Справа № 226/1646/16-а
Суддя: Петунін І. В.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/1646/16-а
Провадження № 2-а/226/64/2016
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Юріної Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області про визнання протиправним та неправомірним рішення, скасування рішення та зобов'язання проведення перерахунку пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області (далі за текстом - Фонд) про скасування рішення та зобов'язання проведення перерахунку пенсії, в обґрунтування якого вказав, що з 19.12.2001 року він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в м.Димитрові Донецької області та отримує пенсію за віком у зв'язку з виходом на пенсію, призначену на підставі Закону України «Про державну службу». 28 лютого 2011 року він звільнився з посади заступника начальника державної гірничотехнічної інспекції у вугільній промисловості Донецького гірничого округу територіального управління Держгірпромнагляду по Донецькій області за власним бажанням та виходом на пенсію державного службовця згідно зі ст.37 Закону України «Про державну службу». Стаж його державної служби складає 20 років 06 місяців 16 днів, у зв'язку з чим він отримує пенсію з урахуванням загального проценту розрахунку пенсії 90% від суми заробітку з якого сплачувались страхові внески. 07.09.2016 року він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по заробітній платі, оскільки підвищення заробітної плати державного службовця було здійснено з травня 2016р. При цьому він подав довідку від 31.08.2016 року № 10/1892 про заробітну плату для перерахунку пенсії. Проте рішенням Фонду від 15.09.2016 року № 132610 йому було відмовлено у перерахунку його пенсії з посиланням на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213, яким передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу». Крім того, у рішенні Фонду зазначено, що з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються, тому провести перерахунок пенсії, згідно з наданою заявою по заробітній платі вважається неможливим. Позивач вважає, що положення вказаного Закону поширюється лише на тих осіб, яким пенсії призначалися після 01.06.2015 року спеціальними законами, а не на тих осіб, яким ці пенсії призначалися в минулому часі. Тобто, ця норма стосувалася лише призначення, а не перерахунку вже призначених пенсій. А тому в даному випадку необхідно застосовувати законодавство України, яке було чинним на момент призначення йому пенсії - на 28.02.2011 р. Оскільки підвищення розміру заробітної плати державного службовця було здійснено з травня 2016 року, вважаючи рішення відповідача таким, що суперечить чинному законодавству та порушує його конституційні права, позивач просить суд скасувати рішення Фонду від 15.09.2016 року № 132610 щодо відмови йому в проведенні перерахунку пенсії по заробітній платі з 01.05.2016 року та зобов'язати Фонд провести йому перерахунок пенсії з 01.05.2016 року з урахуванням у повному обсязі довідки від 31.08.2016 року № 10/1892 із застосуванням загального проценту розрахунку пенсії - 90% від суми заробітної плати. Крім того, просив стягнути з відповідача суму сплаченого ним судового збору.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі та надав письмові пояснення, які підтримав у судовому засіданні, де зазначив, що нікому в Україні не дозволено тлумачити на свій розсуд Конституцію та Закони України, а представник Фонду дозволяє собі тлумачити на свій розсуд: ст.22 Конституції України, яка наголошує на тому, що при прийняті нових законів чи внесенні змін у закони не дозволяється звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод; ст.58 Конституції України, яка наголошує на тому, що закони та інші правові акти не мають зворотної дії у часі. Вони розповсюджують свою дію на ті відносини, які виникли після набрання чинності законами та іншими нормативно-правовими актами; ст.5 ЦК України від 16.01.2003р. № ІV в редакції від 11.06.2016р., згідно з якою закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують чи спростовують відповідальність особи; п.5 рішення Конституційного суду України № 1 рп від 13.05.1997 року та п.2 рішення Конституційного суду України № 1 рп/99 від 09.02.1999 року, якими встановлено, що ст.58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі; закон № 213 від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України відносно пенсійного забезпечення», в якому зазначено про заборону проведення перерахунку пенсії пенсіонерам держслужбовцям, незважаючи на те, що Фонд у своїй відмові у перерахунку йому пенсії держслужбовця, чомусь посилається на це. Цей закон не скасовує йому пенсію держслужбовця, тому не скасовує він і перерахунок пенсії. На теперішній час такої заборони немає в жодному законі України. Тому і посилатися Фонду у відмові у перерахунку йому пенсії немає на що, що і підтверджує рішення Київського апеляційного адміністративного суду № 744/417/16а від 04.08.2016 року та від 06.09.2016 року у справі № 733/841/166а, які були долучені до позову. Посилаючись на вищевикладене, вважає, що Конституція України єдина і закони видаються для всіх громадян України, тому і рішення Управлінь Пенсійного Фонду України з перерахунку пенсії пенсіонерам держслужбовцям повинні бути однаковими, тобто позитивними для заявника. Така судова практика у м.Мирноград вже є. Працюючи держслужбовцем, він обґрунтовано сподівався, що держава виконає встановлені Законом України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993р., який діяв у той період, вимоги відносно його права на перерахунок пенсії як державного службовця у випадку підвищення заробітної плати працюючим держслужбовцям. Крім того, представник Фонду дозволила собі сказати на засіданні суду, що його пенсія, починаючи з 2008 року підвищувалась, але це не так. Ним надані суду офіційні документи, отримані у Фонді, в яких зазначено, що його пенсія за цей час не підвищувалась. На підставі вищевикладеного вважає, що суд винесе правильне рішення у відповідності до Конституції та законів України з перерахунку його пенсії державного службовця та повністю задовольнить його позов.