Справа № 127/23514/16-а
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/863/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 грудня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді: Гриневича В.С.,

при секретарі: Малику О.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Павич О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №127/23514/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про скасування відмови у перерахунку пенсії, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії та виплатити різницю пенсії за минулий час, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці, в якому просила визнати відмову Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці, викладену в листі від 28.10.2016 року №6832 у здійсненні перерахунку пенсії неправомірною та скасувати її, а також зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, включивши до складових заробітної плати, із якої здійснюватиметься перерахунок, суми матеріальних допомог на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, а також суми індексації та зобов'язати відповідача виплатити різниці пенсії за минулий період.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач з 01.03.2011 року отримує пенсію на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу», однак при визначенні її розміру відповідачем були неправомірно не враховані суми виплаченої за розрахунковий період матеріальних допомог на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, а також індексації. 25.10.2016р. позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, до якої додала довідку про складові заробітної плати, однак відповідачем листом №6832 від 28.10.2016 року відмовлено позивачу в перерахунку пенсії. Позивач вважає таку відмову неправомірною, у зв'язку з чим звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 08.11.2016р. відкрито скорочене провадження у даній справі.

Відповідачем у десятиденний строк з дня одержання ухвали суду від 08.11.2016р. та копій документів суду були надані заперечення проти позову (а.с. 16-19), відповідно до яких відповідач просив в задоволенні позовних вимог відмовити, з посиланням на відсутність підстав для перерахунку пенсії з включенням при обчисленні її розміру інших виплат, а також на те, що з 01.06.2015р. взагалі відсутні підстави для призначення та перерахунку пенсій відповідно до спеціального законодавства.

Ухвалою суду від 18.11.2016р. вказану справу призначено до судового розгляду в судовому засіданні, оскільки за результатами розгляду заперечення відповідача суд дійшов висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, уточнивши позовні вимоги в частині періоду проведення перерахунку та просила зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з моменту звернення до пенсійного фонду з заявою про перерахунок, а саме з 24 жовтня 2016 року.

Представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилася, просила в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях на позовну заяву.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи позивача №171904 та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах пенсійного фонду з 11 січня 2011 року.

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці №171904 від 03.03.2011 року позивачу з 1 березня 2011 року призначено пенсію по інвалідності внаслідок роботи на державній службі в розмірі 90% від заробітку відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Зі вказаного вище розпорядження вбачається, що загальний стаж позивача становить 32 роки 5 місяців 11 днів, стаж держслужбовця - 24 роки 3 місяці 6 днів.

При цьому, звертаючись з заявою про призначення пенсії позивачем, до заяви було додано довідку про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» №04-25/290 від 24.02.2011р. та довідку про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»№280 від 28.02.2011р., згідно з якими до складу заробітної плати не були включені інші виплати в сумі 48668,37 грн., а саме індексація в сумі 6799,85 грн., матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових потреб в сумі 20888,40 грн. та матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 20980,12 грн.

Як зазначено вище, пенсія позивачу була призначена в розмірі 90% від суми заробітної плати, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» та складала з 01.03.2011р. - 3461,84 грн.

При цьому, при обрахунку пенсії не враховано інші виплати в сумі 48668,37 грн., які не були включені у довідку про складові заробітної плати.

24.10.2016р. позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці з заявою про проведення перерахунку пенсії в розмірі 90% заробітку, до якої додала довідку Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради №08-184 від 12.10.2016р. про складові заробітної плати що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». (а.с. 4-5)

Рішенням №6832 від 28.10.2016 року Управлінням Пенсійного фонду України у м. Вінниці відмовлено позивачу в перерахунку пенсії, з посиланням на те, що врахування в заробітку плату для обчислення пенсії державного службовця матеріальної допомоги на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, сум індексації, грошової винагороди за безперервну службу законодавством не передбачено. Крім того, на думку відповідача, з прийняттям Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015р. втратив чинність Закон України «Про державну службу №3723 від 16.12.1993р., в тому числі ст. 37-1, якою було встановлено порядок і умови перерахунку пенсій державним службовцям» (а.с. 3)

Однак, рішення про відмову відповідача у перерахунку пенсії позивачу суд вважає протиправним враховуючи наступне.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" N3723-XII від 16 грудня 1993 року (в редакції, що діяла на момент виходу позивача на пенсію) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця

відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі, розмір пенсії збільшувався на один відсоток заробітку, але не більше як 90 відсотків заробітку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом пенсія позивачу призначена в розмірі 90% від суми заробітної плати, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» N3723-XII.

Статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» N3723-XII (в редакції, що діяла на момент виходу позивача на пенсію) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи при розрахунку пенсії позивача не було враховано до суми заробітної плати для призначення пенсії суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та суми індексації заробітної плати.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону N3723-XII (в редакції, що діяла на момент виходу позивача на пенсію) було передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищевказаний висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною в Постанові від 20.02.2012 року у справі 21-430а11.

При цьому, за правилами частини першої статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для усіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Окрім цього, згідно з позицією висловленою в постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного суду України від 14.05.2013 року та 28.05.2013 року, листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.05.2013 року "Про індексацію заробітної плати", визначено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу, сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються страхові внески до соціальних фондів, що діяли на день одержання зазначеного заробітку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2010 року №1170 надано вичерпний перелік видів оплати праці та інших видів, на які не нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які не враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсії. При цьому матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразові винагороди та індексація до зазначеного переліку не входить.

Як вбачається з довідки Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради №08-184 від 12.10.2016р., на всі виплати, що включені у довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.012011р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що підлягають врахуванню до суми заробітної плати для призначення пенсії суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та суми індексації заробітної плати.

Відповідно до п. 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Оскільки, заява про перерахунок пенсії була подана позивачем до органів Пенсійного фонду України 24.10.2016 року, то з урахуванням вищевикладеного перерахунок пенсії повинен бути проведений позивачу з з моменту звернення з заявою, а саме 24.10.2016 року.

Заперечення відповідача щодо того, що Законом «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни до статті 37 Закону України «Про державну службу», а саме встановлено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70% суми їх заробітної плати (з 01.01.2015р. - в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати), судом до уваги не приймаються з огляду на таке.

З 1 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року N 3668-VI, яким внесено зміни до Закону №3723-XII зокрема до статті 37, відповідно до яких пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року -страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII, внесено зміни до статті 37 Закону № 3723-ХІІ і відповідно до цих змін пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, положення частини третьої статті 37 Закону №3723-XII щодо призначення державним службовцям пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків посадового окладу, втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ, а з моменту вступу в законну силу Закону №1166-VII втратили чинність положення статті 37 Закону №3723-XII щодо призначення пенсії державним службовцям в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески.

В подальшому, у зв'язку з прийняттям Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII Закон України "Про державну службу" N3723-XII від 16 грудня 1993 року втратив чинність.

Однак, згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Крім того, нормами чинного законодавства визначено, що не допускається погіршення положення пенсіонера.

Зважаючи на те, що позивачу призначено пенсію до прийняття відповідних змін до статті 37 Закону України "Про державну службу" та відповідно до прийняття Закону №889-VIII та при її призначенні не враховано складові заробітної плати, суд вважає, що при здійсненні перерахунку пенсії позивачу застосуванню підлягають положення закону, в редакції, чинній на момент призначення пенсії, тобто перерахунок пенсії позивачу має бути здійснено виходячи з розміру 90% заробітної плати.

В той же час, посилання відповідача на пункт 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, згідно якого у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», судом до уваги не приймаються, оскільки ця норма стосується призначення, а не перерахунку вже призначених пенсій.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці №6832 від 28.10.2016р. про відмову перерахунку пенсії ОСОБА_3 з 24 жовтня 2016 року з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати в розмірі 90% від суми заробітної плати та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з 24 жовтня 2016 року в розмірі 90% від суми заробітної плати з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, відповідно до довідки виданої Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради №08-184 від 12.10.2016 року.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі статтею 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними засобами доказування правомірності свого рішення щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням інших складових заробітної плати, натомість позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду судового збору не сплачувала, оскільки звільнена від його сплати, доказів понесення інших судових витрат матеріали справи не містять, а тому відсутні підстави для їх відшкодування.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 6-12, 70-72, 86, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці №6832 від 28.10.2016р. про відмову в перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 24 жовтня 2016 року з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати в розмірі 90% від суми заробітної плати.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 24 жовтня 2016 року в розмірі 90% від суми заробітної плати з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, відповідно до довідки виданої Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради №08-184 від 12.10.2016 року.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі, якщо судом було проголошено лише вступну та резолютивну частини, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: