Справа № 826/3609/16
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3609/16 Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук А. Б.
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Парінов А. Б.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника позивача Багнюк Р. С., представника відповідача Константинова С. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Державної регуляторної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Державної регуляторної служби України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Завод газового обладнання «Альфа-Газпромкомплект» про визнання незаконним та скасування розпорядження від 27 січня 2016 року № 7,-

В С Т А Н О В И В :

Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної регуляторної служби України про визнання незаконним та скасування розпорядження від 27 січня 2016 року № 7 «Про задоволення апеляції».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову суду - скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 січня 2016 року Державною регуляторною службою України прийнято розпорядження № 7 про задоволення апеляції товариства з обмеженою відповідальністю «Завод газового обладнання «Альфа-Газпромкомплект» щодо неправомірності відмови Державної архітектурно-будівельної інспекції України у переоформленні ліцензії серії АВ № 517604 строком дії з 06.07.2010 р. по 06.07.2015 р. на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури (за переліком робіт згідно з додатком), в частині провадження господарської діяльності із будівництва об'єктів IV - V категорії складності на безстроковий термін.

Вказаним розпорядженням зобов'язано Державну архітектурно - будівельну інспекцію України переоформити ліцензію ТОВ «Завод газового обладнання «Альфа-Газпромкомплект» серії АВ № 517604 на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, на безстрокову, в частині провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів IV і V категорій складності відповідно до вимог частини шостої статті 21 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.03.2015 р. № 222 «Про ліцензування видів господарської діяльності» на підставі заяви останнього від 30.06.2015 р. № 174.

Вказане розпорядження прийнято на підставі рішення Експертно - апеляційної ради з питань ліцензування при Державній регуляторній службі України від 26.01.2016 р. № 3.4, що підтверджується витягом з протоколу № 01-16 від 26.01.2016 р.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 11 абз. 1 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 01.06.2000 р. № 1775-III відповідно до спеціальних законів ліцензуванню підлягає, в тому числі, такий вид господарської діяльності як будівельна діяльність.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 р. № 222-VIII (далі - Закон № 222), який набрав чинності 28.06.2015 р., ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як будівництво об'єктів IV і V категорій складності - з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про архітектурну діяльність».

У відповідності до ч. 6 ст. 21 Закону № 222 ліцензії на провадження видів господарської діяльності, зазначених у статті 7 цього Закону які є чинними на день набрання чинності цим Законом та мали обмежений термін дії, є безстроковими і можуть бути, за заявою ліцензіата, переоформлені відповідним органом ліцензування безкоштовно у тижневий строк.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 р. № 687-XIV (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність, пов'язана із створенням об'єкта архітектури, підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства.

Порядок ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, визначається Кабінетом Міністрів України.

Органом ліцензування є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 грудня 2007 року № 1396 затверджено Порядок ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури (далі - Порядок), що розроблений відповідно до Законів України «Про архітектурну діяльність», «Про основи містобудування» та «Про регулювання містобудівної діяльності» та з 01.03.2012 року встановлює загальні вимоги до ліцензування господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності (далі - будівельна діяльність).

У відповідності до п. 12 вказаного Порядку строк дії ліцензії становить п'ять років, а для суб'єктів будівельної діяльності, які отримують її вперше, - три роки.

Відповідно до п.1 Положення про Державну регуляторну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2014 р. № 724 (далі - Положення) Державна регуляторна служба України (ДРС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності.

ДРС є спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності.

Згідно пп. 29 п. 4 Положення ДРС відповідно до покладених на неї завдань видає відповідно до Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» розпорядження про усунення порушень законодавства у сфері ліцензування.

Пунктом 6 частини 1 статті 4 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що спеціально уповноважений орган з питань ліцензування утворює Експертно-апеляційну раду з питань ліцензування та забезпечує її діяльність.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» експертно-апеляційна рада з питань ліцензування є постійно діючим колегіальним органом при спеціально уповноваженому органі з питань ліцензування та діє за регламентом, що затверджується спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування.

Обов'язками Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування є:

1) розгляд апеляцій та інших скарг здобувачів ліцензії, ліцензіатів на дії органу ліцензування або інших заявників щодо порушення законодавства у сфері ліцензування;

2) розгляд звернень органів ліцензування або спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування щодо проведення позапланових перевірок додержання ліцензіатами вимог ліцензійних умов на підставах, передбачених пунктами 4 та 5 частини дев'ятої статті 19 цього Закону.

