Справа № 815/4600/16
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4600/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦБУДТЕХНІКА - В» до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень рішень від 07.04.2016 року №, №, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області 07.04.2016 року №, № від 07.04.2016 року. Позивач вважає що зазначені податкові повідомлення рішення винесені неправомірно та безпідставно, оскільки підприємство не порушувало податкового законодавства. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що висновки ДПІ зводяться до того, що ДПІ не бачить зв'язку цих витрат з формуванням доходів підприємства у перевіряємому періоді, в актах виконаних робіт відсутня деталізована інформація про надані послуги та місце їх виконання, неможливо провести зустрічні звірки контрагентів, а також вважає безпідставним віднесення до складу валових витрат сум лізингових платежів за договорами фінансового лізингу через «не правильні» на її думку напрями використання обігових коштів підприємства. Такі висновки ДПІ представник позивача вважає безпідставними та такими, що не відповідають як змісту самих актів виконаних робіт, договорів підприємства з контрагентами, іншим первинним документам, змісту господарських операцій, так і положенням закону.

При цьому представник позивача зазначив, що з договорів, укладених з контрагентами TOB «Лоренцо», TOB «БК Олімп», TOB «Інтер-Імпрекс», TOB «Спецбілд» в перевіряємий період та зазначеного в акті перевірки, вбачається, що зазначені контрагенти надавали послуги вантажною, будівельною та спецтехнікою та будівельні (в т.ч. інші) роботи, а TOB «Спецбудтехніка-В» в свою чергу здійснювало оплату за ці послуги та роботи, що підтверджується актами-виконаних робіт та іншими первинними документами, тобто всі зобов'язання за договорами виконані. Саме зазначені послуги та роботи, як встановлено актом перевірки, мали вплив на формування доходу TOB Спецбудтехніка-В» в перевіряємий період.

Також представник позивача вважає безпідставними доводи ДПІ щодо встановлення безтоварності господарських операцій між TOB «Спецбудтехніка-В» та його контрагентами лише на підставі висновків податкових інформацій (АІС «Податковий блок», бази даних ГУ ДФС в Одеській області, інформації інших ДПІ), оскільки інформаційні бази даних податкового органу не мають статусу офіційних і можуть містити помилки, які впливають на правовий статус платника податку. Бази даних ДПІ не є належними доказами факту вчинення платником податку порушення закону, чинним законодавством також не передбачена належність таких баз до засобів доказування. Крім того, представник позивача вважає, що отримання ДПІ зазначеної інформації, в т.ч. у вигляді акту, в яких зазначено про неможливість проведення зустрічної звірки, викладені висновки про ненадання документів, або висновки про відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє ДПІ від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, так як така інформація не має наперед встановленого значення та не є документом, який достовірно та безсумнівно засвідчує обставини фактичної дійсності.

Представник позивача також, вважає необґрунтованими і доводи ДПІ щодо взаємовідносин позивача та TOB «Спецбілд», TOB «Левиском» та TOB «Авесбуд», які ґрунтуються лише на акті ДПІ у Київському районі ГУ ДФС у м.Одеса щодо неможливості проведення зустрічної звірки TOB «Спецбілд» та інформації бази даних ГУ ДФС в Одеській області щодо неподання звітності TOB «Левиском» та його ліквідації, з огляду на те, що станом на 17.02.2014 р. заборгованість TOB «Спецбудтехніка-В» перед TOB «Авесбуд» у сумі 2 101 337,17 грн. відсутня внаслідок укладення між TOB «Авесбуд» і ТОВ «Спецбілд» договору відступлення права вимоги на цю суму. В свою чергу станом на 03.03.2014 р. заборгованість TOB «Спецбудтехніка-В» перед TOB «Спецбілд» у сумі 2 101 337,17 грн. також відсутня через укладення між TOB «Спецбілд» і ТОВ «Престиж-Інком» договору відступлення права вимоги № 03/03-14/1, за яким цих прав набув вже TOB «Престиж-Інком». Крім того, станом на 17.02.14 у TOB «Спецбудтехніка-В» відсутня кредиторська заборгованість в сумі 193 918,35 грн. і перед TOB «Левиском» внаслідок укладення останнім договору відступлення права вимоги з TOB «Бізнес карго» на цю суму. І та обставина, що станом на 03.08.15 скасовано державну реєстрацію TOB «Левиском», вважаємо ніяким чином не може свідчити про наявність безнадійної кредиторської заборгованості TOB «Спецбудтехніка-В» у перевіряємий період, про що зазначає ДПІ в акті перевірки як підставу для цього висновку.

Крім того представник позивача вважає необґрунтованими доводи ДПІ щодо безпідставного віднесення до складу витрат суми відсотків за договорами фінансового лізингу на підставі того, що підприємство не має такого права у зв'язку з використанням власних обігових коштів у цій частині на надання позик та поворотної фінансової допомоги юридичним та фізичним особам, а тому ДПІ вважає, що в позивачем порушені п.п. 138.10.4 п. 138.10 ст.138 ПКУ та завищено суму витрат на 1097295.00 грн.

В обґрунтування представник позивача вказує, що оскільки, на формування доходу TOB «Спецбудтехніка-В» в перевіряємий період мали вплив здійснення операцій з надання послуг машин і механізмів, виконання будівельних робіт, придбання додаткових вантажних і будівельних машин напряму пов'язано з господарською діяльністю позивача та придбання їх з розстрочкою платежу на умовах фінансового лізингу не заборонено законом. Крім того, не передбачено Податковим кодексом залежність права платника податків віднести на фінансові витрати сум винагороди та комісії, сплачені лізингодавцю за договорами фінансового лізингу і пов'язані з його господарською діяльністю, від наявності/відсутності у такого платника податків дебіторської заборгованості за іншими договорами або від напрямів використання платником податків своїх обігових коштів.

