Справа № 644/7843/16-а
Суддя: Бугера О. В.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/7843/16-а
Провадження № 2-а/644/219/16
ПОСТАНОВА
Іменем України
01 грудня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бугери О.В.

за участю секретаря Ілова А.В.,

за участю представника позивача Летючого В.П.,

представника відповідача Мазур Л.Б.,

представника 3-ї особи Державної прикордонної служби України Данільченка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання прийняти рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги, та подання звіту про виконання судового рішення, 3-і особи у справі Державна прикордонна служба України, Харківській обласний військовий комісаріат, -

ВСТАНОВИВ:
Позивачем 29.09.2016 року подано до суду відповідний позов. В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР з 22.04.1985 по 02.06.1987 року, з них у складі діючої армії у період з 31.10.1985 по 10.03.1986, з 04.09.1986 по 09.02.1987, з 16.02.1987 по 31.05.1987 року приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан в складі в/ч НОМЕР_1 . Відповідно до протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм каліцтв отримані позивачами під час проходження військової служби множинні вогнепальні поранення обличчя, обох рук, лівої ноги (контузія головного мозку 1986) та наступні захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії. Внаслідок наявних захворювань йому було встановлено 3 групу інвалідності.

Він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», надавши всі необхідні документи. Листом від 22.09.2016 року Харківський ОВК повідомив його про наявне рішення комісії Міністерства оборони України відповідно до якого подані документи були повернуті на доопрацювання. Вважав, що відповідачем допущено бездіяльність, оскільки безпідставно відмовлено у призначенні йому одноразової допомоги. Вважав, що він проходив службу саме в Збройних Силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпеченні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України. Також посилався на те, що поранення було ним отримано у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії. Безпосередньо Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядок призначення та виплати допомоги не містять визначення, яким саме документом необхідно підтверджувати причини та обставини поранення та докази того, що вказані ушкодження здоров`я настали не внаслідок протиправних дій заявника. Тобто, доводи Міністерства оборони є необґрунтованими та безпідставними. Просив визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо відмови у прийняття рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року та надіслати вказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 для видання наказу про виплату такої допомоги. Зобов`язати Міністерство оборони України подати звіт про виконання судового рішення.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Доводи викладені в позовні заяві підтримав, суду пояснив, що фактично своїм рішенням відповідач відмовив позивачу у призначенні відповідної допомоги, а тому на їх думку з боку відповідача допущено бездіяльність.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, подала письмові заперечення що долучені до справи. В обґрунтування своїх доводів посилалась на те, що Міністерство оборони України в даному випадку не є належним відповідачем у справі, оскільки позивач проходив службу у прикордонних військах, а тому МО СРСР ніколи не було органом управління для прикордонних військ, керівництво якими здійснювалось Комітетом державної безпеки СРСР та підпорядкованому йому Головним управлінням Прикордонних військ, чим підтверджується те, що Міністерство оборони є неналежним позивачем. Окрім цього, після 21.03.1989 року було збережено існуючий в Радянській армії, Військово-морському флоті порядок комплектування військовослужбовцями строкової служби інших військових формувань, шляхом призову громадян та звільнення їх з військової служби наказами Міністра оборони СРСР через військові комісаріати, а також перебування громадян, які є військовозобов`язаними на військовому обліку у військових комісаріатах. На даний час вказаний порядок збережено, інші військові формування, окрім Збройний Сил України комплектувалися та комплектуються військовослужбовцями строкової служби шляхом їх призову наказами Міністерства оборони України через підпорядковані йому військові комісаріати. Прикордонні війська не перебували на фінансовому забезпеченні Міністерства оборони України, для прикордонних, внутрішніх та залізничних військ збережено існуючий для них порядок матеріально-технічного і фінансового забезпечення. З урахуванням наведених доводів, даних викладених в Воєнному енциклопедичному словнику, статистичної таблиці Центрального статистичного управління СРСР «Державний бюджет СРСР в 1940, 1946, 1950-1955 рр», існуючий до 21 березня 1989 року, ні Комітет державної безпеки СРСР, ні прикордонні війська, в підпорядкуванні та управлінні Комітету державної безпеки СРСР та входили до складу Збройних Сил СРСР, Міністерством оборони України ніколи не фінансувались, в тому числі до, під час чи після проходження позивачем дійсної строкової військової служби в прикордонних військах. Окрім того, Україною було створено власні Збройні Сили України, а не на базі Збройних Сил СРСР, а Міністерство оборони України ніколи не було правонаступником Міністерства оборони СРСР, що також свідчить про неналежність відповідача та є підставою для відмови в позові. Зазначала на те, що на їх думку одноразова грошова допомога військовослужбовцям, які проходили дійсну строковому військову службу у прикордонних військах колишнього СРСР, які на той час підпорядковувались та входили до структури Комітету державної безпеки СРСР та здійснювали розрахунок зі звільненими військовослужбовцями, на сьогоднішній день повинна виплачуватись Адміністрацією Державної прикордонної служби України, що також є підставою для відмови в позові. Вважала, що позивачем було подано не повний пакет документів, які б свідчили про причини та обставини поранення, зокрема про те, що воно не пов`язано з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння особі тілесного ушкодження. Просила ставитись критично до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії, яким встановлено причинний зв`язок захворювання, поранень, контузій, травм каліцтв які отримані позивачем під час проходження військової служби, оскільки дані висновки не ґрунтуються на законі. Зазначала, що військовий квиток не містить даних про отримання поранень позивачем під час проходження військової служби, даних про проходження стаціонарного лікування також не надавалось, відсутні такі дані й в матеріалах особової справи, яка зберігається у військовому комісаріаті. Окрім цього зазначала, що їх дії (бездіяльність) не порушують прав позивача, не підлягають судовому захисту, оскільки повернення матеріалів для доопрацювання не є юридично значимими, не мають безпосереднього впливу на стан прав та обов`язків позивача. Посилалась на те, що вимоги позивача щодо зобов`язання Міністерства призначити допомогу по суті є втручанням в повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Що стосується вимог про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, вважала, що це є правом суду, окрім того відсутні підстави вважати, що відповідач не буде виконувати судове рішення.