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, згідно з наданими запереченнями пояснила, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно з 19.12.2001 року знаходиться на обліку Фонду та отримує пенсію, призначену на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 90% від посадового окладу з урахуванням надбавок, передбачених вказаним Законом. 07.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Фонду із заявою, з наданням довідки про те, що він працював на посаді начальника відділу гірничотехнічного нагляду у Покровському регіоні управління гірничого нагляду Головного управління Держпраці у Донецькій області та заробітна плата спеціаліста відповідної категорії з 01.05.2016 року складає 13124,00 грн. 15.09.2016 року Фонд своїм рішенням № 132610, з відповідними роз'ясненнями, відмовив позивачу у перерахунку його пенсії. З прийнятим рішенням ОСОБА_1 не погодився та 26.09.2016 звернувся до Димитровського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до Управління. Проти адміністративного позову заперечує з наступних підстав. Статтею 37 Закону України «Про державну службу» № 3723 у редакції, яка була чинною на момент призначення пенсії позивачу, передбачалось, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії. Однак, в наступному, законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось. Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015 року, внесено зміни до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723 і викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України». При цьому зазначає, що Законом України «Про державну службу» № 889-VIIІ від 10.12.2015 року (набрав чинності з 01.05.2016 року) визнано Закон України «Про державну службу» № 3723 таким, що втратив чинність, крім окремих положень статті 37, що на цей час застосовується при первинному призначенні пенсії до осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Тобто, ст.ст.37, 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, з 01.05.2016 року втратили чинність. Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015р., у разі не прийняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. У своєму позові позивач вказує на «звуження його існуючих прав і свобод». У відповідь зазначають, що відмова в перерахунку пенсії позивачу не призвела до зменшення розміру отримуваної пенсії, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та ніяким чином не позбавляє його права на соціальний захист. Крім того, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії у часі, а нормами, які визначають механізм проведення перерахунку йому пенсії є статті 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, який діяв на час призначення йому пенсії. Право на призначення пенсії позивачу виникло з 19.12.2001 року і йому було призначено пенсію згідно діючого на той час законодавства, без порушень і звуження права позивача на пенсійне забезпечення. Розмір заробітної плати спеціаліста відповідної категорії було підвищено з 01.05.2016 року, тобто на той момент, коли норми раніше діючого законодавства, якими передбачались перерахунки пенсій державним службовцям, вже втратили чинність. Крім цього, з урахуванням п.п.10, 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889, якими на теперішній час регулюється порядок первинного призначення пенсій державним службовцям, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, пенсія призначається в розмірі 60% суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Як наслідок, можливість перерахунку пенсії позивачу з урахуванням загального проценту розрахунку пенсії 90% від суми заробітної плати (в тому числі з урахуванням надбавок і доплат до посадового окладу, зазначених у довідці № 10/1892) є безпідставним і неможливим. Стосовно не проведення Управлінням перерахунку пенсії позивачу на підставі нормативних документів, які втратили чинність, зазначила наступне. У мотивувальній частині рішення від 03.10.1997 року № 4-зп Конституційний Суд України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайно є практика, коли наступний в часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Тобто, на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії положення ст.ст.37, 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723 від 16.12.1993 року вже втратили чинність, тому в Управління відсутні підстави для їх застосування. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (набрала чинності з 15.12.2015 року) було внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», а саме виключено п.4, яким було визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу». Тому, постановою Кабінету Міністрів України № 1013 регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати. Таким чином, з 15.12.2015 року діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України здійснювати перерахунок пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу». Пенсії призначені згідно із Законом України «Про державну службу» № 3723, перераховуються тільки у випадку, якщо складові пенсійної виплати (надбавки, підвищення, доплати тощо) визначаються залежно від розміру прожиткового мінімуму. Крім цього, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979р. у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються і на питання допустимості зменшення соціальних виплат. Отже, одним з визначальних елементів урегулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, Міністра соціальної політики України, його першого заступника та заступника, наказами Фонду та постановами правління Фонду, дорученнями Голови правління Фонду, актами місцевого самоврядування та наказами головного управління ПФУ в Донецькій області, Положеннями про управління ПФУ в районах, містах, районах у містах, а також в об'єднаних управліннях, затвердженим постановою правління ПФУ № 28-2 від 22.12.2014 р. Вважає, що Управління прийняло рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу на підставі діючого законодавства України, тому просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 19.12.2001 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області як отримувач пенсії за віком, призначеної на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. (а.с.28-30).

07.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Фонду із заявою про перерахунок пенсії по заробітній платі відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. Згідно з довідкою про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, заробітна плата на посаді начальника відділу гірничотехнічного нагляду у Покровському регіоні управління гірничого нагляду Головного управління Держпраці у Донецькій області, яку обіймав ОСОБА_1, з 01 травня 2016 року становить: посадовий оклад - 4308,00 грн., надбавка за ранг - 200 грн., надбавка за вислугу років - 2154,00 грн., надбавка за інтенсивність праці - 6462,00 грн., усього - 13124,00 грн. (а.с.14, 16).

Рішенням від 15.09.2016 року № 132610 відповідач відмовив в перерахунку пенсії позивача по заробітній платі з посиланням на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213, відповідно до якого з 01.06.2015 року норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначена відповідно до Закону України «Про державну службу», скасовані, а тому з 01.06.2015 року раніше призначені пенсії не перераховуються (а.с.15).

Вислухавши сторони у справі, дослідивши надані суду докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (набрав чинності з 1 квітня 2015 року, далі - Закон № 213-VIII), у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

За змістом підпункту 1 пункту 2 розділу ХІ Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015р., набрав чинності з 01.05.2016 року, далі - Закон № 889-VІІІ), визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII, крім, ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що положення ст.37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993р., які визначали умови та порядок перерахунку пенсії державним службовцям, втратили чинність з дня набрання чинності Законом № 889-VІІІ, а саме, з 01 травня 2016 року.

Отже, на час підвищення посадових окладів державним службовцям відповідно до Закону № 889-VІІІ (діє з 01.05.2016р.) та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі ст.37-1Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993р., зазначена норма втратила чинність.

До того ж, на це й вказує п.2 постанови Пленуму ВСУ № 16 від 16.09.2016р. «Про відмову у зверненні до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо конституційності ст.37-1 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-XII «Про державну службу».

Відповідно до ст.90 Закону № 889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також з урахуванням п.п.10, 12 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VІІІ.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він повинен був прийняти рішення на підставі нормативно-правових актів, що діяли на час звернення позивача за перерахунком пенсії.

Крім іншого, право на пенсію позивач реалізував у 2001 року та нарахування його пенсії здійснено у розмірах, встановлених статтею 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993р., в редакції чинній на час її призначення.

Проте, право на перерахунок пенсії виникає, за загальним правилом, або у зв'язку зі збільшенням стажу, або збільшенням розміру заробітної плати та може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що на теперішній час питання перерахунку призначених пенсій державних службовців регулюється Законом № 889-VІІІ, що діє з 01 травня 2016 року.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч.2 ст.5 КАС України).

Тобто, до вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи застосовується той закон, під час чинності якого вони здійснюються.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог.

Виходячи з дискреційних повноважень Управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області, суд вважає необхідним зобов'язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії по заробітку від 07 вересня 2016 року відповідно до норм діючого законодавства на час звернення позивача за перерахунком пенсії.

Зазначений спосіб судового захисту узгоджується з повноваженнями суду при вирішенні справи відповідно до абз.10 ч.2 ст.162 КАС України та дискреційними функціями відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі ст.ст.22, 58, 64 Конституції України, ст.37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993р., Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015р. та керуючись ст.ст.11, 17-18, 94, 99, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області про скасування рішення та зобов'язання проведення перерахунку пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області № 132610 від 15.09.2016р. про відмову в перерахунку пенсії.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії по заробітній платі від 07 вересня 2016 року відповідно до норм діючого законодавства.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління Пенсійного Фонду України в м.Димитров Донецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 275(двісті сімдесят п'ять), 60 грн.

Постанова може бути оскаржена сторонами та іншими особами, які брали участь у справі, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси чи обов'язки в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя І.В.Петунін І.В.