Справа № 520/10100/16-а
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 р. Справа № 520/10100/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Бескровний Я.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І.
судді - Потапчука В.О.
судді - Семенюка Г.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Київського районного суду міста Одеси від 28 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Одесі Козіна Євгена Вадимовича, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Одеса Департаменту патрульної служби про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

встановиЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора Управління патрульної поліції в м. Одесі Козіна Євгена Вадимовича, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Одеса Департаменту патрульної служби про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд першої інстанції своєю постановою від 28 вересня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.

ОСОБА_4 не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_4 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, або у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 20.08.2016 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху п.п 15.9, а саме за нібито здійснення ним 20.08.2016 року о 12:30 год. зупинки та стоянки ближче десяти метрів від виїзду з прилеглої території. Наслідком вище описаних подій стало винесення посадовою особою відповідача постанови серія ПС2 №113789 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. В Україні право на правову допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України. Згідно з частиною першої цієї статті «Кожен має право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав». Відповідно до рішення Конституційного суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 «кожен має право на правову допомогу» треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує.

Крім того, право на правовий захист закріплено положеннями Європейської конвенції, ратифікованою Україною, у якій зазначено, що: «кожен має право захищати себе особисто чи використовувати правову допомогу захисника, обраного на власний розсуд, або - якщо він не має достатніх коштів для оплати правової допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, якщо цього вимагають інтереси правосуддя». У випадках адміністративних проваджень право на правову допомогу передбачено частиною першою статті 268 Кодексу про адміністративні правопорушення. Відповідно до цієї норми особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права.

Крім того, Пленум Верховного Суду України Постановою №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертає увагу судів на неприпустимість під час розгляду справ про адміністративні правопорушення ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності (п.24).

За таких обставин посадова особа відповідача не мала права приймати рішення (виносити постанову) за адміністративною справою на місці виявлення правопорушення, а зобов'язана була призначити час та місце для розгляду справи за участю обраного адвоката чи іншого фахівця в галузі права.

Стаття 258 КУпАП визначає випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Відповідно до частини першої цієї статті протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153. Тобто, в переліку статей відсутнє посилання на ст. 122 КУпАП. Відповідно до частини третьої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Тобто, постанова виноситься тільки тоді, коли це передбачено ст. 258 КУпАП.

Перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою статті 258 КУпАП, за які адміністративне стягнення накладається та стягується на місці вчинення правопорушення є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статтю 122 КУпАП. Відповідно на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Тому, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Крім цього ч.5 ст. 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу.

Викладені вище обставини відповідають узагальненому науково-консультативному висновку Вищого адміністративного суду України стосовно проблеми правозастосування у судовій практиці положень статті 258 КУпАП.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року № 5рп/15 дійшов до висновку, що положення частині першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення зазначено м. Одеса, проспект Маршала Жукова 14б/11(проспект Небесної сотні). В судовому засіданні встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності були складені в одному і тому ж місці за вищевказаною адресою. Тобто, має місце порушення порядку розгляду протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, з огляду на відповідне рішення Конституційного Суду України.

Зважаючи на те, що посадова особа відповідача 20.08.2016 року розглянула адміністративну справу відносно позивача безпосередньо на місці скоєння правопорушення, а не за місцем знаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, колегія суддів приходить до висновку, що це призвело до порушення процесуальних прав позивача, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та задоволення позовних вимог в цій частині.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не надав суду жодних належних і допустимих у розумінні ст. 70 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, не спростував тверджень позивача щодо відсутності в її діях складу такого правопорушення та не переконав судову колегію у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для задоволення адміністративного позову, а судом першої інстанції було неповно встановлені обставини цієї справи і порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на це, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити, а постанову Київського районного суду м. Одеси від 28.09.2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - задовольнити.

Постанову Київського районного суду міста Одеси від 28 вересня 2016 року, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_4 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Одесі Козіна Євгена Вадимовича, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Одеса Департаменту патрульної служби про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 20.08.2016 р. серії ПС2 №113789.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючийсуддя С.І. Жук
суддя В.О. Потапчук
суддя Г.В. Семенюк