Справа № 751/9254/16-а
Суддя: Овсієнко Ю. К.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№751/9254/16-а
Провадження №2-а/751/346/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Овсієнко Ю.К.,

при секретарі Гиляка О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій щодо відмови в призначенні пенсії та зобовязання здійснити призначення пенсії за вислугою років, -

встановив:

21 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 25), просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»; зобовязати відповідача провести обчислення та призначити йому пенсію за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ з 10 серпня 2016 року виходячи з розміру пенсії 90% від суми щомісячного заробітку.

Свої вимоги мотивує тим, що 10 серпня 2016 року він звернувся до відповідача з належним пакетом документів за призначенням йому пенсії за вислугою років у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Проте, відповідно до листа Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України за № 13992/05 від 08.09.2016 року у призначенні зазначеного виду пенсії йому відмовлено через відсутність необхідного стажу роботи, який дає право на вислугу років. Також у листі зазначено, що немає підстав для призначення йому пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», оскільки з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та наумовах, визначених цим Законом не призначаються, а раніше призначені пенсії перераховуються. Пояснює, що з 1 вересня 1993 року по 29 червня 1998 року він навчався у Національній юридичній академії ім. Ярослава Мудрого на денному відділенні за спеціальністю правознавство та отримав повну вищу освіту, здобув кваліфікацію юриста і половина строку навчання складає 2 роки 3 місяці 14 днів (з урахуванням стажу роботи в органах прокуратури), що підтверджується дипломом ХА № 10626917 від 27.06.1998 та записом № 1 в трудовій книжці АС № 002737 від 02.04.1998. Працювати в органах прокуратури він почав з 01 квітня 1998 року і станом на день звернення до відповідача його стаж роботи в органах прокуратури складає 18 років 3 місяці 28 днів. Також зазначає, що діючі на той час норми Закону України «Про прокуратуру» передбачали, що право на пенсійне забезпечення за вислугою років набувається за наявності 20 річного стажу роботи. А тому працюючи в органах прокуратури на різних прокурорських посадах він розраховував на передбачуване даною нормою Закону право на пільгову пенсію і на даний час його стаж роботи, який дає право на пенсію, складає 20 рік 7 місяців 16 днів. Вважає, що відмовляючи у призначенні йому пенсії за вислугою років відповідач неправильно тлумачить норми чинного законодавства України, чим порушує його соціальні права.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявне заперечення відповідача, в яких в задоволенні адміністративного позову просить відмовити (а.с. 22-23). Також наявне клопотання представника відповідача про розгляд справи без його участі (а.с. 31).

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 10 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Листом від 08 вересня 2016 року за № 13992/05 відповідачем було відмовлено в призначенні пенсії. Позивач з відмовою не погодився та звернувся до суду із даним позовом.

З оглянутої судом копії трудової книжки АС № 002737, заведеної на імя ОСОБА_1, вбачається, що в період з 01.09.1993 року по 27.06.1998 року позивач навчався у Національній юридичній академії ім. Ярослава Мудрого на денному відділенні за спеціальністю правознавство; в період з 01.04.1998 року по 10.08.2016 року працював на прокурорських посадах прокуратури Чернігівського району та прокуратури Чернігівської області (а.с. 14-17).

Відповідно до статті 8 ОСОБА_2 України в Україні діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Статтею 46 ОСОБА_2 України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 58 ОСОБА_2 України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 ОСОБА_2 України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_2 України.

За приписами статей 21, 22 ОСОБА_2 України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

ОСОБА_3 Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював чітку правову позицію, згідно з якою ОСОБА_2 України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 ОСОБА_2 України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення ОСОБА_3 Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справах щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

У зазначених рішеннях ОСОБА_3 Суд України вказує на те, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

22.05.2008 року ОСОБА_3 Суд України в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 ОСОБА_2 України, ОСОБА_3 Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно з яким «…конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». ОСОБА_3 Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина ОСОБА_3 Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях ОСОБА_3 Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

На момент призначення позивача на роботу в органах прокуратури України діяв Закон № 1789-ХІІ.

Статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001) було встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Таким чином, 10.08.2016 року позивач набув право виходу на пенсію після набуття ним стажу роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, незалежно від віку.

На теперішній час діє Закон № 1697-VII, частиною першою статті 86 якого встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Таким чином, статтею 86 Закону № 1697-VII збільшено стаж роботи позивача, що дає йому право на пенсію за вислугу років, у порівнянні зі статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001 року), з 20 до 22 років 6 місяців, що є звуженням прав позивача в розумінні ОСОБА_2 України.

Частинами першою - третьою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні адміністративної справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини; звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Зокрема, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В пунктах 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006 Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).

Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства» (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003).

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, перебуваючи на службі в органах прокуратури, мав законні сподівання отримання пенсії за вислугу років за наявності 20 річного стажу, які ґрунтувалися нормах статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001), і які були звужені статтею 86 Закону № 1697-VII.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.

Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, а тому його необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського обєднаного Управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 11, 17, 69-71, 72, 94, 99, 100, 122, 158-163, 167, 267 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій щодо відмови в призначенні пенсії та зобовязання здійснити призначення пенсії за вислугою років - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Зобовязати Чернігівське обєднане управління Пенсійного фонду України провести обчислення та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ з 10 серпня 2016 року виходячи з розміру пенсії 90% від суми щомісячного заробітку.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського обєднаного Управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ю.К. Овсієнко