Справа № 817/1170/16
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"30" листопада 2016 р. Справа № 817/1170/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "22" вересня 2016 р. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство "РІВНЕАЗОТ" (далі - ПАТ "РІВНЕАЗОТ") звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - Офіс ВПП ДФС) про визнання протипраним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15.07.2016.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 22.09.2016 у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "РІВНЕАЗОТ" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити. В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи убачається, що Офісом великих платників податків ДФС проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації ПАТ "Рівнеазот" в Єдиному реєстрі податкових накладних виписаних за період з 01.11.2015 по 30.11.2015.

За результатами перевірки податковим органом складено акт №832/28-10-41-3/0567824 від 22.06.2016, в якому вказано про порушення ПАТ "Рівнеазот" п.201.10 ст.201 розділу V ПК України, а саме реєстрація податкової накладної з порушенням законодавчо встановлених термінів до 15 календарних днів на загальну суму ПДВ 18173708,24 грн.

Не погоджуючись з даним актом перевірки 01.07.2016 ПАТ "Рівнеазот"подало письмові заперечення.

15.07.2016 податковим органом надано відповідь за вх. №1923 про те, що висновки зазначеного акту залишено без змін.

На підставі акту перевірки 15.07.2016 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, згідно якого за звітний період листопад 2015 року встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201, та згідно зі статтею 120-1 ПК України, застосовано штраф у сумі 1817370,82 грн.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення № від 15.07.2016 незаконним та необґрунтованим позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 15.07.2016 прийняте на підставі акту перевірки своєчасності реєстрації ПАТ "Рівнеазот" податкових накладних, винесене контролюючим органом у межах своєї компетенції та у спосіб передбачений чинним законодавством, підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Обов'язки та компетенцію контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначаються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України).

Як вбачається зі змісту Акта перевірки № 832/28-10-41-3/0567824 від 22.06.2016р. камеральну перевірку проведено на підставі пункту 200.10 ст, 200 розділу V Податкового кодексу України, у порядку статті 76 глави 8 розділу II Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України, протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування у разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу. Сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою контролюючим органом з дня, наступного за днем закінчення терміну проведення камеральної перевірки, у разі якщо камеральна перевірка проведена не була або за результатами проведення перевірки податкове повідомлення-рішення не було надіслано платнику податку у строк, визначений цим Кодексом.

Водночас передбачено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України).

Податкова звітність з податку на додану вартість подана ПАТ «РІВНЕАЗОТ» відповідачу за листопад 2015 року - 18.12.2015 року.

З урахуванням вимог п. 200.10 ст. 200, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України, податковий орган був вправі здійснити камеральну перевірку даних, заявлених у податковій декларації за листопад 2015 року у строк до 20.01.2016 року.

Фактично ж камеральна перевірка ПАТ «РІВНЕАЗОТ» проведена відповідачем 22.06.2016 року.

Таким чином, Офісом ВПП ДФС протиправно, з порушенням встановлених строків проведена камеральна перевірка даних податку на додану вартість за листопад 2015 року та даних Єдиного реєстру податкових накладних за цей період.

Крім того, відмовляючи в задоволені адміністративного позову Рівненський окружний адміністративний суд послався на постанову Верховного Суду України від 09.02.2016 року по справі № 826/3285/15 в якій вказано, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів з питань проведення камеральних перевірок, урегульовані Податковим кодексом України. Так, розділ V «Податок на додану вартість» цього Кодексу який визначає право податкового органу на проведення камеральних перевірок з питань адміністрування податку на додану вартість не містить граничних строків проведення перевірок своєчасності реєстрації податкових накладних. У свою чергу, таке обмеження випливає з положень статті 102 ПК зі строком у 1095 днів.

Однак такий висновок суду першої інстанції є помилковим, оскільки як зазначалось вище, орган ДФС в Акті перевірки № 832/28-10-41-3/0567824 від 22.06.2016р. самостійно вказав, що камеральну перевірку ПАТ «РІВНЕАЗОТ» проведено саме на підставі пункту 200.10 ст. 200 розділу V Податкового кодексу України, відповідно до якого, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у податковій декларації даних протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном її отримання.

Отже, посилання Рівненського окружного адміністративного суду у оскаржуваній постанові від 22.09.2016 року на положення статті 102 ПК України, що визначає загальний строк давності у 1095 днів, є неправомірним, так як суперечить спеціальній нормі (п. 200.10 ст. 200 ПК України) та змісту Акта камеральної перевірки від 22.06.2016 року.

Водночас, судом першої інстанції при посиланні на постанову Верховного Суду України від 09.02.2016 року по справі № 826/3285/15 не було враховано, що наведений у ній висновок стосується саме визначення граничних часових меж щодо проведення камеральних перевірок податкової звітності з податку на прибуток. При цьому, Верховний Суд України у своїй постанові вказав, що обмеження у цьому Кодексі містить лише розділ V "Податок на додану вартість".

Зокрема ідеться саме про пункт 200.10 ст. 200 розділу V Податкового кодексу України, що визначає 30 календарних днів для проведення камеральної перевірки декларації з ПДВ.

Таким чином, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові дійшов до необгрунтованого та помилкового висновку про відсутність обставин, які б свідчили про порушення прав позивача чи вчинення неправомірних дій відповідача щодо проведення з порушенням строків камеральної перевірки.

Як встановлено судом, податкова накладна №145 від 01.11.2015 оформлена позивачем для контрагента-покупця ПАТ "АЗОТ" зареєстрована 20.11.2015 (граничний термін реєстрації 16.11.2015).

Саме за таких обставин фіскальним органом застосовано до ПАТ "Рівнеазот" штрафну санкцію в розмірі 10% на суму 1817370,82 грн.

Щодо правомірності прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 15.07.2016 колегія суддів зазначає таке.

Пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу.

Державна податкова справа - сфера діяльності контролюючих органів, передбачена цим Кодексом та іншими актами законодавства України, спрямована на формування і реалізацію державної податкової політики в частині адміністрування податків, зборів, платежів.

Відповідно до п.11 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України з 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, виписані за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до положень п.п. 120-1.1, 120-1.3 статті 120-1 ПК України (в редакції чинній до 01.01.2016р.) порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів.

Порядок застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідальність платника податку, передбачена п.120-1.1 ст.120-1 Податкового кодексу України, діє з 01.01.2015.

Згідно п. 1 «Положення про Міністерство фінансів України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 375 від 20.08.2014р., Міністерство фінансів України (Мінфін) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мінфін є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, зокрема, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства.

Законом України від 24.12.2015р. № 909-УІП «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» (набрав чинності з 01.01.2016р.) п.120-1.3 статті 120-1 ПК України, а разом з ним вимога про обовязкове застосування контролюючим органом порядку застосування штрафних санкцій, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику виключено.

Як наслідок, органи Державної фіскальної служби України, починаючи з 01.01.2016р. отримали повноваження застосовувати штрафні санкції, що передбачені ст. 120-1 ПК України не керуючисьь порядком затвердженим Міністерством фінансів України.

Таким чином, до 01.01.2016р. контролюючий орган міг застосовувати штрафні санкції передбачені ст. 120-1 ПК України лише у відповідності до порядку застосування штрафних санкцій, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Однак, протягом 2015 р. порядку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, на підставі якого контролюючим органом застосувалися б штрафні санкції, визначені ст. 120-1 ПК України не було.

Виявлений камеральною перевіркою факт несвоєчасної реєстрації ПАТ «РІВНЕАЗОТ» податкової накладної № 145 на суму 18 173 708,24 грн. мав місце в листопаді 2015 року.

Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення цього положення надано Рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999р. N 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів). У Рішенні зазначено, що загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Це є однією з найважливіших гарантій правової стабільності, впевненості суб'єктів права в тому, що їх правове становище не погіршиться з прийняттям нового закону чи іншого нормативно-правового акта.

Таким чином, зважаючи на зміст рішення Конституційного суду України від 09.02.1999, № 1- рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) на момент порушення позивачем строку реєстрації податкових накладних повинна застосовуватися стаття 120-1 Податкового кодексу України в редакції чинній на момент вчинення такого порушення. Отже, платника ПДВ, що здійснив несвоєчасну реєстрацію податкової накладної до 01.01.2016 року, не може бути притягнуто до відповідальності за несвоєчасну реєстрацію на підставі ст. 120-1 ПК України в редакції, чинній з 01.01.2016 року.

У статті 4 Податкового кодексу України закріплені основні засади податкового законодавства України, відповідно до якої податкове законодавство України ґрунтується, в тому числі, на таких принципах: презумпція правомірності рішень платника податку та стабільність.

Відповідно до п. 56.21 ст. 56 ПК України у разі, коли норма Кодексу чи іншого нормативно- правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Станом на дату вчинення виявленого порушення, а саме 20.11.2015 року (дата реєстрації податкової накладної №145 від 01.11.2015 року в Єдиному реєстрі податкових накладних) порядку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну і митну політику, на підставі якого контролюючим органом застосовувалися штрафні санкції, визначені статтею 120-1 Податкового кодексу України не існувало.

Крім того, оскаржуване податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 15.07.2016 року прийняте Офісом ВПП ДФС за формою «Н» відповідно до Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року № 1204 (далі - Порядок № 1204).

Пунктом 2 розділу II Порядку № 1204 визначено, що у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення- рішення за такими формами, зокрема «Н» - за порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 Кодексу (додаток 13).

Вказаний вище Порядок № 1204 був прийнятий 28.12.2015 року після прийняття Закону від 24.12.2015 р.. № 909-УІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" та набрав чинності лише 16.02.2016 року.

Таким чином, Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень- рішень платникам податків № 1204, на підставі якого ПАТ «РІВНЕАЗОТ» було сформовано та надіслано оскаржуване податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 15.07.2016 року, та яким безпосередньо затверджена форма такого податкового повідомлення-рішення (форма «Н»), станом на момент вчинення правопорушення також не існував, а отже не відповідає вимогам п.120-1.3 статті 120-1 ПК України.

При цьому слід зазначити, що до 16.02.2016 року діяв Порядок направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28 листопада 2012 року № 1236, який не містив положень з приводу застосування штрафних санкцій передбачених статтею 120-1 Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведених норм Податкового кодексу України колегія суддів уважає, що податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України від 15.07.2016 року № НОМЕР_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач довів суду обґрунтованість позовних вимог, а відповідач не підтвердив правомірність своїх дій.

В силу вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати їх та прийняти нову постанову суду.

Згідно статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" задовольнити. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "22" вересня 2016 р. скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України від 15.07.2016 року № НОМЕР_1.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 57247,18 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "05" грудня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Публічне акціонерне товариство "РІВНЕАЗОТ" м.Рівне - 17,33017

3- відповідачу/відповідачам: Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби вул.Дегтярівська,11-Г,м.Київ 119,04119

4-третій особі: - ,