Справа № 826/844/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 грудня 2016 року № 826/844/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доВійськової частини № 3027 Північного оперативно-територіального об'єднання Національної гвардії України
прозобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Військової частини № 3027 Північного оперативно-територіального об'єднання Національної гвардії України про визнання службу у Національній гвардії України з 16.06.2014 по 02.10.2015 військовою службою за призовом під час мобілізації та зобов'язання внести відомості про військову службу за призовом під час мобілізації до військового квитка.

У зв'язку із відрахуванням зі штату суду судді ОСОБА_2., в провадженні якого перебувала адміністративна справа та не була ним розглянута, справу було повторно розподілено між суддями.

За результатом повторного автоматичного розподілу судових справ, для розгляду справи було визначено суддю Огурцова О.П.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2016 справу прийнято до провадження та призначено судове засідання.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що наказом командира військової частини 3027 від 16.06.2014 №120 ОСОБА_1 був зарахований в списки особового складу частини та на всі види забезпечення, а з 07.07.2014 був відправлений у складі свого підрозділу до зони проведення антитерористичної операції (АТО), де виконував бойові завдання та 29.08.2014 був тяжко поранений. Проте, під час оформлення документів в постановці на військовий облік у Дарницькому районному військовому комісаріаті м. Києва встановив, що позивача було направлено у зону АТО в статусі резервіста, а не військовослужбовця, чим порушено його законні права.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Свої заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що позивач проходив службу у військовому резерві у військовій частині 3027 Національної гвардії України, тобто був резервістом, а не військовослужбовцем, крім того, відповідач стверджує, що позивач на підставі наказу командира військової частини 3027 від 08.07.2014 №138дск саме як солдат резерву був відправлений у відрядження, що свідчить про безпідставність позовних вимог.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до контракту від 16.06.2014 позивач був зарахований до військової частини 3027 Північного територіального управління Національної гвардії України (контракт припинено 02.10.2015).

Згідно з витягом з наказу командира військової частини 3027 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України від 16.06.2014 №120 солдата резерву ОСОБА_1. зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення.

З витягу з наказу командира військової частини 3027 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2014 №127 вбачається, що солдата резерву ОСОБА_1. призначено на посаду старшого стрільця - кулеметника 2-го відділення 3-го взводу спеціального призначення 2-ї роти спеціального призначення 2-го батальйону спеціального призначення.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини 3027 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України від 08.07.2014 №138дск солдата резерву ОСОБА_1., старшого стрільця - кулеметника 2-го відділення 3-го взводу спеціального призначення 2-ї роти спеціального призначення 2-го батальйону спеціального призначення вважати таким, що вибув у службове відрядження в розпорядження начальника Антитерористичного центру СБ України для участі в антитерористичній операції в Східному регіоні держави.

З довідки від 31.07.2014 №202 вбачається, що позивач дійсно знаходився в службовому відрядженні на Сході України у розпорядженні керівника антитерористичної операції СБ України для участі в антитерористичній операції з 07.07.2014.

З витягу з наказу командира військової частини 3027 Національної гвардії України від 12.09.2014 №45дск вбачається, що солдата резерву ОСОБА_1., старшого стрільця - кулеметника 2-го відділення 3-го взводу спеціального призначення 2-ї роти спеціального призначення 2-го батальйону спеціального призначення (комплектується за рахунок резервістів), у зв'язку із пораненням, яке отримав 29.08.2014, вважати таким, що прибув із службового відрядження з розпорядження начальника Антитерористичного центру СБ України після участі в антитерористичній операції в Східному регіоні держави, 01.09.2014.

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 16.12.2014 № 714, виданої позивачу т.в.о. командира військової частини 3027 Національної гвардії України полковником І.А. Юрченко, вбачається, що в період з 07.07.2014 року по 29.09. 2014 року позивач приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції.

