Справа № 802/1479/16-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 листопада 2016 р. Справа № 802/1479/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Продовольча компанія Поділля до Відділу державної реєстрації Ямпільської районної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення

в с т а н о в и в :

27.09.2016 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного акціонерного товариства Продовольча компанія Поділля до Відділу державної реєстрації Ямпільської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є орендарем земельної ділянки сільськогосподарського призначення строком на 10 років, яка знаходиться на території Клембівської сільської ради, Ямпільського району Вінницької області, на підставі укладеного договору оренди землі у 2010 році з власником земельної ділянки ОСОБА_3. В подальшому, в порядку спадкування право власності на спірну земельну ділянку перейшло до ОСОБА_2. Однак, у вересні 2016 року позивачу стало відомо, що між власником спірної земельної ділянки та ФОП ОСОБА_1 укладений договір оренди цієї ж земельної ділянки, та, відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, проведено його державну реєстрацію.

Таке рішення, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки право оренди спірної земельної ділянки вже було зареєстроване і на час прийняття оскаржуваного рішення договір оренди від 05.09.2010 року, укладений між ПАТ Продовольча компанія Поділля та ОСОБА_3, був чинним.

Ухвалою суду від 29.09.2016 року відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2 та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши клопотання від 29.11.2016 року (Вхід. № 26344) про розгляд справи за його відсутності. Одночасно зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. 22.11.2016 року до суду надійшла заява від 18.11.2016 року № 92-16 (Вхід. № 25693) про розгляд справи без участі представника Відділу державної реєстрації Ямпільської районної державної адміністрації.

Третя особа (ОСОБА_1) в судове засідання не з`явилась. Повістка про виклик до суду направлялась на адресу третьої особи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак до суду повернувся конверт з відміткою відділення поштового зв`язку ф. 20: «адресат відсутній».

Третя особа (ОСОБА_2) в судове засідання також не з`явилась. Повістка про виклик до суду направлялась на адресу третьої особи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак до суду повернувся конверт з відміткою відділення поштового зв`язку ф. 20: «відмова адресата від одержання».

Положенням частини 11 статті 35 КАС України передбачено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Разом з тим, ч. 1 ст. 37 КАС України встановлено, що у разі відмови адресата від одержання повістки особа, яка її доставляє, робить відповідну відмітку на повістці, засвідчує її власним підписом і негайно повертає до адміністративного суду. Особа, яка відмовилася одержати повістку, вважається такою, що її повідомлено про дату, час і місце судового засідання.

Отже, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення третіх осіб належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

За наведених обставин, враховуючи заяви представника позивача та відповідача, належне повідомлення інших осіб, що беруть участь у справі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі. При цьому, відповідно до положень статті 41 КАС України технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

05.09.2010 року між ПАТ Продовольча компанія Поділля та ОСОБА_3 укладено договір № Х000000018 оренди землі щодо земельної ділянки, загальною площею 1,8995 га кадастровий № :03:005:0033, розташованої на території Клембівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області (а.с. 10-13).

07.12.2010 року даний договір зареєстровано у відділі Вінницької регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 04.

В подальшому, право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування перейшло до ОСОБА_2 (дата державної реєстрації права в державному реєстрі прав 11.06.2013 року, номер запису про право 1251533) (а.с. 22).

У вересні 2016 року позивачу стало відомо, що право оренди на земельну ділянку кадастровий номер № :03:005:0033, площею 1,8995 га, яка розташована на території Клембівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, яка належить на праві власності ОСОБА_2, зареєстровано за ФОП ОСОБА_1 Реєстрацію права оренди проведено 18.12.2015 року Реєстраційною службою Ямпільського РУЮ Вінницької області, номер запису про право в державному реєстрі прав № 12602473.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельну ділянку, укладення договору оренди землі та його реєстрація на час вчинення реєстраційною службою Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області оскаржуваного рішення регулювалися Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом України "Про оренду землі" (далі Закон №161-XIV), Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі Закон №1952-IV, в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень), Законом України "Про Державний земельний кадастр" (далі Закон №3613-17), Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011 року. (далі - Порядок №703).

Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із статтею 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів таких прав.

За приписами частини третьої статті 10 Закону №1952-IV, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, передбачених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяжень, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

У пункті 3 частини третьої цієї ж норми зазначено, що під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобовязані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі.

Як видно з аналізу наведених норм, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобовязаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Статтею 18 Закону №1952-IV визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав; формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам, про що зазначено в частині четвертій статті 18 Закону №1952-IV.

Відповідно до статті 24 Закону №1952-IV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Так, 05.09.2010 року між ПАТ Продовольча компанія Поділля та ОСОБА_3 укладено договір № Х000000018 оренди землі щодо земельної ділянки, загальною площею 1,8995 га кадастровий № :03:005:0033, розташованої на території Клембівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, строком на 10 років, який, відповідно до пункту 43, набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Згідно запису на договорі, його зареєстровано 07.12.2010 року за № 04 у Вінницькій регіональній філії ДП Центр ДЗК.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 530 від 05.11.2012 року, земельна ділянка спадкодавця ОСОБА_3 перейшла у власність його доньки ОСОБА_2 (а.с. 43).

Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Однак, до закінчення терміну дії вищезазначеного договору оренди укладеного 05.09.2010 року між ПАТ Продовольча компанія Поділля та ОСОБА_3, Реєстраційною службою Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області прийнято рішення від 18.12.2015 року індексний номер 27224603 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, що розташована на території Клембівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, кадастровий номер № :03:005:0033, за ОСОБА_1 (а.с. 47), яке виникло на підставі договору оренди б/н від 27.11.2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 (а.с. 40-42).

Суд зауважує, що в матеріалах реєстраційної справи про державну реєстрацію речових прав на спірну земельну ділянку відсутні докази щодо направлення державним реєстратором запитів до органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав до 01 січня 2013 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що реєстраційна служба Ямпільського районного управління юстиції, в порушення вимог чинного законодавства, при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі, укладеним 27.11.2015 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1, належним чином не перевірила, чи вже зареєстровані права оренди на спірні земельні ділянки, внаслідок чого неправомірно здійснила повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї ж самої земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, адже право оренди в них виникло з моменту реєстрації договорів оренди земельних ділянок.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 29.09.2015 року.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що реєстрація права оренди земельної ділянки за договором оренди землі, укладеним 27.11.2015 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1, Реєстраційною службою Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області проведена без дотримання вимог чинного законодавства, внаслідок чого істотно порушено законні права та інтереси позивача, як правомірного орендаря землі.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а згідно із статтею 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені у ході судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Реєстраційної служби Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки від 18.12.2015 року індексний номер 27224603, що розташована на території Клембівської сільської ради Ямпільського району, Вінницької області, загальною площею 1,8995 га кадастровий номер № :03:005:0033. Відтак, адміністративний позов ПАТ Продовольча компанія Поділля підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.12.2015 року індексний номер 27224603, про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки загальною площею 1,8995 га, кадастровий номер № :03:005:0033, що розташована на території Клембівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області за ОСОБА_1 (номер запису про право в державному реєстрі прав 12602473).

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства Продовольча компанія Поділля (вул. Юрія Тютюнника, 74а, смт Крижопіль, Крижопільський район, Вінницька область, ) судовий збір, сплачений при зверненні до суду у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної реєстрації Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області (вул. Свободи, 132, м. Ямпіль, Ямпільський район, Вінницька область).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович