд» здійснює діяльність, яка полягає в наданні будівельно-монтажних послуг - будівництво житлових і нежитлових будівель є основним видом діяльності ТОВ «БК «Прогрестехбуд». За даними податкової звітності в електронному вигляді, АІС «Податковий Блок», Єдиного реєстру податкових накладних, АС «Аудит», що використовуються в ДПІ у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві та інших джерел станом на 01.01.2015р. на підприємстві ТОВ «БК «Прогрестехбуд» значиться 127 осіб, середня заробітна плата становить 1843,00 грн. Згідно Єдиного реєстру податкових накладних у січні 2015 року ТОВ «БК «Прогрестехбуд» здебільшого придбавало будівельні матеріали. Таким чином, відсутня будь-яка економічна доцільність в залученні сторонніх організацій. В якості підтверджуючих документів щодо реальності здійснення будівельно-монтажних робіт ТОВ «БК «Прогрестехбуд» надало акти виконаних робіт, однак в них відсутні будь-які докази щодо безпосереднього виконання будівельно-монтажних робіт.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин між ТОВ «БК «Прогрестехбуд» з ТОВ «Будівельна компанія ТОВ «Будівельна компанія «Аксата Моноліт» за січень 2015 року.

Вирішуючи дану справу суд виходить із наступного.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового кодексу України. Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Про необхідність дослідження реальності здійснених господарських операцій Вищий адміністративний суд України наголошував і в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 - "з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку…".

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару (послуг) з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням.

При цьому, наявність належним чином оформлених податкових накладних є обов'язковою, але не вичерпною обставиною для формування податкового кредиту. Зокрема, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, то, відповідно, придбання таких товарів або послуг не відбулося, право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права на придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд не може погодитись з доводами позивача та критично ставиться до наданих позивачем первинних документів бухгалтерського обліку, підтверджуючих здійснення господарських операцій з вказаними контрагентами, з огляду на нижченаведене.

В даній справі судом встановлено, що господарські операції за період з 01.01.2015 р. по 31.01.2015 р. не підтверджуються з урахування реального часу здійснення операцій, вартості наданих послуг, які економічно необхідні для здійснення даних господарських операцій.

Матеріалами справи не підтверджується, що на виконання укладених договорів між позивачем та ТОВ «Будівельна компанія «Аксата Моноліт» була оформлена виконавча документація, акти прихованих робіт, протоколи випробувань та інші документи, оформлення яких відноситься до компетенції підрядника та, які необхідні для здачі об'єкта в експлуатацію.

Також матеріли справи не містять доказів замовлення та придбання будівельних матеріалів, передачі їх для виконання робіт від замовника до підрядника, доказів їх збереження (складських приміщень).

Окрім того, на підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивачем не надано проектної документації, технічної документації, паспортів та сертифікатів на використані матеріали та обладнання.

Наявні в матеріалах акти виконаних робіт не містять ПІБ уповноважених осіб на їх підписання, доказів погодження із ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Ваш дім» залучених субпідрядників до виконання робіт, доказів призначення відповідальних осіб за здійснення технічного нагляду на будівництві, дозволу на виконання будівельних робіт; затверджених сторонами кошторисів, робочих проектів, податкових накладних тощо.

Окрім того, здійснені між позивачем та ТОВ «Будівельна компанія «Аксата Моноліт» розрахунки не відповідають об'ємам будівельних робіт, визначених у актах виконаних будівельних робіт, а доказів розрахунків між позивачем та ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Ваш дім» взагалі не надано.

Водночас, позивачем не доведено, що отримана платником податку податкова вигода є обґрунтованою. Так, податкова вигода може бути обґрунтованою, зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру). При цьому діловою метою діяльності платника податку може бути отримання економічного ефекту.

Таким чином, позивачем не доведено, що його господарська діяльність спрямована на отримання економічного ефекту.

З огляду на викладене суд вбачає, що надані позивачем первинні документи носять неповний характер, а господарська діяльність товариства не спрямована на настання реальних наслідків.

Наведені у сукупності обставини та досліджені судом документальні докази, суд вважає достатніми для висновку про те, що господарські операції з виконання робіт фактично не мали реального характеру, замовлення послуг (робіт) оформлені лише документально та не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені укладеними договорами.

Тому наявність у позивача необхідних документів, які відповідно до Податкового кодексу України та Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», що є підставою для віднесення певних сум до податкового кредиту (податкових та видаткових накладних, актів виконаних робіт, тощо) сама по собі не є підставою для їх включення до складу податкового кредиту, оскільки судом встановлено, що господарських правовідносин у дійсності не було.

Отже, із наданих позивачем документів не можливо встановити зв'язок між його господарською діяльністю, придбанням послуг та їх реалізацією, а відтак позивач не довів, що його дії по формуванню податкового кредиту є правомірними.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що наслідки порушення податкового законодавства застосовуються незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобов'язання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності.

Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. № 742/11/13-11 установлення факту недійсності, в тому числі нікчемності цивільно-правового правочину, який опосередковує відповідну господарську операцію, не є необхідною умовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань платнику податків у разі якщо буде встановлено відсутність реального вчинення цієї господарської операції або відсутність зв'язку між такою операцією та господарською діяльністю платника податків.

У зв'язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку про відсутність сукупності умов, обставин та підстав з якими Податковий кодекс України у взаємозв'язку з положеннями Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» пов'язують виникнення у позивача права на спірні суми податкового кредиту з ПДВ.

Враховуючи вищенаведене, суд погоджується із висновком податкового органу про те, що в порушення п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України позивачем занижено податок на додану вартість на загальну суму 106 304,00 грн., у тому числі по періодам: за січень 2015 р. на суму 106 304,00 грн.

Враховуючи те, що судом не встановлено підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2015 р. № , відповідно, відсутні підстави для задоволення даних позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано та правомірно. В той же час, позивач не довів обставин в обґрунтування своїх вимог, в зв'язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Прогрестехбуд» відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О.Іщук