Справа № 750/2001/16-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/2001/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Карапута Л.В.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 грудня 2016 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевич М.В., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Канівець К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, третя особа: Публічне акціонерне товариство виробничо-торгова фірма "Сіверянка" про призначення пенсії,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просить зобов'язати відповідача зарахувати їй до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди її роботи з 18.07.1984 року по 01.08.1992 року та з 23.12.1993 року по 23.12.1998 року, а також зобов'язати відповідача призначити з 29.04.2014 року пенсію на пільгових умовах за списком №2.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 квітня 2016 року позов задоволено частково. Визнано дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, неправомірними. Зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_2 з дня звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням представник Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню в частині з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Згідно зі п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, що позивач набув загального стажу - 29 років 11 місяців 5 днів.

21.10.2015 року позивачу виповнилося 50 років 6 місяців, в зв'язку з чим остання звернулася до управління з проханням призначити їй пенсію на пільгових умовах.

Листом від 19 січня 2016 року №1079/03 позивача було повідомлено, що останній було відмовлено в призначенні пенсії, у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи по списку №2 та відсутності необхідного віку.

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії неправомірними, а тому просить суд зобов'язати відповідача зарахувати до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди її роботи з 18.07.1984 року по 01.08.1992 року та з 23.12.1993 року по 23.12.1998 року та зобов'язати відповідача призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах з 29.09.2014 року.

Суд першої інстанції задовольняючи позов прийшов дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, так як позивачем подано всі належні документи на підтвердження стажу роботи на посаді за списком №2, а тому зобов'язав відповідача призначити пенсію позивачу з дня звернення її з заявою, тобто з 21.10.2014 року

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування":

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

За нормою статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Пункт 8 Наказу Міністерства праці та соціальної політики "Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право па пенсію за віком на пільгових умовах" від 18.11.2005 року №383, передбачає, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", застосовуються Список № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, і Список №2 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 року № 1173.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Так, відповідно до записів трудової книжки та довідки Публічного акціонерного товариства виробничо-торгова фірма "Сіверянка" №120 від 26.12.2014 року позивач працювала на Чернігівській фабриці гумо - технічних виробів і виконувала роботи безпосередньо у виробництві засобів хімічного захисту з 18.07.1984 року по 31.12.1991 року, що дає право на державну пенсію на пільгових умовах за списком №2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року.

Крім того, стаж спеціальний трудовий стаж позивача підтверджується уточнюючою довідкою № 66 від 30.11.2015 року, яка була надана суду апеляційної інстанції на виконання вимог ухвали про витребування доказів (а.с.83)

Таким чином, позивач має пільгового стажу роботи 7 років 5 місяців 14 днів за списком №2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року. (а.с.13).

При цьому, доводи апелянта, що позивач має надати пільгову довідку за період роботи із шкідливими умовами за період з документи на підтвердження проведення атестації не можуть бути прийняті колегією суддів так як позивач набула пільгового стажу у вигляді 7 років та 5 місяців та 14 днів в той час коли проведення атестації робочих місць не вимагалось.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що робота позивача за період роботи позивача з 18.07.1984 року по 31.12.1991 року має бути включений до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Що стосується періоду роботи з 01.01.1992 року по 31.07.1992 року, то колегія суддів вважає, що він також повинен бути зараховано до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах з наступних підстав.

Так, з записів трудової книжки вбачається, що позивач продовжувала працювати в цеху по пошиву засобів хімзахисту швачкою та продовжувала шити засоби хімзахисту до 01.08.1992 року.

01.08.1992 року наказом пр. №133 від 28.07.1992 року ОСОБА_2 переведено на роботу з нормальними умовами праці.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 року №10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення» до Списку №2 включено під кодом 2110А010 робітники, керівники і фахівці підприємств хімічної і нафтохімічної галузі промисловості, зайняті повний робочий день у нижчезазначених виробництвах і на роботах: упаковки), закройно-намазочних, маканних виробів, ебоніту та виробів з нього, повітроплавного та інженерного майна, губчастих виробів, засобів хімічного захисту, прогумованих тканин, гуммирования закритих місткостей та хімічної апаратури, валів.

Крім того, відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року N 383 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за N 1451/11731), якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року N 442 (далі - Порядок, постанова N 422 відповідно). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 10.03.2015 року у справі №21-51а15.

Відповідно до ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Тобто, посада, на якій працювала позивач за період з 01.01.1992 року по 31.07.1992 року, віднесена до Списку №2, затвердженого вже постановою від 26.01.1991 року №10, та не підлягала атестації до набрання чинності вищезазначеною Постановою N 422, тобто до серпня 1992 року.

Отже, пільговий стаж за період роботи з 18.07.1984 року по 31.07.1992 року складає вісім років та чотирнадцять днів.

Що стосується періоду роботи з 23.12.1993 року 23.12.1998 року, то колегія суддів вважає, що його не може бути зараховано до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах зважаючи на наступне.

Так, атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови N 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року N 41 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону N 1788-XII є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку N 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, що експертним документом №306/13 від 05.06.2001 року підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення працівникам за Списками №1 і №2 згідно наказу №168 від 23.12.1993 року з додатком, в якому визначено перелік професій (посад) цеху гумово-технічних виробів хімічного виробництва гумово-технічної продукції, на який посилається позивач у своїй позовній заяві, то в даному переліку відсутня професія (посада) оператора швейного обладнання цеху виробництва засобів хімзахисту, на якій працювала ОСОБА_2 Вказана обставина підтверджена листом Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації та копією додатку до наказу (а.с.90, 92).

Так, Київським апеляційним адміністративним судом неодноразово витребовувалось у різних підприємств та установ щодо наявності атестації тієї посади, на якій працювала ОСОБА_2 та віднесення її до Списку №2. Однак, з наданих суду документів, колегією встановлено, що архівними документами не підтверджено проведення атестації посади оператора швейного обладнання цеху виробництва засобів хімзахисту.

Таким чином, період роботи з 23.12.1993 року 23.12.1998 року не може бути зарахований до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, так як атестацією не підтверджено, що посада ОСОБА_2 віднесена до перелік професій (посад) за Списком №2.

Отже, у відповідача були відсутні підстави для призначення позивачу пільгової пенсії за Списком №2 за заявою ОСОБА_2 від 20.10.2014 року, так як остання не досягла пенсійного віку, а пільгового стажу роботи недостатньо для призначення їй пенсії у 50 років та 6 місяців.

Однак, слід зазначити, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у зарахуванні всього періоду роботи позивача на посаді оператора швейного обладнання цеху виробництва засобів хімзахисту до пільгового стажу через відсутність документів на підтвердження її роботи за списком №2.

А тому, колегія суддів дійшла висновку, що слід зобов'язати відповідача зарахувати до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди її роботи з 18.07.1984 року по 31.07.1992 року.

Разом з тим, керуючись положеннями ч.2 ст. 11 КАС України, слід вийти за межі позовних вимог та визнати при цьому неправомірними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_2 періоду її роботи з 18.07.1984 року по 31.07.1992 року для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до ст. 159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Таким чином вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 квітня 2016 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, третя особа: Публічне акціонерне товариство виробничо-торгова фірма "Сіверянка" про зарахування стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та призначення пенсії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_2 в зарахуванні до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах період роботи з 18.07.1984 року по 31.07.1992 року.

Зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах період її роботи з 18.07.1984 року по 31.07.1992 року.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (пр. Перемоги, 141, м. Чернігів, 14038, ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, іден. номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп.

Стягнути з Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (пр. Перемоги, 141, м. Чернігів, 14038, ) відстрочену суду судового збору у розмірі у розмірі 303 (триста три) грн. 16 коп. за подачу апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду (отримувач коштів: УДКСУ у Печерському р-ні; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; банк отримувача: ГУДКСУ у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 1007; код класифікації доходів до бюджету: 22030001).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлено 08 грудня 2016 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Межевич М.В.