В ході розгляду справи до участі залучено 3-х осіб Державну прикордонну службу України та Харківській обласний військовий комісаріат.

Представник Державної прикордонної служби України в судовому засіданні подав письмові пояснення з приводу позову, просив врахувати наведені доводи, посилався на те, що право військовослужбовців на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю встановлено ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року. Виплата такої допомоги здійснюється особам, які мають право на її отримання. Особам, звільненим з військової служби така виплата здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок підчас звільнення з військової служби. Оскільки позивач не проходив службу в Адміністрації Держприкордонслужби чи органах Державної прикордонної служби України будь-яких розрахунків при його звільненні органами служби не здійснювалось. Окрім того, Державна прикордонна служба України жодного відношення до Середньоазіатського прикордонного округу ніколи не мала. Після розпаду СРСР прикордонні загони і частини Середньоазіатського прикордонного округу на території Узбекистану і Туркменії відійшли під їх юрисдикцію відповідно у березні та в серпні 1992 року, а в листопаді 2004 року всі прикордонні загони колишнього Середньоазіатського округу були передані до складу Збройних сил Республіки Таджикистан. Окрім того, всі військові частини прикордонних військ СРСР та їх органи управління з озброєнням та матеріально-технічною базою, що були дислоковані на території республіки, переведені у відання України та Державний комітет у справах охорони державного кордону України є лише правонаступником колишнього Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР. Просив врахувати, що позивач перебував на військовому обліку у відповідному військовому комісаріаті Міністерства оборони України, причинний зв`язок поранення встановлений протоколом Центральної військово-лікарської комісії також Міністерства оборони України. Про обов`язок саме Міністерства оборони України стосовно прийняття рішень про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям також свідчить позиція колегії суддів Судової палати Верховного Суду України та Вищого адміністративного суду України.

Представник Харківського обласного військового комісаріату до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомлялись, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Приписами частини п`ятої статті 17 Конституції України обумовлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Правове врегулювання відносин між державною і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється у відповідності до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до довідки Орджонікідзевського районного військового комісаріату від 08.09.2015 року за №104 позивач в період з 22.04.1985 року по 02.06.1987 року проходив службу в Збройних Силах, в тому числі з 31.10.1985 - 10.03.1986, з 04.09.1986 09.02.1987, з 16.02.1987 31.05.1987 року приймав участь в бойових діях на території Республіки Афганістан в складі в/ч 2072 (а.с.7). Що також підтверджується архівною довідкою від 07.11.2013 року №21/59/Д-9232 «Центрального прикордонного архіву Федеральної служби безпеки РФ» (а.с.7 зворотній бік). З цієї ж довідки вбачається, що в/ч №2072 входить до переліку військових частин та підрозділів прикордонних військ КДБ СРСР, направлених для надання військової допомоги Республіці Афганістан, із зазначенням періодів їх перебування (участі у бойових діях, виконання спеціальних завдань) на території держави. Зазначені обставини також підтверджуються копією військового квитка позивача (а.с.8-11).

Відповідно до вимог ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким встановлено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення. Ст.16 зазначеного Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

В свою чергу, призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, врегульовано Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, яка набрала чинності 24.01.2014 року.

Згідно п.п.12,13 Порядку №975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами .

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Крім того, процедура розгляду звернень осіб, які заявляють вимогу на виплату одноразової допомоги, визначається також наказами Міноборони.

Наказом Міноборони №530 від 14.08.2014 року затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей. Відповідно до п. 4.7. відповідного Положення у разі захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва) в період проходження військової служби військовослужбовець направляється на медичний огляд до ВЛК для визначення ступеня його придатності до військової служби та встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) чи захворювання з виконанням обов`язків військової служби або з проходженням військової служби. Рішення ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовця оформлюється свідоцтвом про хворобу, довідкою ВЛК, витягом з протоколу засідання ВЛК. Відповідно до копії витягу з протоколу №1998 від 14.08.2013 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , встановлено що поранення (контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.12). В ході розгляду справи встановлено, що відповідний витяг є діючим, не скасований, має підпис голови відповідної комісії, печатку, окрім того, із змісту самого витягу вбачається, що під час прийняття відповідного рішення комісією було взято до уваги висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №1377/Ж від 07.08.2013 року, виданого Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи, який підтверджений військово-медичними та військово-обліковими документами. Тому ставитись до даного документу критично, як на це посилається представник відповідача, у суду підстав не має. Відповідно до виписки із акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №187574 позивачу встановлено 3 групу інвалідності, в довідці міститься посилання на отриману контузію в 1986 році під час проходження служби (а.с.13). Наявність 3 групи інвалідності у позивача також підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_2 (а.с.15 зворотній бік). Висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги, згідно з п. 4.8 Наказу № 530 подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні. Тобто, прийняття рішення про виплату чи про відмову у виплаті одноразової допомоги є виключною компетенцією Міністерства оборони України. Листом від 22.09.2016 року за №2167 ВСЗ Харківським обласним військовим комісаріатом позивача було повідомлено про те, що комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 12.08.2016 року протокол №65 п.18 було повернуто документи позивача на доопрацювання (а.с.6). В судовому засіданні було досліджено зміст протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №65 від 12.08.2016 року, копія протоколу долучена до справи. Відповідно до п.18 зазначеного протоколу було розглянуто подані документи, які надійшли з Харківського обласного військового комісаріату щодо солдата строкової служби в запасі ОСОБА_1 та комісія дійшла до висновку про необхідність повернення документів на доопрацювання. При цьому в протоколі міститься посилання на те, що на день звільнення з військової служби заявник проходив службу у Прикордонних військах КДБ СРСР, а тому виплати пов`язані із виплатою одноразової грошової допомоги мають здійснюватись Державною прикордонною службою України. Крім того, заявником не подано документ, що свідчить про обставини поранення. Судом встановлено, що розгляд заяви позивача відбувся без дотримання процедури, визначеної Порядком № 975 та Наказом № 530, оскільки рішення з даного питання Міністерством оборони України не приймалося. Суд вважає, що з боку відповідача допущено бездіяльність в частині не розгляду заяви про призначення ОСОБА_1 у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» затвердженого Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 року, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та надіслання вказаного рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 для видання наказу про виплату такої допомоги, суд вважає, що ці вимоги підлягають частковому задоволенню. Оскільки прийняття рішення про виплату чи про відмову у виплаті одноразової допомоги є виключною компетенцією Міністерства оборони України, суд вважає, що в даному випадку є необхідним зобов`язати відповідача вирішити питання про призначення одноразової грошової допомоги у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» затвердженого Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 року. Суд вважає, що в даному випадку посилання в протоколі комісії на те, що виплата повинна проводитись Державною прикордонною службою України, не заслуговують уваги. В силу пункту 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, зокрема, дійсна військова служба у Радянській армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Тобто, законодавцем передбачено прирівняння соціального захисту військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України та встановлено обов`язок саме Міністерства оборони України стосовно прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням останньому III групи інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби під час здійснення інтернаціонального обов`язку. Документи відповідно до наявного Порядку для призначення позивачу одноразової грошової допомоги були спрямовані на адресу відповідача саме обласним військовим комісаріатом. Відповідно до вимог ч.1 ст. 267 КАС України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Тобто, в даному випадку це є правом суду, підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення, суд не вбачає. Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Керуючись ст.ст. 19, 22, 58 Конституції України, ст.ст. 2, 17-19, 158-162 КАС України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оброни України щодо не розгляду заяви про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» затвердженого Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 року.

В іншій частині відмовити.

Повний текст постанови виготовлений 07.12.2016 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду, через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий: суддя О.В. Бугера