Також представник позивача зазначає, що згідно з податковим повідомленням-рішенням та Акту перевірки відповідач вважає, що ТОВ «Спецбудтехніка В» допущено порушення п. 198.3 ст. 198 ПК України та підприємством занижено податок на додану вартість на суму 3301382,00 грн. у зв'язку з включенням до податкового кредиту податкових накладних по роботам (послугам), отримання яких від TOB «Лоренцо», TOB «БК Олімп», TOB «Інтер-Імпрекс», TOB «Спецбілд» перевіркою не підтверджено. Однак, на думку позивача, недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, однак такі докази, на порушення вимог ч. 1.2 ст. 71 КАС України ДПІ в акті перевірки не навело, та реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивач сформував податковий кредит актом перевірки не спростовано. Послуги TOB «Лоренцо», TOB «БК Олімп», TOB «Інтер-Імпрекс», TOB «Спецбілд» з надання вантажної, будівельної та іншою спец техніки та будівельні (в т.ч. інші) роботи придбавалися позивачем для використання та використані у своїй господарській діяльності.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Проти продовження розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав до суду клопотання про продовження строку зупинення у справі у зв'язку з хворобою основного представника по даній справі, в задоволенні якого було відмовлено. В судовому засіданні 08.11.2016 року проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, з підстав викладених в письмових запереченнях. В обґрунтування своє правової позиції зазначив, що на підставі направлень, ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській, згідно з п. 77.1, п. 77.2, п. 77.4 ст. 77 ПК України та відповідно до плану-графіка проведених планових виїзних перевірок субєктів підприємницької діяльності проведена перевірка ТОВ «Спецбудтехніка-В» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 відповідно до затвердженого плану перевірки.

Також представник відповідача зазначив, що перевіркою відображення у рядку 03 Декларації «Інші доходи» показників за перевіряємий період встановлено заниження задекларованих субєктом господарювання показників у загальній сумі 2295255, 00 грн., оскільки перевіркою встановлена безнадійна заборгованість при взаємовідносинах з ТОВ «Авесбуд», у сумі 2101337 грн., з ТОВ Левиском», , у сумі 193918 грн.

Також, представник відповідача вказує, що перевіркою не підтверджено факт отримання робіт (послуг) від ТОВ «Лоренцо», ТОВ «БК Олімп», ТОВ «Інтер-Імпекс», ТОВ «Спецбілд» на суму 16 797 425 грн.

Разом з тим, перевіркою відображення у рядку 06.3 Декларації «Фінансові витрати», встановлено завищення задекларованих субєктом господарювання показників у рядку 06.3 всього у сумі 1 097 295 грн., що повязано з віднесенням до складу витрат суми винагороди та комісії за лізинговими договорами.

Також представник відповідача зазначив, що проведеною перевіркою встановлено заниження задекларованих субєктом господарювання показників р.1 декларації з ПДВ всього у сумі 408596 грн., внаслідок того, що підприємством здійснювалось списання пального, яке не було використано в господарській діяльності. Разом з тим, перевіркою встановлено податковий кредит на суму 2892786, 00 грн., внаслідок того, що перевіркою не підтверджено факт отримання робіт (послуг) від ТОВ «Лоренцо», ТОВ «БК Олімп», ТОВ «Інтер-Імпекс», ТОВ «Спецбілд».

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України адміністративна справа розглянута в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

01.12.2011 року проведено державну реєстрацію юридичної особи товариство з обмеженою відповідальністю «Спецбудтехніка-В» () та з 01.05.2012 року, відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ №200039723 є платником податку на додану вартість (а.с. 68-71 т. 1).

Відповідно до п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, зі змінами та доповненнями (далі ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

В період з 18.11.2015 року по 14.03.2016 року посадовими особами Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Спецбудтехніка-В» код за з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, за результатами якої зроблено висновок про порушення пп. 14.1.56, п. 14.1, п.п. 135.4.1 п.135.4 ст. 135, п. 137.1 та п. 137.4 ст. 137, п. 135.1 ст. 135, п.п. 135.5.4 ст. 135, п.п. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.4 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1, п. 44.1 ст.44, п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139, пп. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138, п. 141.1 ст. 141 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 3734845,0 грн., у тому числі за 2014 рік у сумі 3734845,0 грн.; п. 198.5 ст. 198, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 п. 201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 3301382,0 грн., про що складено акт № 000009/15-52-14-03/37549407 від 21.03.2016 року (а. с. 20-35 т.1).

Не погодившись з висновками акту, ТОВ «Спецбудтехніка-В» подало до ДПІ заперечення на акт про результати документальної планової виїзної перевірки № 000009/15-32-14-03/37549407 від 21.03.2016 року. (а.с. 36-41 т.1).

За результатами розгляду заперечень на акт перевірки, ДПІ у Малиновському районі ГУ ДФС в Одеській області залишило їх без задоволення, а висновки без змін.

На підставі акту перевірки № 000009/15-32-14-03/37549407 від 21.03.2016 року ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області прийняті податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 07.04.2016 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 4952703,00 грн., в т. ч. за основним платежем 3301382, штрафні санкції 1650691,00 грн., № НОМЕР_2 від 07.04.2016 року, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 4668556,00 грн., в т.ч. основний платіж 3734845,00 грн., штрафні санкції 933711,00 грн. (а.с. 18-19 т.1).

Так, в акті перевірки зазначено, що відповідачем встановлено заниження інших доходів на суму безнадійної кредиторської заборгованості при взаємовідносинах ТОВ «Спецбудтехніка-В» з ТОВ «Авесбуд» і ТОВ «Левиском». Суд вважає ці твердження відповідача необґрунтованими з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 17.02.2014 року між ТОВ «Авесбуд» (первісний кредитор) та ТОВ «Спецбілд» (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги.

Відповідно до п. 1.1 Договору первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває права вимоги, належне первісному кредиторові за наступними договорами: договір про надання послуг № 01.07/13-АВ від 01.07.2013 року, № 15/10/13-СП від 15.10.2013 року, №07-11/13-ТО від 07.11.2012 року, №20-11/13-СП від 20.11.2013 року, №51452/13-СП від 05.12.2013 року, укладеними між Первісним кредитором і ТОВ «Спецбудтехніка-В», в обсягах і на умовах, установлених Договором між первісним кредитором і боржником.

Пунктом 1.2. визначено, що за цим договором новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошових коштів у розмірі визначеному в п. 2.1 цього Договору.