Відповідно до ч. 11 ст. 5 Закону рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування щодо розгляду апеляцій або інших скарг здобувачів ліцензії чи ліцензіатів, проектів нормативно-правових актів та/або пропозицій про запровадження чи скасування ліцензування виду господарської діяльності є обов'язковими для розгляду спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування у триденний строк з дня ухвалення відповідного рішення Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування і є підставою для видання спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування розпорядження про задоволення апеляції або про відхилення апеляції, про розгляд скарг, про погодження чи відхилення проектів нормативно-правових актів та/або усунення порушень законодавства у сфері ліцензування.

Розпорядження про задоволення апеляції чи про відхилення апеляції, про розгляд скарг, про погодження чи відхилення проектів нормативно-правових актів та/або усунення порушень законодавства у сфері ліцензування надсилаються відповідному органу ліцензування та здобувачеві ліцензії, ліцензіату чи заявнику протягом трьох робочих днів з дня їх прийняття.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що відповідач, як центральний орган виконавчої влади, що реалізує політику ліцензування у сфері господарської діяльності, має повноваження на видачу розпорядження про усунення порушень законодавства.

За загальним правилом діловодства розпорядження містить розпорядчу частину із завданням, виконання якого сприятиме розв'язанню певного питання.

Як встановлено колегією суддів, Закон № 222 набрав чинності з 28.06.2015 р. та станом на цю дату у третьої особи діяла ліцензія серії АВ № 517604.

30.06.2015р. за вих. № 174 третьою особою надіслано на адресу позивача заяву з проханням переоформити діючу будівельну ліцензію (а. с. 19).

Вказані вимоги третьої особи колегія суддів вважає такими, що відповідають вимогам ч. 6 ст. 21 Закону № 222 та заявлені правомірно.

Натомість, листом від 24.07.2015 р. № 40-402-512 позивач повідомив третю особу, що підстави для переоформлення ліцензії у відповідності до Порядку № 1396 відсутні.

Таким чином, у справі, що розглядається, першоджерелом спору є невідповідність ч. 6 ст. 21 Закону № 222 та п. 12 Порядку № 1396.

З даного приводу колегія суддів зауважує, що Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України (ст. 113 Конситуції України).

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

В той же час, Порядок № 1396 був прийнятий на виконання Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 01.06.2000 р. № 1775-III та з 28.06.2015 р. втратив своє призначення.

Частиною 8 ст. 21 Закону № 222 Кабінету Міністрів України визначено привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Однак, Урядом Порядок № 1396 у відповідність до діючого законодавства своєчасно не приведено, що призвело до зазначеного спору.

В свою чергу, з огляду на вищу юридичну силу Закону № 222, враховуючи його темпоральну ознаку, колегія суддів приходить до однозначного висновку про наявність в діях позивача порушень ч. 6 ст. 21 Закону № 222, що проявились у непереоформленні безкоштовно у тижневий строк ліцензії третьої особи на підставі її заяви.

В той же час, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що Положенням № 724 не передбачено завдання Державної регуляторної служби України щодо видачі/переоформлення ліцензій чи права на зобов'язання державного органу здійснити таку видачу/переоформлення.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим з огляду на наступне.

Ставлячи під сумнів повноваження відповідача, суд першої інстанції не врахував, що ДРС є спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування, в той час як Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону № 222 розпорядження спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування, прийняті в межах його повноважень, є обов'язковими до виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, юридичними особами всіх форм власності, а також фізичними особами - підприємцями.

В розумінні вказаної норми колегія суддів вважає, що форма прийнятого ДРС розпорядження обов'язково має містити виконувану складову, що визначатиме шлях усунення порушення.

В протилежному випадку, суть існування ДРС в якості контролюючого органу знівелюється до формальної.

В цьому аспекті суд апеляційної інстанції зазначає, що норма ч. 6 ст. 21 Закону № 222 є імперативною, виключає дискрецію позивача та має наслідком єдиний варіант застосування у випадку подачі заяви суб'єктом ліцензування з ліцензією, строк дії якої не закінчився станом на 28.06.2015 р.

Зважаючи на те, що позивачем порушено цю норму, відповідач справедливо задовольнив апеляцію третьої особи та визначив позивачу шлях для повного захисту порушених прав заявника, не підміняючи при цьому жодним чином орган ліцензування.

Крім того, колегія суддів зауважує що ліцензія позивача стала безстроковою не в силу рішення позивача чи розпорядження відповідача, а в силу Закону № 222, оскільки частиною 6 статті 21 цього Закону ліцензії визнані безстроковими.

Відтак, доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду першої інстанції та приймаються колегією суддів в якості належних.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної регуляторної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Державної регуляторної служби України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Завод газового обладнання «Альфа-Газпромкомплект» про визнання незаконним та скасування розпорядження від 27 січня 2016 року № 7 задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя А. Б. Парінов
(Повний текст постанови виготовлено 08.12.2016 р.)

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Грибан І.О.

Парінов А.Б.