Згідно з довідкою № 47 від 17.12.2014, виданої в/ч 3027 Національної гвардії України, позивач, 29.08.2014 приблизно об 11:00 при виконанні бойового завдання потрапив під обстріл та отримав кульове поранення

Відповідно до довідки ЦМСЕК 2 АВ № 0079597 від 09.02.2015 позивачу надали другу групу інвалідності до 04.02.2016.

З витягу з наказу командира в/ч 3027 Національної гвардії України від 02.10.2015 №40о/с вбачається, що щодо солдата резерву ОСОБА_1., старшого кулеметника 2-го відділення 1-го взводу охорони спеціального призначення роти охорони спеціального призначення батальйону спеціального призначення (резервний батальйон), у зв'язку із проведенням організаційно-штатних змін припинено (розірвано) контракт та звільнено зі служби у військовому резерві.

Наказом командира в/ч 3027 Національної гвардії України від 15.10.2015 №230 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Вважаючи дії в/ч № 3027 Північного оперативно-територіального об'єднання Національної гвардії України, що полягали у направленні в зону АТО в статусі резервіста, а не військовослужбовця протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" (редакція від 20.05.2014, чинна на момент укладання контракту від 16.06.2014) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов'язком громадян України.

Відповідно до частин першої, другої, шостої статті 26-1 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" громадяни України (крім тих, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації) в добровільному порядку можуть бути прийняті на службу у військовому резерві Збройних Сил України та інших військових формувань. Для цього вони мають пройти професійно-психологічний відбір, за станом здоров'я бути придатними до служби у військовому резерві та відповідати встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві.

З особою, яка відповідає вимогам, зазначеним у частині першій цієї статті, укладається контракт про проходження служби у військовому резерві відповідно Збройних Сил України або інших військових формувань.

Служба у військовому резерві запроваджується з метою планомірної підготовки резервістів для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань особовим складом у мирний та воєнний час шляхом набуття та підтримання на належному рівні вмінь і навичок за військово-обліковою спеціальністю.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про Національну гвардію України» (редакція від 13.03.2014, чинна на момент укладання контракту від 16.06.2014) Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Відповідно до частин першої-третьої статті 9 Закону України «Про Національну гвардію України» особовий склад Національної гвардії України складається з військовослужбовців та працівників. Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом.

Військовозобов'язані (крім військовозобов'язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації) у добровільному порядку можуть бути зараховані до військового резерву Національної гвардії України, що складається з громадян, які проходять службу у військовому резерві, та громадян, відібраних кандидатами для зарахування на службу у військовому резерві.

Комплектування Національної гвардії України військовослужбовцями та проходження ними військової служби здійснюються відповідно до Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" та Положення про проходження військової служби громадянами України в Національній гвардії України, що затверджується Президентом України.

Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (редакція від 28.03.2014) затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та поширено дію Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого цим Указом, та статті 2 цього Указу на військовослужбовців Національної гвардії України.

Відповідно до частини дев'ятої статті 1 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" щодо військового обов'язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов'язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які в добровільному порядку проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.

Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Указом Президента України від 05.05.2014 № 454/2014 (Указ затверджено Законом України від 06.05.2014 N 1240-VII) «Про часткову мобілізацію» постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію (далі - мобілізація). Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Мобілізація проводиться протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом. Призов військовозобов'язаних, у тому числі резервістів, та поставку транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" призов військовозобов'язаних та резервістів на військову службу у зв'язку з мобілізацією та звільнення з військової служби у зв'язку з демобілізацією проводяться в порядку, визначеному Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Згідно з частинами третьою, п'ятою статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (редакція чинна на момент укладання контракту від 16.06.2014) під час мобілізації та переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на штати воєнного часу громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов'язані з'явитися до військових частин або на збірні пункти військових комісаріатів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядження, повістках або розпорядженнях військових комісарів (військовозобов'язані Служби безпеки України - керівників органів, де вони перебувають на військовому обліку, військовозобов'язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Резервісти зобов'язані з'явитися до військових частин у строки, визначені командирами військових частин, в яких вони проходять службу у військовому резерві.

Призов громадян на військову службу (крім тих, що проходять службу у військовому резерві) під час мобілізації або залучення їх до виконання обов'язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють місцеві органи виконавчої влади через військові комісаріати (військовозобов'язаних Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов'язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Резервістів на військову службу під час оголошення мобілізації призивають командири військових частин, в яких вони проходять службу у військовому резерві.

Військовозобов'язані та резервісти, які перебувають на зборах, у разі оголошення мобілізації продовжують перебувати на зборах. За необхідності зазначені особи призиваються на військову службу командирами відповідних військових частин за розпорядженням Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається: 1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу; 2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов'язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; 3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов'язаних; 4) день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов'язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов'язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов'язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов'язки не були пов'язані з військовою службою; 5) під час виконання обов'язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Згідно з пунктом 9 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Указом Президента України від 10.08.2012 № 470/2012 (редакція від 10.08.2012) початком проходження служби у військовому резерві вважається день видання наказу командира (начальника) військової частини про прийняття громадянина на службу у військовому резерві та призначення на посаду або про продовження служби у військовому резерві.

Закінченням проходження резервістом служби у військовому резерві вважається день закінчення строку дії контракту або інший день, зазначений у пункті 37 цього Положення, але не раніше дня видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення резервіста зі служби у військовому резерві.

Указом Президента України від 16.12.2014 № 934/2014 «Про внесення змін до деяких указів Президента України» до Указу Президента України від 10 серпня 2012 року № 470 "Про Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України" були внесені наступні зміни: а) у назві та статті 1 Указу слова "внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України" замінити словами "Національної гвардії України"; б) у Положенні про проходження громадянами України служби у військовому резерві внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, затвердженому зазначеним Указом: у назві, тексті Положення та додатку до нього слова "внутрішні війська Міністерства внутрішніх справ України", "внутрішні війська МВС України", "внутрішні війська" в усіх відмінках замінити словами "Національна гвардія України" у відповідному відмінку; у пункті 84 слова "управління територіального командування" замінити словами "територіального управління".

Отже, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що громадяни України для виконання військового обов'язку в добровільному порядку можуть бути прийняті на службу у військовому резерві Збройних Сил України та інших військових формувань, зокрема Національної гвардії України. Крім того, служба у військовому резерві запроваджується з метою підготовки (тобто навчання) резервістів шляхом набуття та підтримання на належному рівні вмінь і навичок за військово-обліковою спеціальністю.

Вищенаведеними положеннями законодавства встановлено, що одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період, яка для резервістів під час мобілізації розпочинається в день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) та закінчується, зокрема в день закінчення строку дії контракту, але не раніше дня видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення резервіста зі служби у військовому резерві.

З матеріалів справи вбачається, що позивача було зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення (витяг з наказу командира військової частини 3027 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України від 16.06.2014 №120).

В подальшому, згідно з наказом командира в/ч 3027 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України від 08.07.2014 №138дск, позивача було відправлено у службове відрядження в розпорядження начальника Антитерористичного центру СБ України для участі в антитерористичній операції в Східному регіоні держави.

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 16.12.2014 № 714 вбачається, що в період з 07.07.2014 року по 29.09. 2014 року позивач приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції, а відповідно до довідки № 47 від 17.12. 2014, позивач при виконанні бойового завдання потрапив під обстріл та отримав кульове поранення, у зв'язку з чим позивачу надали другу групу інвалідності до 04.02.2016 (довідка ЦМСЕК 2 АВ № 0079597 від 09.02.2015).

02.10.2015 дію контракту від 16.06.2014, яким позивача було зараховано до в/ч 3027 Північного територіального управління Національної гвардії України, припинено.