Згідно з п. 2.1 право вимоги, що відступається за цим договором, оцінене сторонами в сумі 2 101 337, 17 грн. (а.с. 102-103 т.1)

Також 17.02.2014 року між ТОВ «Спецбудтехніка-В» (боржник) та ТОВ «Авесбуд» (первісний кредитор) складені акти звіряння розрахунків, відповідно до яких заборгованість . ТОВ «Спецбудтехніка-В» перед ТОВ «Авесбуд» складає 2 101 337, 17 грн. (а.с. 104-112, 114-124 т. 1).

Також 17.02.2014 року ТОВ «Авесбуд» скерувало на адресу ТОВ «Спецбудтехніка В» повідомлення про відступлення права вимоги, яким останнього повідомлено про те, що 17.02.2014 року укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого сума боргу підлягає сплаті підприємством новому кредитору ТОВ «Спецбілд». (а.с. 101 т. 1).

Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 по контрагенту ТОВ «Спецбілд», заборгованість ТОВ «Спецбудтехніка-В» з урахуванням договору відступлення права вимоги та укладених договорів підряду безпосередньо між ТОВ «Спецбілд» та ТОВ «Спецбудтехніка-В», заборгованість останнього перед кредитором станом на 17.02.2014 року складає 3 119 424, 87 грн. (а.с. 113 т. 1)

03.03.2014 року між ТОВ «Спецбілд» та ТОВ «Престиж-Інком» укладено договір відступлення права вимоги № 03/03-14/1, відповідно до якого останньому відступлено право вимоги на кредиторську заборгованість у сумі 1 597 359, 92 грн., що виникло на підставі Договорів: №05-12/13-СР від 05.12.2013 року, №17/12-13-ЗР від 17.12.2013 року, № 25/2014-СБ від 01.01.2014 року, №10045/14-СБ від 01.01.2014 року, №0101/14-СБ від 01.01.2014 року, №0301/14-СБ від 01.01.2014 року, №1001/14-СБ від 01.01.2014 року, №01.01/2014-СБ від 01.01.2014 року, №03.01/2014-СБ від 03.01.2014 року, №09.01/2014 СБ від 09.01.2014 року, №14.01/2014 СБ від 14.01.2014 року, № 29/800 14 від 01.02.2014 року, №5356/14-ОУ від 01.02.2014 року, №0102/2014-СБ від 01.02.2014 року, укладених між ТОВ «Спецбілд» та ТОВ «Спецбудтехніка В», а також 2 101 337,17 грн. за Договором відступлення прав вимоги від 17.02.2014 року. Загальна сума боргу за всіма договорами складає 3 698 697, 09 грн. підлягає сплаті новому кредитору ТОВ «Престиж-Інком». (а.с. 126-127т. 1).

03.03.2014 року ТОВ «Спецбілд» скерувало на адресу ТОВ «Спецбудтехніка В» повідомлення про відступлення права вимоги, яким останнього повідомлено про те, що 03.03.2014 року укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого сума боргу підлягає сплаті підприємством новому кредитору ТОВ «Престиж - Інком». (а.с. 125 т. 1).

Відповідно до актів звіряння складених між ТОВ «Спецбудтехніка-В» та ТОВ «Спецбілд», станом на 02.03.2014 року заборгованість перед останнім складала 3 698 697, 09 грн., а станом на 03.03.2014 року заборгованість ТОВ «Спецбудтехніка-В» перед кредитором ТОВ «Спецбілд» відсутня (договір відступлення права вимоги). (а.с. 131-133 т. 1).

17.02.2014 року між ТОВ «Левиском» (первісний кредитор) та ТОВ «Бізнес-Карго» (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги.

Відповідно до п. 1.1 Договору первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває права вимоги, належне первісному кредиторові за договором про надання послуг № 170/13-04 від 17.04.2013 року, укладеним між Первісним кредитором і ТОВ «Спецбудтехніка-В», в обсягах і на умовах, установлених Договором між первісним кредитором і боржником.

Пунктом 1.2. визначено, що за цим договором новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошових коштів у розмірі визначеному в п. 2.1 цього Договору.

Згідно з п. 2.1 право вимоги, що відступається за цим договором, оцінене сторонами в сумі 193 918,35 грн. (а.с. 135-136 т.1)

Також 17.02.2014 року між ТОВ «Спецбудтехніка-В» (боржник) та ТОВ «Левиском» (первісний кредитор) складені акти звіряння розрахунків, відповідно до яких заборгованість . ТОВ «Спецбудтехніка-В» перед ТОВ «Левиском» складає 193918,35 грн. (а.с. 137-146 т. 1).

Також 17.02.2014 року ТОВ «Левиском» скерувало на адресу ТОВ «Спецбудтехніка В» повідомлення про відступлення права вимоги, яким останнього повідомлено про те, що 17.02.2014 року укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого сума боргу підлягає сплаті підприємством новому кредитору ТОВ «Бізнес-Карго». (а.с. 134 т. 1).

Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 по контрагенту ТОВ «Бізнес-Карго», заборгованість ТОВ «Спецбудтехніка-В» з урахуванням договору відступлення права вимоги та укладених договорів безпосередньо між ТОВ «Бізнес - Карго» та ТОВ «Спецбудтехніка-В», заборгованість останнього перед кредитором станом на 17.02.2014 року складає 411684,35 грн. (а.с. 147 т. 1).

Відповідно до актів звіряння складених між ТОВ «Спецбудтехніка-В» та ТОВ «Бізнес - Карго», станом на 02.03.2014 року заборгованість перед останнім складала 596879,35 грн., в т. ч. по договору відступлення права вимоги від 17.02.2014 року 193918,35 грн. та по . (а.с. 148-150 т. 1).

03.03.2014 року між ТОВ «Бізнес-Карго» та ТОВ «Престиж-Інком» укладено договір відступлення права вимоги № 03/03-14, відповідно до якого останньому відступлено право вимоги на кредиторську заборгованість у сумі 402961,00 грн., що виникло на підставі Договорів: № 09.01/2014 БК від 09.01.2014 року, № 13.01/2014 БК від 13.01.2014 року укладених між ТОВ «Бізнес-Карго» та ТОВ «Спецбудтехніка В», а також 193 918,35 грн. за Договором відступлення прав вимоги від 17.02.2014 року. (а.с. 152-153 т. 1).

03.03.2014 року ТОВ «Бізнес-Карго» скерувало на адресу ТОВ «Спецбудтехніка В» повідомлення про відступлення права вимоги, яким останнього повідомлено про те, що 03.03.2014 року укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого сума боргу підлягає сплаті підприємством новому кредитору ТОВ «Престиж - Інком». (а.с. 151 т. 1).

Згідно відомостей, що містяться в ЄДР ЮО та ФОП, ТОВ «Престиж Інком» зареєстровано 12.07.2012 року та на час розгляду справи, як і на час здійснення перевірки не перебуває в процесі припинення, не ліквідовано. Таким чином, відсутні підстави вважати, що

кредиторська заборгованість ТОВ «Спецбудтехніка-В» в розмірі 2 101 337, 17 грн. 193 918, 35 грн. є безнадійною.

При цьому неспроможними є посилання відповідача в акті перевірки в обґрунтування правомірності висновків на те, що заборгованість є безнадійною, виходячи з того, що 28.06.2014 року скасовано державну реєстрацію ТОВ «Авесбуд» () та 03.08.2015 року скасовано державну реєстрацію ТОВ «Левиском» (), оскільки на час скасування державної реєстрації зазначених підприємств у ТОВ «Спецбудтехніка-В» відсутні були взаємовідносини з цими підприємствами, як і відсутня перед ними заборгованість.

Також посилання відповідача в акті перевірки, в обґрунтування висновків про порушення позивачем податкового законодавства, на інформацію, викладену в акті ДПІ в Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 01.04.2014 року № 1818/15-53-22-3/38945620 щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «Спецбілд» щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами за період січень - лютий 2014 року, суд вважає необґрунтованими, оскільки ці обставини стосуються не позивача, а його контрагента.

Відповідно до п.п.135.1, 135.2 ст. 135 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу. Доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПКУ інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Таким чином, враховуючи те, що заборгованість, яка виникла у позивача перед ТОВ «Авесбуд» та ТОВ «Левиском», відповідно до договорів відступлення права вимоги рахується в повному обсязі за підприємством перед ТОВ «Престиж-Інком», відсутні підстави вважати її безнадійною кредиторською заборгованістю, а отже і відсутні підстави збільшувати на цю суму інші доходи.

За таких обставин, вищезазначений висновок відповідача є необґрунтованим та прийнятим без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття.

Щодо висновків ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеські області про безпідставне віднесення до складу витрат суми відсотків за договорами фінансового лізингу у частині використання власних обігових коштів на надання позик та поворотної фінансової допомоги юридичним та фізичним особам, що не є господарською діяльністю підприємства в розмірі 1097295 грн., в результаті чого ТОВ «Спецбудтехніка-В», в порушення пп. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138, п. 141.1 ст. 141 Податкового кодексу України на вказану суму завищено суму витрат.

Так, 12.12.2013 року між ТОВ «Український лізинг» та ТОВ «Спецбудтехніка-В» укладено генеральний договір фінансового лізингу №179, відповідно до якого визначено терміни та визначення, затверджені типові форми додатків (форма договору лізингу, заявки, специфікації, ін.), визначений порядок здійснення платежів, обовязки сторін, порядок та умови виконання договору. (а.с. 157176 т. 1).

12.12.2013 року між цими ж сторонами укладений договір фінансового лізингу №ФЛ-179-1.

Відповідно до п. 1 Договору лізингодавець набуває у власність предмет лізингу та передає його лізингоодержувачу за плату у тимчасове володіння та користування на умовах цього договору лізингу та Генерального договору фінансового лізингу від 12.12.2013 року №179. Найменування предмету лізингу, його детальний опис та вартість вказані в Специфікації до цього договору. Строк лізингу 36 місяців, загальна вартість лізингу 8449645,01 грн., в т.ч. винагорода 2329645,01 грн., відшкодування вартості предмета лізингу 3660000,00 грн., первісний лізинговий платіж 2460000,00 грн. (а.с. 178 т.1).

Згідно з Специфікацією (додаток № 1/ФЛ-179-1 від 12.12.2013 року) предметом лізингу є вантажний автокран >20Т Liebherr LTM 1092-5.1, що був у використанні, 2007 р.в. (а.с. 178 т. 1).

Відповідно до графіку лізингових платежів гранична дата сплати 24.01.2017 року.

03.06.2014 року між ТОВ «Український лізинг» та ТОВ «Спецбудтехніка-В» укладено додаткову угоду №1 до договору фінансового лізингу №ФЛ-179-1 від 12.12.2013 року, збільшивши вартість договору лізингу з 8449645,01 грн. до 8451295,01 грн. Термін сплати залишився незмінним. (а.с. 181-183 т. 1)

Згідно з картками рахунків та оборотно сальдовими відомостям по рахункам 531 та 952 ТОВ «Спецбудтехніка-В» своєчасно в повному обсязі, згідно графіку лізингових платежів здійснювало оплату на користь ТОВ «Український лізинг». (а.с. 184-195 т. 1).

На підтвердження використання вантажного автокрану >20Т Liebherr LTM 1092-5.1 у власній господарській діяльності, позивач надав до суду копії договорів підряду, відповідно до умов якого позивач зобовязується за замовлення ТОВ «Хай-рейз констракшнз холдинг» надавати послуги вказаним вантажним краном. На підтвердження виконання умов даного договору позивачем надані первинні документи бухгалтерського обліку (акти виконаних робіт довідки про виконані роботи (путьові листи), змінні рапорти, відомості про витрати палива, рахунки-фактури). (а.с. 226-233 т. 1).

05.06.2013 року між ТОВ «Спецбудтехніка-В» та ТОВ «УніКредит Лізинг» укладений договір фінансового лізингу №4578L13/00. (а.с. 196-206 т. 1).

Відповідно до Специфікації до цього договору предметом лізингу є екскаватор гусеничний HITACHY ZX330LC-3 з гідро молотом Furukawa F35, реєстраційний номер НОМЕР_3. (а.с. 210 т. 1).

Згідно з графіком лізингових платежів до спеціальних умов №4578L13/00 до договору фінансового лізингу №4578L13/00 від 05.06.2013 року, з урахуванням додаткової угоди №1 від 12.06.2013 року, останній платіж припадає на 10.06.2014 року. (а.с. 211-214 т. 1).

Відповідно до акту звірки, оборотно-сальдових відомостей, карток рахунків 611, 6841, 952 станом на 17.06.2014 року у ТОВ «Спецбудтехніка-В» відсутня заборгованість по договору фінансового лізингу №4578L13/00 від 05.06.2013 року. (а.с. 215-225 т.1).

Зазначений екскаватор гусеничний HITACHY ZX330LC-3 також використовується у власній господарській діяльності позивача.

Відсотки за цими договорами фінансового лізингу віднесені позивачем до складу витрат.

Разом з тим, контролюючим органом під час проведення перевірки встановлено, що одночасно з укладенням договорів фінансового лізингу позивач надавав безвідсоткову фінансову поворотну допомогу іншим особам, що на думку податкового органу виключає можливість віднесення процентів за договорами фінансового лізингу до складу витрат, оскільки свідчить про те, що здійснення таких операцій не повязано з господарською діяльністю позивача та не має на меті отримання позивачем економічної вигоди.

Відповідно до пп. 138.10.4. п. 138.10 ст. 138 ПК України (редакції на час виникнення спірних правовідносин) інші операційні витрати, що включають, зокрема: а) витрати за операціями в іноземній валюті, втрати від курсової різниці, визначені згідно зі статтею 153 цього Кодексу; б) амортизацію наданих в оперативну оренду необоротних активів; амортизацію необоротних та нематеріальних активів у складі об'єктів, отриманих у концесію відповідно до Закону України "Про особливості передачі в оренду чи концесію об'єктів централізованого водо-, теплопостачання і водовідведення, що перебувають у комунальній власності"; в) інші витрати операційної діяльності, пов'язані з господарською діяльністю, у тому числі, але не виключно: суми коштів, внесені до страхових резервів у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу; суми нарахованих податків та зборів, установлених цим Кодексом (крім тих, що не визначені в переліку податків та зборів, встановлених цим Кодексом), єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відшкодування Пенсійному фонду України сум фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", сум фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", різниці між сумою пенсії, призначеної за Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право особа, які згідно із законодавством фінансуються за рахунок коштів підприємств, установ, організацій в обов'язковому порядку, а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами, за винятком податків та зборів, передбачених підпунктами 139.1.6 і 139.1.10 статті 139 цього Кодексу, та пені, штрафів, неустойки, передбачених підпунктом 139.1.11 статті 139 цього Кодексу. Для платників податку, основною діяльністю яких є виробництво сільськогосподарської продукції, до складу витрат включається плата за землю, що не використовується в сільськогосподарському виробничому обороті; витрати на інформаційне забезпечення господарської діяльності платника податку, в тому числі з питань законодавства, на придбання літератури, оплату Інтернет-послуг і передплату спеціалізованих періодичних видань; суми коштів, спрямовані уповноваженими банками до додаткового спеціального резерву страхування пенсійних вкладів та додаткових спеціальних резервів страхування коштів фондів банківського управління відповідно до закону, що регулює питання створення та функціонування фондів банківського управління.

Згідно з пп.138.10.5. п. 138.10 ст. 138 ПК України фінансові витрати, до яких належать витрати на нарахування процентів (за користування кредитами та позиками, за випущеними облігаціями та фінансовою орендою) та інші витрати підприємства в межах норм, встановлених цим Кодексом, пов'язані із запозиченнями (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку).

Відповідно до п. 141.1 ст. 141 ПК України до складу витрат включаються будь-які витрати, пов'язані з нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями (в тому числі за будь-якими кредитами, позиками, депозитами, крім фінансових витрат, включених до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку) протягом звітного періоду, якщо такі нарахування здійснюються у зв'язку з провадженням господарської діяльності платника податку.

Згідно з пп. 14.1.206 п. 14.1 ст. 14ПК України проценти - дохід, який сплачується (нараховується) позичальником на користь кредитора як плата за використання залучених на визначений або невизначений строк коштів або майна. До процентів включаються: а) платіж за використання коштів або товарів (робіт, послуг), отриманих у кредит; б) платіж за використання коштів, залучених у депозит; в) платіж за придбання товарів у розстрочку; г) платіж за користування майном згідно з договорами фінансового лізингу (оренди) (без урахування частини лізингового платежу, що надається в рахунок компенсації частини вартості об'єкта фінансового лізингу); ґ) винагорода (дохід) орендодавця як частина орендного платежу за договором оренди житла з викупом, сплачена фізичною особою платнику податку, на користь якого відступлено право на отримання таких платежів. Проценти нараховуються у вигляді відсотків на основну суму заборгованості чи вартості майна або у вигляді фіксованих сум. У разі якщо залучення коштів здійснюється шляхом продажу облігацій, казначейських зобов'язань чи ощадних (депозитних) сертифікатів, емітованих позичальником, або шляхом врахування векселів та здійснення операцій з придбання цінних паперів із зворотним викупом, сума процентів визначається шляхом нарахування їх на номінал такого цінного паперу, виплати фіксованої премії чи виграшу або шляхом визначення різниці між ціною розміщення (продажу) та ціною погашення (зворотного викупу) такого цінного паперу. Платежі за іншими цивільно-правовими договорами незалежно від того, встановлені вони в абсолютних (фіксованих) цінах або у відсотках суми договору або іншої вартісної бази, не є процентами.

Отже, відповідно до приписів Податкового кодексу України проценти нараховані за договором фінансового лізингу відносяться субєктом господарювання до складу витрат, у разі якщо предмет лізингу використовується у господарській діяльності лізингоодержувача.

При цьому, Закон не ставить в залежність можливість віднесення процентів до складу витрат субєктом господарювання від здійснення ним одночасно будь-якої іншої діяльності, що не повязана зі здійсненням основного виду господарської діяльності та отримання від неї економічної вигоди.

Разом з тим, маючи кредиторську заборгованість по лізинговим договорам, підприємством своєчасно та в повному обсязі виконувались фінансові зобовязання перед лізингодавцем та платежі вносились відповідно до графіку, що підтверджується зібраними по справі доказами.

Крім того, віднесені підприємством проценти у розмірі 1097295 грн., відносяться в даному випадку до складу фінансових витрат відповідно до п. 138.10.5 п. 138.10 ст. 138 ПК України, а не як зазначено контролюючим органом до п.п. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138 ПК України.

За таких обставин, висновок податкового органу щодо порушення позивачем пп. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138, п.141.1 ст. 141 ПК України, що привело до завищення суми витрат на 1097295 грн. є необґрунтованим та таким, що спростовується зібраними по справі доказами.

Щодо висновку податкового органу про порушення позивачем п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України, що призвело до завищення витрат у сумі 408596 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 138.1 138.6, п.п 138.8.1 п. 138.8 ст. 138 ПК України. Витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку. Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн. У цілях цього розділу суми, відображені у складі витрат платника податку, у тому числі в частині амортизації необоротних активів, не підлягають повторному включенню до складу його витрат. Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг. Інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку, з урахуванням наступного: датою здійснення витрат, нарахованих платником податку у вигляді сум податків та зборів, вважається останній день звітного податкового періоду, за який проводиться нарахування податкового зобов'язання з податку та збору; датою визнання та сумою витрат платника податку від здійснення кредитно-депозитних операцій, у тому числі субординованого боргу, є дата визнання процентів (комісійних та інших платежів, пов'язаних зі створенням або придбанням кредитів, вкладів (депозитів) та їх сума, визначені згідно з правилами бухгалтерського обліку. Для цілей цієї статті під субординованим боргом розуміються звичайні незабезпечені боргові капітальні інструменти (складові елементи капіталу), які відповідно до договору не можуть бути взяті з банку раніше п'яти років, а у випадку банкрутства чи ліквідації повертаються інвестору після погашення претензій усіх інших кредиторів; витрати, понесені платником податку, у вигляді благодійних чи інших внесків та/або вартості товарів (робіт, послуг) до неприбуткових організацій, які згідно з нормами цього розділу враховуються для визначення об'єкта оподаткування платника податку, включаються до складу витрат за датою фактичного перерахування таких внесків та/або вартості товарів (робіт, послуг). Собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу. 138.8. Собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну). До складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку.

Так, в акті перевірки від 21.03.2016 року №000009/15-52-14-03/37549407, податковим органом встановлено, що у перевіряємому періоді підприємством відображено у складі витрат (собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)) суми списаного на виробництво палива 408 596, 00 грн. та зазначено, що підприємством не надано первинні документи, які б підтверджували факт використання списаного пального в межах господарської діяльності підприємства.

Разом з тим, в акті перевірки відсутні обґрунтування, встановленого на думку податкового органу порушення. Не зазначено мотивів, на підставі яких податковим органом зроблений такий висновок.

При цьому, відповідно до виписки з ЄДРЮО та ФОП основний вид діяльності позивача інші спеціалізовані будівельні роботи. (а.с. 70-71 т. 1).

На підтвердження використання палива у власній господарській діяльності позивачем надано до суду договори надання послуг вантажним транспортом, в т.ч. перевезення як габаритних так і не габаритних вантажів, завірені копії первинних бухгалтерських документів, складених в межах виконання цих договорів, договір поставки топ ливних карт, акти, податкові накладні, якими спростовується висновок податкового органу, щодо неможливості встановити зв'язок між списанням підприємством палива на собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) та здійсненням господарської діяльності. (а.с. 226-248 т. 1, а.с. 1-102 т.2).

Щодо висновків податкового органу про не підтвердження перевіркою факту отримання ТОВ «Спецбудтехніка-В» робіт (послуг) від ТОВ « Лоренцо» (), ТОВ «БК Олімп» (), ТОВ «Інтер-Імпекс» (), ТОВ «Спецбілд» () на суму 167979425 грн.

З наданих суду документів вбачається, що між ТОВ Спецбудтехніка-В та ТОВ «Лоренцо» укладений договір надання послуг №3654 від 01.10.2014 року (том 2 а.с. 107-109).

Згідно п.п. 1.1 договору виконавець ТОВ «Лоренцо» зобовязується надавати замовнику ТОВ «Спецбудтехніка-В» послуги вантажним автотранспортом, спеціальною технікою, обладнанням ,іншими вантажними механізмами з особами, які мають право на керування такою технікою, в технічно справному стані для використання її у виробничій діяльності замовника, інші супутні послуги, повязані з наданням послуг такої техніки та надавати таку техніку в оренду.

Відповідно до п. 3.1, 3.2 Договору замовник сплачує виконавцеві плату за надання послуг за узгодженими договірними цінами ,які встановлюються між сторонами в національній валюті України. Договірна вартість наданих послуг виконавцем визначається за згодою сторін в кожному випадку окремо, та зазначається в рахунках-угодах виконавця, які останній надає замовнику на оплату.

Згідно з п. 3.3 Договору підтверджуючим документом факту наданих послуг являється двосторонній акт наданих послуг.

До даного договору були складені акти здачі прийняття робіт (наданих послуг), податкові накладні (а.с. 110-113 т.2, 127-128, 138-139 т.2).

Зазначені послуги були використані під час виконання ТОВ «Спецбудтехніка-В» свої зобовязань перед ТОВ «Стальконструкція-109» по договору №2907/14-ОУ (а.с. 114-126 т.2), ТОВ «Прогрес-2» по договору №01/02/14-ОУ (а.с. 129-137 т. 2), ТОВ «Трансбуд СУ-10» по договору №1010/14-ОУ (а.с. 140-147 т.2).

Висновок відповідача про не підтвердження факту отримання ТОВ «Спецбудтехніка-В» послуг ґрунтується на наявності узагальненої податкової інформації, складеної ДПІ у Київському районі ГУ ДФС у м. Одесі від 05.06.2015року №7591/22-02, стосовно того, що у зв'язку з тим, що ТОВ «Лоренцо» не надавались первинні документи та відсутня інформація у АІС «Податковий блок», стосовно звітів щодо основних засобів, трудових ресурсів, неможливо встановити наявність власних чи орендованих офісних та складських приміщень ТОВ «Лоренцо», наявність трудових ресурсів, що свідчить про неможливість надання послуг ТОВ «Спецбудтехніка-В».

Також між ТОВ Спецбудтехніка-В та ТОВ «БК Олімп» укладені договори від 29.05.2014 р. № 1815, від 16.04.2014 р. № 6325/14-3P, від 04.03.2014 р. № 14003, від 22.08.2014 року № 2208, №563/14-то від 01.04.2014 року, №222/14-тх від 01.04.2014 року, №390/14-св від 06.05.2014 року, № 1515/14-ст від 15.05.2014 року, № 611 від 01.06.2014 року, №2225/16 від 02.09.2014 року, № 2225/12 від 02.09.2014 року, № 03/09 від 03.09.2014 року, №19/02 від 19.09.2014 року, № 19/01 від 19.09.2014 року, №30/09 від 30.09.2014 року з яких вбачається, що ТОВ БК ОЛІМП надавалися ТОВ Спецбудтехніка-В послуги вантажного автокрану, генератору дизельного, довгоміру та будівельні роботи, а ТОВ Спецбудтехніка-В в свою чергу здійснювало оплату за ці послуги, що підтверджується довідками про вартість виконаних робіт, актами-виконаних робіт та податковими накладними (а.с. 179-248 т. 2, 1 128 т.3).

Висновки податкового органу ґрунтуються на наявній в базах ГУ ДФС в Одеській області інформації про те, що статутний капітал ТОВ «БК Олімп» складав -1000 грн., згідно податкового розрахунку на підприємстві рахувалась 1 особа, у підприємства відсутні власні основні засоби та відсутня інформація щодо наявності ліцензії на виконання будівельних робіт, які підлягають обовязковому ліцензуванню. Таким чином, перевіркою встановлено, що ТОВ «БК Олімп» не мало можливості виконати будівельні роботи власними силами.

Разом з тим, позивачем до суду надані належним чином завірені копії виписки з ЄДРЮО та ФОП ТОВ «БК Олімп», ліцензії ДАБІ України АЕ №289796 (строк дії з 03.03.2014 року по 07.06.2016 року), свідоцтва платника ПДВ НБ№517894, виданого 13.06.2013 року, відповідно до яких, ТОВ «БК Олімп» зареєстровано 10.04.2012 року, основний вид діяльності інші спеціалізовані будівельні роботи, а також перелік робіт яке має право виконувати підприємство зазначено в додатку до ліцензії. (а.с. 62-67 т.1).

Разом з тим, судом встановлено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10.12.2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2016 року по справі 815/4233/15, позов товариства з обмеженою відповідальністю Спецбудтехніка-В до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області задоволений; визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_4 від 14.07.2015 року та № НОМЕР_5 від 14.07.2015 року.

Під час розгляду справи №815/4233/15, судом досліджувались ті самі договори, укладені між позивачем та ТОВ «БК Олімп», що і в даній справі. Разом з тим, в постанові Одеського окружного адміністративного суду від 10.12.2015 року зазначено, що висновки податкового органу ґрунтувались на акті неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ «БК Олімп», дій по здійсненню якої постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2015 року визнані протиправними, зобовязано ДПІ у Київському районі поновити ТОВ «Спецбудтехніка-В» показники податкової звітності по взаємовідносинам з ТОВ «БК Олімп» за період липень, серпень 2014 року.

Відповідно до ч 1. ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, обставини, встановлені вищезвищевказаними рішеннями судів не доказуються.

Враховуючи, що вищезазначеними рішеннями судів, які набрали законної сили встановлено, що договори ТОВ «Спецбудтехніка-В» з контрагентом ТОВ «БК Олімп» мали реальний характер, операції за ними у перевіряємий період визнано такими, що дійсно відбулись та підтверджені необхідними первинними документами, що, в свою чергу, свідчить про відсутність порушень податкової дисципліни з боку ТОВ «Спецбудтехніка-В», то відповідні обставини не доказуються при розгляді даної справи.

В акті перевірки зазначено, що між ТОВ «Спецбудтехніка-В» та ТОВ «Інтер-Імпекс» укладено договір підряду №03/03-14/2 від 03.03.2014 року, за умовами якого ТОВ «Інтер-Імпекс» () здійснює роботи по будівництву комбікормового заводу потужністю 20 т/год із відділенням складу зберігання зерна на 30 тис.тон в Козецькому районі Чернігівської області.

Також в акті вказано що згідно баз даних ГУ ДФС в Одеській області статутний капітал ТОВ «Інтер-Імпекс» складав на момент утворення 0 грн., основна діяльність - надання іншої соціальної допомоги без забезпечення проживання, податкова звітність протягом 2014 року не подавалась, чисельність працюючих та наявність власних основних засобів встановити неможливо, так як підприємством не подавалися відповідні звіти. Крім того в базах даних ГУ ДФС в Одеські області відсутня інформація щодо наявності ліцензій і виконання будівельних робі які підлягають обов'язковому ліцензуванню. Також в актах здачі-прийому робіт відсутня інформація про залучення третіх осіб до виконання, що в свою чергу не надає можливості підтвердити використання спірних послуг у зазначеній діяльності.

Таким чином, на думку податкового органу, TOB «Інтер-Імпекс» не мало можливості виконати будівельні роботи власними силами, та в ході перевірки не надано первинні документи які б могли довести факт виконання зазначених робіт третіми особами.

Судом встановлено, що 03.03.2014 року між ТОВ «Спецбудтехніка-В» () та ТОВ «Інтер-Імпрекс» () укладено договір підряду № 03/03-14/2, на підтвердження виконання якого позивачем надані акт виконаних робіт та податкова накладна. (а.с. 148 158 т. 2). Також представником позивача надані належним чином завірені копії виписки з ЄДРЮО та ФОП ТОВ «Інтер-Імпрекс», ліцензії ДАБІ України АЕ №280302 (строк дії з 22.11.2013 року по 22.11.2016 року), свідоцтва платника ПДВ НБ№552546, виданого 01.11.2013 року, відповідно до яких, ТОВ «Інтер-Імпрекс» зареєстровано 08.10.2013 року, основний вид діяльності неспеціалізована оптова торгівля, а також перелік робіт яке має право виконувати підприємство зазначено в додатку до ліцензії. (а.с. 49-55 т.1).

Зазначений договір був укладений позивачем з метою забезпечення своєчасного виконання умов договору субпідряду №17/12/13-1 від 17.12.2013 року, укладеного між КФ «ВЕСТТ» та ТОВ «Спецбудтехніка-В». (а.с. 159 178 т. 2).

Разом з тим, договір з ТОВ «Інтер-Імпекс», як вказано в акті перевірки, позивачем не укладався, а згідно відомостей що містяться в ЄДРЮО та ФОП за кодом 38927884 значиться Благодійна організація благодійний фонд «Серце за серце» (БО «БФ «Серце за серце»), а тому суд критично ставиться до відомостей зазначених в акті перевірки стосовно висновків податкового органу про не підтвердження факту отримання позивачем послуг (робіт) від ТОВ «Інтер-Імпекс».

Також в акті перевірки вказано, що протягом перевіряємого періоду були взаємовідносини з ТОВ «Спецбілд» на суму без ПДВ 2101337, грн.

В ході перевірки був досліджений акт ДПІ у Київському районі ГУ ДФС у м, ОСОБА_1 від 01.04.2014 року №1818/15-53-22-3/38945620 «Про неможливість проведення зустрічної звірки TOB «Спецбілд», щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами за період січень 2014 року - лютий 2014 року». По результатам перевірки встановлено відсутность факту реального здійснення господарських операцій між TOB «Спецбілд», та контрагентами-покупцями за період січень-лютий 2014 року. за таких обставин посадова особа податкового органу дійшла до висновку про безтоварність та нереальність господарських операцій між ТОВ «Спецбудтехніка-В» та ТОВ «Спецбілд».

При цьому, інформація про те, що податковим органом досліджувались договори та складені на їх виконання первинні документи в акті перевірки відсутня, будь-яких пояснень з цього питання до суду представником відповідача не надавалось.

Судом встановлено, що між ТОВ «Спецбудтехніка-В» та ТОВ «Спецбілд» укладено договори підряду № 05-12/13-СР від 05.12.2013 року та № 17/12-13-ЗР від 17.12.2013 року на загальну суму 518394,70 грн., на підтвердження виконання яких надані: довідки про вартість робіт, акти приймання виконаних робіт, податкові накладні (а.с. 129-216 т.3).

Також відповідно до договору відступлення права вимоги від 17.02.2014 року, укладеного між ТОВ «Авесбуд» (первісний кредитор) та ТОВ «Спецбілд» (новий кредитор), останній набув права вимоги у розмірі 2 101 337, 00 грн. та набув статусу кредитора перед ТОВ «Спецбудтехніка-В».

При цьому, представник позивача надав до суду виписки з ЄДРЮО та ФОП ТОВ «Спецбілд», ліцензії ДАБІ України АЕ №280232 (строк дії з 08.11.2014 року по 08.11.2016 року), свідоцтва платника ПДВ НБ№573833, виданого 01.12.2013 року, відповідно до яких, ТОВ «Спецбілд» зареєстровано 22.10.2013 року, основний вид діяльності будівництво житлових і нежитлових будівель, а також перелік робіт яке має право виконувати підприємство зазначено в додатку до ліцензії. (а.с. 56-61 т.1).

Посилання відповідача в акті перевірки, в обґрунтування висновків про порушення позивачем податкового законодавства, на інформацію, викладену в акті ДПІ у Київському районі ГУ ДФС у м, ОСОБА_1 від 01.04.2014 року №1818/15-53-22-3/38945620 «Про неможливість проведення зустрічної звірки TOB «Спецбілд», щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами за період січень 2014 року - лютий 2014 року», суд вважає необґрунтованими, оскільки ці обставини стосуються не позивача, а його контрагента.

Жодною нормою діючого законодавства не передбачено обов`язку платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ними бухгалтерського та податкового обліку. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба.

Також, слід зазначити, що на час укладання та виконання договорів, контрагенти позивача мали цивільну правоздатність, були зареєстровані як юридичні особи, не були позбавлені права укладати будь-які угоди у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Доказів у спростування зазначених обставин відповідачем до суду не надано.

На підставі вищезазначеного суд дійшов до висновку, що викладені фахівцями ДПІ у Малиновському районі міста ОСОБА_1 управління ДФС в Одеській області обставини щодо порушення ТОВ «Спецбудтехніка-В» вимог Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ є безпідставними та спростовуються зібраними по справі доказами.

Також, оскільки податкове повідомлення рішення № від 07.04.2016 року про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 4952073 грн., в т.ч. основний платіж 3301382,00 грн. та штрафних санкцій на 1650691,00 грн. прийнято на підставі тих самих висновків акту перевірки від 21.03.2016 року №000009/15-32-14-03/37549407 щодо вищезазначених операцій позивача з ТОВ « Лоренцо» (), ТОВ «БК Олімп» (), ТОВ «Інтер-Імпекс» (), ТОВ «Спецбілд» () та операцій зі списання палива, то, відповідно, це податкове повідомлення рішення також є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 від 07.04.2016 року прийняті ДПІ у Малиновському районі міста ОСОБА_1 управління ДФС в Одеській області необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мали значення для їх прийняття.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов до висновку, адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦБУДТЕХНІКА - В» до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень рішень від 07.04.2016 року №, №, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, ч.6 ст. 128, 159 - 163, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 07.04.2016 року № та №.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбудтехніка-В" () судовий збір у розмірі 13170, 34 грн. (тринадцять тисяч сто сімдесят гривень тридцять чотири копійки).

Стягнути з Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України (отримувач коштів УК у м. Одесі/Київський район, код отримувача 38016923; р/р 4005,

банк отримувача ГУДКСУ в Одеській області , МФО 828011) судовий збір у розмірі 131139,09 грн. (сто тридцять одна тисяча сто тридцять девять гривень девять копійок).

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд у строки та в порядку встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 КАС України.

Суддя О.А. Левчук