Справа № 826/12951/15
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

05 грудня 2016 року м. Київ

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу.

Перевіривши апеляційну скаргу, вважаю, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки оформлена без дотримання вимог, встановлених статтею 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини шостої статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 частини другої статті 4 зазначеного Закону за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на 1 січня складає 1218,00 гривень.

Як вбачається з адміністративного позову, предметом спору є податкові повідомлення – рішення про визначення суми податкового зобов’язання на загальну суму 302384,00 грн.

Враховуючи, що даний спір може призвести до зменшення майна юридичної особи, суд вважає, що даний адміністративний позов має майновий характер.

Отже, судовий збір повинен складати 4989,33 грн, проте апелянтом не наданий документ про сплату судового збору.

Частиною першою статті 88 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Зазначена норма визначає, що єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є майновий стан заявника. Обґрунтування пов’язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб’єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

В апеляційній скарзі відповідач просив суд задовольнити клопотання про звільнення від сплати судового збору з підстав обмеженого фінансування.

Проте, суд вважає, що таке клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до пункту 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка була чинна до 01.09.2015, територіальні органи доходів і зборів були звільнені від сплати судового збору.

Пунктом 4 розділ І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 р. №484-VIII, який набрав чинності 01.09.2015, статтю 5 Закону України «Про судовий збір» викладено в новій редакції, в якій пільги щодо сплати судового збору (звільнення від сплати судового збору) на територіальні органи доходів і зборів не розповсюджуються.

Пунктом 2 розділу ІІ прикінцевих положень вказаного закону зобов’язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Крім цього відповідач в апеляційній скарзі як на підставу обмеженого фінансування посилається на те, що у кошторисі на 2015 рік, затвердженого 25.05.2015 по видатках КЕКВ 2800 відсутні кошти, в той час як апеляційна скарга подана у листопадів 2016 року.

Також, відповідачем не надано доказів, якими обґрунтовується скрутний рівень майнового стану.

Відповідно до частини третьої статті 189 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 108, 189 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про звільнення від сплати судового збору.

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без руху.

Надати апелянту строк для усунення недоліків до 21 грудня 2016 року шляхом надання суду документа про сплату судового збору у належному розмірі.

У разі не усунення недоліків у зазначений вище строк апеляційна скарга буде повернута апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя Ю.А. Ісаєнко