Згідно з наказом командира в/ч 3027 Національної гвардії України від 02.10.2015 №40о/с щодо солдата резерву ОСОБА_1, старшого кулеметника 2-го відділення 1-го взводу охорони спеціального призначення роти охорони спеціального призначення батальйону спеціального призначення (резервний батальйон), у зв'язку із проведенням організаційно-штатних змін припинено (розірвано) контракт та звільнено зі служби у військовому резерві.

Відтак, вбачається, що позивач виконував бойові завдання в районах проведення антитерористичної операції, а тому служба у резерві підпадає під дію Указу Президента України від 05.05.2014 № 454/2014 «Про часткову мобілізацію», що свідчить про те, що позивач в період з 16.06.2014 (зараховано в списки особового складу військової частини) по 02.10.2015 (припинено (розірвано) контракт та звільнено зі служби у військовому резерві) проходив військову службу за призовом під час мобілізації.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2015 по справі №753/15991/15-а (згідно інформації у Єдиному державному реєстрі судових рішень дата набрання законної сили: 04.01.2016), якою встановлено наступне: «Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), видана позивачу у військовій частині 3027 Національної гвардії України № 47 від 17.12. 2014 року ( а.с. 13) , засвідчує, що позивач отримав поранення 29.08.2014 року при виконанні бойового завдання. Довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, видана позивачу у військовій частині 3027 Національної гвардії України № 714 від 16.12. 2014 року ( а.с. 12) також підтверджує, що під час поранення позивач виконував обов'язки по захисту Вітчизни.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням встановлених обставин справи, положень вищезазначеного законодавства України, ОСОБА_1 виконував військовий обов'язок і проходив військову службу, у зв'язку з чим відноситься до категорії військовослужбовців.».

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Водночас, позовна вимога про визнання служби позивача у Національній гвардії України з 16.06.2014 по 02.10.2015 військовою службою за призовом під час мобілізації не підлягає задоволенню, оскільки це є встановленою судом на підставі вище перелічених доказів обставиною, яка згідно статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України зазначається у мотивувальній частині постанови.

Указом Президента України від 25 травня 1994 року № 263/94 затверджено Положення про військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу, згідно якого військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу (далі - військовий квиток) є документом, що визначає належність його власника до військової служби, служби в запасі та військового обов'язку (п. 1). Військовий квиток є єдиним для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України, Цивільної оборони України, Управління державної охорони України та інших військових формувань, створених відповідно до законів України, а також Державної спеціальної служби транспорту (п. 2).

Військові квитки видають районні (міські) військові комісаріати під час призову громадян на військову службу, зарахування їх до військового навчального закладу, звільнення у запас або зняття з військового обліку за станом здоров'я (п. 3).

В матеріалах справи наявна копія дублікату військового квитка серія НОМЕР_1, виданого 21.01.2015 Комунарським військовим комісаріатом Запорізької області ОСОБА_1, в якому на 8-й сторінці наявний запис, вчинений першим заступником командира в/ч 3027 начальником штабу Юрченко І.А. стосовно проходження військової служби, зокрема, зазначено наступне: не служив, найменування військової частини - в/ч 3027, ВОС, посада і тип техніки - ст. стріл. Кулемет. НОМЕР_2, дата зарахування в списки в/ч та № наказу - 25.06.2014 №127, дата виключення зі списків в/ч та № наказу - 12.10.2015 №293.

Відтак, враховуючи, що судом встановлена обставина, що служба позивача у Національній гвардії України з 16.06.2014 по 02.10.2015 є військовою службою за призовом під час мобілізації, суд дійшов висновку, що позовна вимога про зобов'язання внести відомості про військову службу за призовом під час мобілізації до військового квитка підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити частково.

2. Зобов'язати Військову частину № 3027 Північного оперативно-територіального об'єднання Національної гвардії України внести відомості про військову службу за призовом під час мобілізації до військового квитка ОСОБА_1.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов