Справа № 380/1492/16-а
Суддя: Косович Т. П.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

05.12.2016 Провадження по справі № 2-а/380/25/16
Справа № 380/1492/16-а
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2016 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі: Козуб І.С.

з участю адвоката : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов»язання вчинити дії,-

встановив:

Позивач звернувся до суду із названим позовом в якому просить визнати бездіяльність Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації (далі Відповідач) щодо перерахунку йому щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня в розмірі, встановленому статтею 13 Закону України »Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік протиправною та зобов»язати Відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому недоплачену вищевказану щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як інваліду війни 2 групи за 2016 рік відповідно до ст. 13 Закону України »Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням виплачених сум. Позовні вимоги мотивує тим, що він є інвалідом війни 2 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України. Відповідно до ст.13 Закону України »Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам війни 1 групи десять мінімальних пенсій за віком; 2 групи - вісім мінімальних пенсій за віком; 3 групи сім мінімальних пенсій за віком, а тому в 2016 році він як інвалід війни 2 групи повинен був отримати 9040 гривень, тоді як згідно довідки Відповідача він отримав лише 2600 гривень, внаслідок чого йому недоплачено 6400 гривень. На його звернення стосовно здійснення перерахунку та виплату йому у 2016 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі передбаченому законом, Відповідач листом № 10/2089 від 24.10.2016 року відмовив у проведенні перерахунку, а тому позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх прав.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовних вимог не визнала і просила суд в їх задоволенні відмовити повністю, посилаючись на обставини, викладені у письмовому запереченні ( а.с.-14-17) Заперечуючи проти позову посилається на те, що виплата разової грошової допомоги до 5 травня інвалідам війни передбачена ст.13 Закону України »Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якої щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. У зв»язку з цим позивачу, як інваліду війни 2 групи, у 2016 році нараховано та виплачено 2600 гривень у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», яку прийнято з метою забезпечення виплати в цьому році вищевказаної разової грошової допомоги. Окрім того, посилається на рішення Коституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року та № 3-рп/2012, а також на ч.1 ст. 23 Бюджетного кодексу України, який передбачає, що будь-які бюджетні зобов»язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачене законом «Про Державний бюджет України». Оскільки Відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України, представник Відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є інвалідом війни 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується копією посвідчення серії Б № 020013 від 20 січня 2016 року (а.с.-6).

Із листа Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації № 10/2089 від 24.10.2016 року вбачається, що позивачу, як інваліду війни 2 групи у 2016 році була виплачена разова грошова допомога в сумі 2600 гривень згідно постанови Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». (а.с.-8)

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб»єкт владних повноважень зобов»язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов»язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Положеннями ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога, у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року у справі № 1-11/2012 за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2,3,6 статті 166,частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статі 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв»язку з окремими положеннями Конституції України, - Кабінет Міністрів України уповноважений встановлювати розмір соціальних виплат.

Конституційний Суд України в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першої статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» викладені в новій редакції положення ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до яких щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року наведені положення визнані неконституційними. Отже, починаючи з 22 травня 2008 року відновлено дію ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в редакції від 25 грудня 1998 року, відповідно до якої розмір грошової допомоги інвалідам війни 2 групи становить вісім мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, згідно п.63 (1) Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII »Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин, розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнений пунктом 26, яким установлено, що норми і положення … статей 12,13,14,15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» … застосовуються у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов»язкового державного соціального страхування. Дане положення Закону України неконституційним не визнавалося.

Відповідно до п.1 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» - у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»,здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення у таких розмірах інвалідам війни 2 групи 2600 гривень.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правових акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги учасникам бойових дій. Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03 жовтня 1997 року у справі набуття чинності Конституцією України зазначив про те, щодо конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними нормативними правовими актами однакової сили , які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачене самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. За змістом ч.3 ст.150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов»язковим до виконання на всій території України. Таким чином, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Отже, Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації, здійснюючи позивачу нарахування та виплату одноразової грошової допомоги до 5 травня, діяло відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII »Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин,( чинного з 1 січня 2015 року) та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

При вирішенні спору суд враховує позицію Вищого адміністративного суду України по аналогічній категорії справ ( зокрема, ухвала від 19.02.2016 року у справі № К/800/4176/16( № 753/13867/15-а)

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання бездіяльності протиправною, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст, 19,46,95,113, 150 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України від 03 жовтня 1997 року № 4-зп, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня2011 року № 20-рп/2011, Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року у справі № 1-11/2012, Бюджетним кодексом України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік», Постановою Кабінету Міністрів України № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»., Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин, ст.ст.2,3,7,11,71,86,128,158-163,167,186 КАС України,- суд

Постановив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов»язання вчинити дії відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Тетіївський районний суд протягом десяти днів. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови .

Суддя ОСОБА_4