Справа № 761/22081/16-а
Суддя: Волошин В. О.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/338/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.М.,

при секретарі: Гончар Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної служби роти № 6 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві Таран Ірини Юріївни про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

В червні 2016р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним адміністративним позовом до відповідача Інспектора патрульної служби роти № 6 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві Таран І.Ю., в якому просив суд: скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №841813 від 20 березня 2016р.

Одночасно з позовом, стороною позивача було подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду який пропущений з поважних причин.

Свої позовні вимоги, позивач обґрунтовував тим, що 20 березня 2016р., він керуючи автомобілем «Toyota Camry» д.н. НОМЕР_1, рухаючись по вул. М.Заньковецької в м. Києві виявив, що загорівся датчик двигуна, який вказував на можливу технічну несправність автомобіля, що змусило його зупинитись та включити покажчик аварійної зупинки. Однак, будучи ще за кермом автомобіля, до нього підійшов співробітник поліції та повідомив, що буде складено постанову у зв'язку із зупинкою автомобіля у другій смузі, ніяких пояснень від самого позивача вислухано не було, натомість, через декілька хвилин до позивача підійшла відповідач та вручила оскаржувану нині постанову. Зміст постанови зводиться до того, що до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255,0 грн. на підставі того, що він, керуючи вказаним автомобілем здійснив стоянку-зупинку у другій смузі руху, чим порушив п.п. 15.4 ПДР.

Однак, позивач вважає, що вищезазначену постанову необхідно скасувати, задовольнивши його позовні вимоги з огляду на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, адже на вул. Заньковецькій в м. Києві дорожня розмітка відсутня, візуально має дві смуги руху (в тому числі зустрічну), а тому зазначення в постанові «в другій смузі руху» не відповідає дійсності, в діючих ПДР України відсутнє поняття «стоянка-зупинка», мала місце вимушена зупинка і позивач, на його думку, виконував вимоги п.п. 9.9, 15.14 ПДР, постанова винесена у відсутності позивача якому не були роз'яснені його права при притягненні до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, поважності причин неявки суду повідомлено не було, у відповідності до п.5) ч. 5 ст. 107 КАС України заперечення на позов не надано.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 128, ч. 1 ст. 171-2 КАС України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутність сторони відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч. 1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

З наданих стороною позивача матеріалів, вбачається, що позивачем не пропущено строки звернення до суду з вказаним адміністративним позовом, враховуючи, що відповідь на адвокатський запит, стороною позивача було отримано 25 травня 2016р., а до суду з вказаним позовом сторона звернулась 31 травня 2016р.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 березня 2016р. відносно позивача відповідачем було винесено постанову про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та із визначенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави за порушення ч. 1 ст.122 КУпАП (а.с.7).

При цьому, змістом даної постанови визначено, що 20 березня 2016р. в 16:02 год. в м. Києві вул. Заньковецької, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Toyota Camry» д.н. НОМЕР_1 здійснив стоянку-зупинку в другій смузі руху, чим порушив п. 15.4 ПДР України.

Вимоги п. 15.4 ПДР України встановлюють, що транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди і мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди.

Позивач в своєму адміністративному позові вказав, що він вимушено здійснив зупинку транспортного засобу через його технічну несправність і ввімкнув аварійний сигнал. При цьому, він зауважив, що в подальшому його дії відповідали вимогам п. 15.15 та 9.9 ПДР України.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, не зважаючи на те, що згідно вищевказаної норми Закону, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у постанові, прийнятій відповідачем, не надано будь-якої оцінки поясненням ОСОБА_1

Крім того, суду взагалі не надано доказів скоєння позивачем правопорушення зазначеного у постанові від 20 березня 2016р., в порядку ст. 251 КУпАП, а саме щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів.

Слід зауважити, що згідно відповіді № 885/20-11 від 29 вересня 2016р., наданого КП «ШЕУ по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них» Печерського району» на адвокатський запит, що по вул. М. Заньковецької в Печерському районі м. Києва кількість смуг дорожнього руху складає -1, дорожня розмітка наявна - 1.14.1, вулиця з одностороннім рухом.

При цьому, розмітка згідно п.п.1.14.1 ПДР - це «зебра», у тому числі червоно-білого кольору) - позначають нерегульований пішохідний перехід.

Тому, в даному випадку суд приходить до висновку про невідповідність посилання відповідача в оскаржуваній постанові на ту обставину, що позивач здійснив «стоянку-зупинку» в другій смузі руху.

Крім того, зазначення вказаним відповідачем в цій же постанові та те, що ОСОБА_1 здійснив «стоянку-зупинку», взагалі не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки діючими правилами дорожнього руху ці поняття визначені окремо одне від одного і є взаємовиключними по змісту, тому наразі із постанови неможливо чітко визначити за які саме дії ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАП додатково не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що норми ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб»єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, в даному випадку є недоведеним.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, в порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином за таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 6 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надає докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Однак, відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, місце і час розгляду справи, не надав суду будь-яких доказів в обґрунтування правомірності своїх дій, не направив обґрунтованих заперечень проти заявлених позовних вимог.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупність, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 17, 19, 69, 71 - 73, 86, 94, 102, 158 - 163, 167, 171-2, 185, 186 КАС України; ст. ст. 122, 245, 251, 252, 254, 268, 280, 289 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної служби роти № 6 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві Таран Ірини Юріївни про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову від 20 березня 2016р. серії ПС2 № 841813 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, щодо ОСОБА_1, винесену Інспектором патрульної служби роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві Таран Іриною Юріївною - скасувати.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою суду за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: