Справа № 824/331/16-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 р. м. Чернівці справа № 824/331/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.,

за участю секретаря судового засідання Мандрик І.А.

сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідачі не з`явилися,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позов ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2

про визнання протиправним та скасування рішень, стягнення заборгованості з виплати грошового забезпечення.

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить: визнати нечинним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 01.02.2016 р. №75; визнати незаконним та скасувати рішення про невиплату йому премії за січень 2016 р.; стягнути з військової частини НОМЕР_3 та військової частини НОМЕР_4 на його користь заборгованість з виплати грошового забезпечення, надбавок, премій, доплат на оздоровлення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача не було законних підстав для позбавлення його премії, у зв`язку із тим, що вина у скоєнні кримінального правопорушення не доведена, обвинувального висновку щодо нього немає. Вважає, що за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 йому не в повному обсязі виплачувалося грошове забезпечення. Також стверджував, що йому на протязі всього часу проходження служби не виплачувались суми на оздоровлення.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Судом встановлено, що військова частини польова пошта НОМЕР_2 ліквідована, а військова частина НОМЕР_1 являється її правонаступником.

Військова частин НОМЕР_1 (далі відповідач) не погоджуючись із позовними вимогами надала до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначала, що позов не визнає. Вказувала, що кошторисом військової частини НОМЕР_1 на 2016 р. не передбачено, виплату видатків за 2015 р.

В судове засідання призначене на 30.11.2016 р. відповідач не прибув, проте подав до суду клопотання про розгляд справи за його представника.

Згідно ч. 4 ст. 122 особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

Як вказував позивач в позовній заяві та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в 2015 р. був мобілізований до лав Збройних сил України згідно Указу Президента України № 303 від 17.03.2014 р. Про проведення часткової мобілізації.

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_5 (по стройовій частині) № 139 від 23.07.2015 р., старшого лейтенанта ОСОБА_1 , тимчасово виконуючого обов`язки командира автомобільного взводу підвозу боєприпасів роти матеріального забезпечення, визнано таким, що вибув до нового місця служби військової частини польова пошта НОМЕР_2 , з 23.07.2015 р. виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 830 грн. на місяць, шпк старший лейтенант. В наказі також зазначено, що щорічна основна відпустка позивачем не використана. Грошова допомога на оздоровлення за 2015 р. не виплачена (а.с. 9).

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 184 від 27.07.2015 р., старшого лейтенанта ОСОБА_1 , який прибув з військової частини польова пошта НОМЕР_5 смт. Черкаське, призначено на посаду тимчасово виконуючого обов`язки командира автомобільного взводу підвозу боєприпасів роти матеріального забезпечення - командиром 4 інженерно-будівельної роти військової частини польова пошта НОМЕР_2 та зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 , а також усіх видів забезпечення. В цьому наказі зазначено, що вважати таким, що з 27.07.2015 р. справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 830 грн. на місяць, шпк старший лейтенант. Вказаним наказом також встановлено виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 90% місячного грошового забезпечення, надбавку за виконання особливо важких завдань у розмірі 50% посадового окладу (грошового забезпечення) з урахуванням окладу за військовим званням. Встановлено грошову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.2010 р. № 889 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.09.2013 р. № 161) в розмірі 60% від місячного грошового забезпечення (а.с. 7).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 2 від 05.01.2016 р., старшого лейтенанта ОСОБА_1 , який прибув з військової частини польова пошта НОМЕР_2 на підставі наказу командира військової пошти НОМЕР_6 від 28.12.2015 р. № 141 (по особовому складу), зараховано у розпорядження командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з 05.01.2016 р. на всі види забезпечення та у списки особового складу частини. Зарахувано на котлове забезпечення з 06.01.2016 р. Цим же наказом встановлено виплачувати позивачу щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 600 % місячного грошового забезпечення, надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років (а.с. 212).

На підставі направлення начальника медичної служби № 23 від 19.01.2016 р., наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 13 від 19.01.2016 р., старшого лейтенанта ОСОБА_1 , призваного за мобілізацією, який знаходиться у розпорядженні командира частини, направлено на медичний огляд військово-лікарською комісією для визначення придатності до проходження військової служби та визнано таким, що вибув у шпиталь, в/ч НОМЕР_7 м. Харків (а.с. 30).

У зв`язку з несвоєчасним прибуттям позивачем до військового шпиталю в м. Харків та на підставі висновків акту службового розслідування, 01.02.2016 р. командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 75 Про результати службового розслідування, яким за порушення абз. 2, 3, 4, 7, 11 ст. 11, ст. 12, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, абз. 2, 5, 6 ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на старшого лейтенанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення сувора догана (а.с. 44).

Судом також встановлено, що відповідно до п. 1 Указу Президента України від 25.03.2016 р. № 115/2016 Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних відповідно до Указу Президента України від 21.07.2014 р. № 607 та під час першої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 р. № 15 та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_6 від 28.03.2016 р. № 51, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.04.2016 р. № 67, звільнено старшого лейтенанта ОСОБА_1 з 01.04.2016 р. з військової служби у запас. Визнано позивача таким, що з 01.04.2016 р. виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Цим же наказом визначено: виплатити грошову допомогу при звільненні за період з 30.01.2015 р. по 01.04.2016 р. в сумі 55,20 грн.; виплатити грошову компенсацію за 8 діб невикористаної щорічної основної відпусти за 2016 р. в сумі 30,67 грн. В наказі також зазначено, що щорічну чергову відпустку за 2016 р. позивач не використав, грошову допомогу на оздоровлення не отримав (а.с. 46).

Як зазначав позивач в позовній заяві та під час судового розгляду справи, для з`ясування нарахованих та виплачених йому сум грошового забезпечення, він звернувся до відповідача з проханням надати йому відомості про нараховані та отримані ним суми.

На вказане звернення, начальником ФЕС військової частини НОМЕР_1 надано лист-відповідь без дати та вихідного номеру, про те, що в березні за лютий позивачу було виплачено оклад за військове звання у сумі 1500 грн., посадовий оклад в сумі 830,00 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань у сумі 472,50 грн., премія (360% в зв`язку з наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 01.02.2016 р. № 75) у сумі 2988,00 грн. Всього, за вирахуванням (мінусом) податків позивач отримав 3390,01 грн. Окрім цього, в цьому листі роз`яснено, що неповне грошове забезпечення у березні за лютий позивачу було виплачене, у зв`язку із тим, що згідно ф.21 від фінансово-економічної служби військової частини польова пошта НОМЕР_2 було переплачена премія у сумі 602,42 грн., щомісячна додаткова грошова допомога в сумі 314,45 грн., а всього на 963,87 грн., які було утримано з грошового забезпечення (у зв`язку із наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 01.02.2016 р. №75, згідно рапорту командира підрозділу та у зв`язку із кримінальним провадженням, було знято премію у повному обсязі). В листі також зазначено, що за січень 2016 р. із позивача було знято премію в повному обсязі, у зв`язку з рапортом командира підрозділу та порушенням кримінального провадження (а.с. 8).

Як вбачається із листа надісланого військовою частиною НОМЕР_6 від 24.02.2016 р. на адресу позивача, за інформацією т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2016 р. № 719 чергова відпустка позивачем за 2015 р. не була використана та рапорт на виплату грошової допомоги на оздоровлення до фінансово-економічної служби військової частини польова пошта НОМЕР_2 ним не подавався. Окрім цього, в листі вказано, що після переведення у розпорядження до військової частини НОМЕР_1 позивачу було надано відпустку за 2015 р. та відмолено у виплаті грошової допомоги на оздоровлення за 2015 р., у зв`язку із тим, що дані кошти являються видатками минулих років (а.с. 10).

Вважаючи накази відповідача щодо притягнення до відповідальності та позбавлення премії протиправними, а також виплату грошове забезпечення, надбавок, премій та доплат на оздоровлення не в повному обсязі, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

З матеріалів справи також видно, що з 06.01.2016 р. по 15.01.2016 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні в урологічному відділенні військово-медичного клінічного Центру Південного регіону. Діагноз загострення хронічного простатиту. Посттравматична енцефалопатія з вираженим астено-невротичним синдромом. Вказана обставина підтверджується із виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 272 (а.с. 209).

Згідно виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого № 962 слідує, що позивач знаходився на стаціонарного лікуванні у неврологічному відділенні ВМКЦ ПнР (в/ч НОМЕР_7 ) з 21.01.2016 р. по 28.01.2016 р. (а.с. 208).

Із виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 1044, з 15.02.2016 р. по 07.03.2016 р. ОСОБА_1 був госпіталізований в 2 терапевтичне відділення Українського державного медико-соціального центру ветеранів війни. Основний діагноз хронічний холецистит, ст.н/ремісії, з диспептичним синдромом (а.с. 207).

Окрім цього, як свідчить досліджена в судовому засіданні виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 1628, з 11.04.2016 р. по 29.04.2016 р. ОСОБА_1 лікувався у неврологічному відділенні ОКУ Чернівецького обласного госпіталя для ІВВ». Основний діагноз після травматична енцефалопатія, з вираженим астеноневротичним синдромом, стійкими цефалгіями, лікворно-динамічними порушеннями (а.с. 121).

Згідно довідки військового комісара Чернівецького обласного комісаріату від 28.09.2016 р. № 6876, позивач перебував у Чернівецькому гарнізоні на час відпустки з 04.02 по 13.03.2016 р. (а.с. 189).

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Згідно ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

За положенням ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 р. № 551-XIV (далі -Дисциплінарний статут).

Згідно преамбули Дисциплінарного статуту усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

За приписами ст. 3 Дисциплінарного статуту військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів; формування правової культури військовослужбовців та інші.

Згідно норм ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту визначено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 68 Дисциплінарного статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Статтею 84 Дисциплінарного статуту передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Судом встановлено, що на підставі направлення начальника медичної служби № 23 від 19.01.2016 р., наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 13 від 19.01.2016 р., старшого лейтенанта ОСОБА_1 , призваного за мобілізацією, який знаходиться у розпорядженні командира частини, направлено на медичний огляд військово-лікарською комісією для визначення придатності до проходження військової служби та визнано таким, що вибув у шпиталь, в/ч НОМЕР_7 м. Харків (а.с. 30).

У зв`язку з несвоєчасним прибуттям позивачем до військового шпиталю в м. Харків та ненадання доповіді про зміну свого маршруту, 21.01.2016 р. командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 48 Про призначення службового розслідування (а.с. 29).

За результатами службового розслідування, 29.01.2016 р. уповноваженою особою відповідача складено акт, який затверджено ТВО командиром військової частини НОМЕР_1 29.01.2016 р. (а.с. 41-42).

В ході службового розслідування встановлено, що військовослужбовець призваний за мобілізацією старший лейтенант ОСОБА_1 засуджений вироком Охтирського міськрайоного суду від 17.11.2015 р. за ч. 3 ст. 405 КК України до позбавлення волі на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням строком на 2 роки. 21.01.2016 р. рішенням апеляційного суду Сумської області вирок Охтирського міськрайонного суду від 17.11.2015 р. скасовано та направлено на новий розгляд.

В акті також зафіксовано, що у зв`язку з розформуванням військової частини польова пошта НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_1 було зараховано в розпорядження до військової частини НОМЕР_1 . 20.01.2016 його направлено до ВМКЦ м. Харків для проходження ВЛК. З метою з`ясування місця перебування даного військовослужбовця о 17:30 год. 20.01.2016 р. старший лейтенант ОСОБА_2 зателефонував старшому лейтенанту ОСОБА_1 , але на неодноразові телефонні дзвінки останній не відповідав. 21.01.2016 р. о 17:45 год. під час проведення звірки з медичними закладами черговим фельдшером частини прапорщиком ОСОБА_3 було встановлено, що вказаний військовослужбовець до ВКМЦ м. Харкова не прибув.

21.01.2016 р. приблизно о 15:00 год. старший лейтенант ОСОБА_1 був помічений в Апеляційному суді Сумської області. На прохання ТВО начальника штабу першого заступника командира військової частини п/п НОМЕР_2 лейтенанта ОСОБА_4 зупинитися та поговорити він не відгукнувся (проігнорував) та убув в невідомому напрямку.

21.01.2016 р. в телефонному режимі черговим фельдшером було отримано інформацію, про те що старший лейтенант ОСОБА_1 прибув до ВМКЦ м. Харків, після чого на адресу військової частини НОМЕР_1 (факсом) прийшло повідомлення про те, що старший лейтенант ОСОБА_1 поступив на госпіталізацію до ВМКЦ м. Харків 21.01.2016 р. о 23:00 год.

З пояснень старшого лейтенанта ОСОБА_1 встановлено, що 20.01.2016 р. він вибув до військового шпиталю м. Харків. Під час прямування до шпиталю до нього зателефонував військовий прокурор Сумського гарнізону старший лейтенант ОСОБА_5 та адвокат і повідомили, що йому необхідно прибути до Апеляційного суду Сумської області. Отримавши інформацію старший лейтенант ОСОБА_1 самостійно прийняв рішення залишити особисті речі, разом з мобільним телефоном, у волонтерів Південний пост залізничного вокзалу м. Харків та 20.01.2016 р. вибув до Апеляційного суду Сумської області без попередження командування військової НОМЕР_1 . 21.01.2016 р. відбувся апеляційний суд після якого старший лейтенант ОСОБА_1 вибув до Харківського ВМКЦ та поступив на лікування о 23:00 год.

За результатами проведеного службового розслідування уповноваженою особою відповідача зроблено висновок про те, що позивач порушив абз. 2, 3, 4, 7, 11 ст. 11, ст. 12, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, абз. 2, 5, 6 ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та запропоновано притягнути його до дисциплінарної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається та не заперечувалося позивачем в судовому засіданні, що з актом службового розслідування він ознайомився 01.02.2016 р. та підтверджується його підписом, зробленим в акті.

На підставі висновків викладених в акті службового розслідування, 01.02.2016 р. командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 75 Про результати службового розслідування, яким за порушення абз. 2, 3, 4, 7, 11 ст. 11, ст. 12, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, абз. 2, 5, 6 ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на старшого лейтенанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення сувора догана (а.с. 44).

З аркушу бесіди вбачається, що позивач відмовився від проставлення підпису в аркуші бесіди (а.с. 43).

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку) визначає Інструкція про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 р. № 82 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 30.03.2004 р. за № 385/8984 (в редакції на час спірних правовідносин, далі Інструкція № 82)

За приписами п.1.2 цієї Інструкції службове розслідування проводиться у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду; невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення; порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.

Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугували висновки службового розслідування про порушення позивачем вимог ст. ст. 11, 12, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а саме несвоєчасне прибуття до ВМКЦ м. Харкова та ненадання доповіді про зміну маршруту.

Досліджуючи правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд виходить з наступного.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах регулює Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 р. (далі Статут внутрішньої служби).

Згідно ст. 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 12 Статуту внутрішньої служби передбачено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Відповідно до ст. 49 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому. Усі військовослужбовці повинні під час зустрічі (обгону) вітати один одного, додержуючись правил, визначених Стройовим статутом Збройних Сил України. Військове вітання - це вияв взаємної поваги і згуртованості військовослужбовців.

Дослідженням пояснень позивача наданих під час проведення службового розслідування встановлено, що 20.01.2016 р. він вибув до військового шпиталю м. Харків. Під час прямування до шпиталю до нього зателефонував військовий прокурор Сумського гарнізону старший лейтенант ОСОБА_5 та адвокат і повідомили, що йому необхідно прибути до Апеляційного суду Сумської області. Отримавши інформацію він самостійно прийняв рішення залишити особисті речі, разом з мобільним телефоном, у волонтерів Південний пост залізничного вокзалу м. Харків та 20.01.2016 р. вибув до Апеляційного суду Сумської області без попередження командування військової НОМЕР_1 . 21.01.2016 р. після апеляційного розгляду справи він вибув до Харківського ВМКЦ та поступив на лікування о 23:00 год.

Як стверджував позивач в судовому засіданні, в нього не було наміру умисно не попереджати командування військової НОМЕР_1 .

Разом з тим, судом встановлено, що згідно довідки військово-медичного центру Північного регіону з клінічної роботи від 26.01.2016 р. № 252/24, позивач прибув до ВМКЦ м. Харкова о 23:00 год. 21.01.2016 р. (а.с 39).

Матеріали справи свідчать, а саме повістка про виклик до суду у кримінальному провадженні на 21.01.2016 р. з проставленням відмітки про те, що позивач брав участь у судовому засіданні Апеляціного суду Сумської області (а.с 37).

З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що виклик до суду в кримінальному провадженні є поважною причиною несвоєчасного прибуття позивача до ВМКЦ м. Харкова та не може розцінюватися як порушення вимог Статуту внутрішньої служби.

За наведених обставин, висновки службового розслідування про допущення позивачем порушень Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України ґрунтуються на неповно встановлених обставинах та не можуть вважатися об`єктивними.

Пунктом 3 Інструкції № 82 передбачено, що розслідуванням повинно бути встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Суд приходить до висновку, що під час службового розслідування відповідачем не встановлено наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями позивача, його неправомірні дії, якими вчинено правопорушення, мотиви протиправної поведінки і його ставлення до скоєного, умови та причини, що сприяли правопорушенню.

Таким чином, висновки відповідача про допущення позивачем порушення Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України є помилковими.

Частиною 2 статті 86 Дисциплінарного статут встановлено, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Судом встановлено, що при винесенні відповідачем оскаржуваного наказу № 75 від 01.02.2016 р., накладенні дисциплінарного стягнення на позивача та обрання його виду, відповідачем не враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу № 75 від 01.02.2016 р.

Щодо не встановлення позивачу премії, у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності та наявності дисциплінарного стягнення сувора догана, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно ч. ч. 2 - 4 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджена наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 р. № 260, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 р. за № 638/15329 (далі - Інструкція № 260, в редакції чинний на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 1.2 Інструкції № 260 грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.

Згідно п. 1.10 Інструкції № 260 грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. Виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років із дня виникнення права на їх отримання.

Положеннями п. 31.1 Інструкції № 260 встановлено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби. Командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або частково. Преміювання здійснюється згідно з інструкцією про преміювання військовослужбовців, яка розробляється у військових частинах виходячи зі специфіки та особливостей виконання завдань конкретної військової частини і затверджується вищим командуванням. Конкретні показники позбавлення військовослужбовців премії повністю або частково встановлюються в межах випадків, передбачених пунктом 31.5 цієї Інструкції.

Розміри премії, але не менше 10 відсотків посадових окладів, установлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження служби. Для визначення розміру премії враховуються: норми грошового забезпечення чисельність військовослужбовців у розрізі бюджетних програм та категорій особового складу визначається Генеральним штабом Збройних Сил України за станом на початок року та за кожен місяць року та доводиться до відома Департаменту фінансів Міністерства оборони України протягом тижня після затвердження Державного бюджету України на відповідний рік (п. 31.2 Інструкції № 260).

Згідно п. 31.4 Інструкції № 260 виплата премії військовослужбовцям здійснюється щомісяця за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира військової частини (командирам військових частин - наказу вищих командирів /начальників/), який видається до 5 числа місяця, наступного за місяцем преміювання.

Військовослужбовці не преміюються за той розрахунковий місяць, у якому вони допустили порушення чи проступок (за винятком випадків, передбачених абзацами четвертим - шостим пункту 31.6 розділу XXXI цієї Інструкції). Рішення про виплату премії, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі оформлюється наказом командира військової частини на підставі поданих за командою в кінці місяця клопотань безпосередніх командирів (начальників) про виплату (позбавлення повністю або частково) премії підлеглим військовослужбовцям. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії (повністю або частково) зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього (п. 31.7 Інструкції № 260).

За приписами п. 31.8 Інструкції № 260 премія військовослужбовцям виплачується з того дня, з якого вони стали до виконання обов`язків за посадами, і до дня звільнення від виконання обов`язків за посадами, у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадами, до яких вони допущені наказами відповідних командирів (начальників). Особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, що навчаються у військових навчальних закладах, премія виплачується із дня зарахування на навчання до дня його закінчення, а також за час перебування у відпустці, що надається після закінчення військового навчального закладу.

Відповідно до п. 31.5 Інструкції № 260 командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або частково тільки за: порушення статутних правил несення служби у варті, добовому наряді, під час патрулювання та бойового чергування; особисті незадовільні показники в командирській, бойовій та мобілізаційній підготовці, невиконання індивідуальних планів роботи науковим, науково-педагогічним (педагогічним) складом, ад`юнктами, докторантами; порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів щодо збереження державної таємниці; систематичне порушення термінів виконання письмових наказів, розпоряджень та доручень; систематичне запізнення на службу без поважних причин (більше трьох разів на місяць); за порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до поломок військової (спеціальної) техніки й озброєння, пошкодження майна, інших матеріальних збитків, а також завдали шкоди здоров`ю військовослужбовців або інших осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, командиром військової частини НОМЕР_1 позивачу оголошена сувора догана наказом від 01.02.2016 р. № 75.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі клопотання (рапорту) помічника начальника штабу від 09.02.2016 р., командиром військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) 03.02.2016 р. видано наказ № 90 Про преміювання військовослужбовців за їх особистий внесок у загальні результати служби та виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань військовослужбовцями призваними за мобілізацією та військовослужбовцям, що знаходяться у розпорядженні за січень 2016 року, яким наказано не встановлювати премію позивачу, у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності та наявності дисциплінарного стягнення сувора догана. Цим же наказом передбачено виплату військовослужбовцям військової частини премії за січень 2016 р. в максимальних розмірах, визначених наказом Міністра оборони України від 27.01.2016 р. № 44, а також надбавку за виконання особливо важливих завдань за січень 2016 року особам офіцерського, рядового, сержантського та старшинського складу, призваних за мобілізацією у розмірі 50% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, крім військовослужбовців зазначених у пунктах 5 цього наказу (а.с. 48, 214-215).

За приписами п. 31.6 Інструкції № 260 командир військової частини позбавляє військовослужбовців премії повністю: за невихід на службу без поважних причин; за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння); у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження військового звання на один ступінь, позбавлення військового звання (за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому у військову частину надійшло повідомлення про накладання дисциплінарного стягнення вищим командиром (начальником)); у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією (за місяць, у якому така постанова надійшла у військову частину); у разі накладення на військовослужбовця у календарному місяці більше трьох дисциплінарних стягнень, крім дисциплінарного стягнення зауваження (за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому у військову частину надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (начальником)).

Нормами п. 31.10 Інструкції № 260 передбачено, що премія не виплачується військовослужбовцям: які звільняються з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем (з місяця, у якому надійшов витяг з наказу про звільнення); у разі скоєння у військовій частині аварій, подій, пов`язаних із загибеллю людей з вини військовослужбовців під час виконання ними службових обов`язків, чи злочинів (командиру та іншим посадовим особам, які не вживали заходів для запобігання аваріям, подіям і злочинам).

Дослідженням наказу № 90 від 03.02.2016 р. Про преміювання військовослужбовців за їх особистий внесок у загальні результати служби та виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань військовослужбовцями призваними за мобілізацією та військовослужбовцям, що знаходяться у розпорядженні за січень 2016 року встановлено, що підставою щодо позбавлення премії послужило притягнення позивача до кримінальної відповідальності та наявності дисциплінарного стягнення сувора догана.

Як вбачається із інформації наданої Охтирським міськрайонним судом Сумської області від 20.09.2016 р., в провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000103 від 04.08.2015 р. по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 405 КК України (а.с. 183).

З урахуванням наведеного, обвинувальний вирок суду щодо ОСОБА_1 відсутній. Належних і допустимих доказів щодо підтвердження протилежного до суду відповідач не надав.

Також судом встановлено, що 03.03.2016 р. командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 197 Про преміювання військовослужбовців за їх особистий внесок у загальні результати служби та виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань військовослужбовцями призваними за мобілізацією та військовослужбовцям, що знаходяться у розпорядженні за лютий 2016 року, пунктом 3.2 якого передбачено виплату премії ОСОБА_1 у зменшеному розмірі за лютий 2016 р. 360 % посадового окладу. Підстава: Сувора догана від командира військової частини НОМЕР_1 (оголошена наказом від 01.02.2016 р. № 75). Згідно п. 1 та 2 цього наказу передбачено виплату військовослужбовцям військової частини премії за лютий 2016 р. в максимальних розмірах, визначених наказом Міністра оборони України від 27.01.2016 р. № 44, крім військовослужбовців зазначених в пунктах 3, 4 цього наказу, а також надбавку за виконання особливо важливих завдань за лютий 2016 року особам офіцерського, рядового, сержантського та старшинського складу, призваних за мобілізацією у розмірі 50% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, крім військовослужбовців зазначених у пунктах 5 цього наказу (а.с. 217-218).

З бухгалтерської довідки наданої відповідачем вбачається, що в лютому 2016 р. за січень 2016 р. 4 бат. помилково нараховано позивачу (оголошена наказом від 01.02.2016 р. № 75): премія 602,42 грн., 60% грошова винагорода 351,45 грн., всього 963,87 грн. В розрахунковій відомості в березні 2016 р. з грошового забезпечення утримана раніше переплачена сума (а.с. 219).

04.04.2016 р. командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 275 Про преміювання військовослужбовців за їх особистий внесок у загальні результати служби та виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань військовослужбовцями призваними за мобілізацією та військовослужбовцям, що знаходяться у розпорядженні за березень 2016 року, яким наказано виплатити військовослужбовцям військової частини премію за березень 2016 р. в максимальних розмірах, визначених наказом Міністра оборони України від 27.01.2016 р. № 44, крім військовослужбовців зазначених в пунктах 3, 4 цього наказу, а також надбавку за виконання особливо важливих завдань за березень 2016 року особам офіцерського, рядового, сержантського та старшинського складу, призваних за мобілізацією у розмірі 50% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, крім військовослужбовців зазначених у пунктах 5 цього наказу (а.с. 230-231). Дослідженням вказаного наказу встановлено, що застережень відносно позивача не зроблено.

Із телефонограми Міністра оборони України від 26.01.2016 р. слідує, що з метою підвищення військової дисципліни та правопорядку у Збройних Силах України, недопущення випадків порушення вимог Статутів Збройних Сил України та впорядкування структури грошового забезпечення забезпечити зобов`язано командирів військових частин неухильно виконувати умови та правила преміювання військовослужбовців у відповідності з Тимчасовим порядком встановлення розміру щомісячної премії військовослужбовцям Збройних Сил України (а.с 51).

Як вбачається із п. 6 Тимчасового порядку встановлення розміру щомісячної премії військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого Міністром оборони України від 26.01.2016 р., премія встановлюється наказами командирів військових частин у наступних розмірах від максимальної суми премії, а саме 80% - у разі коли військовослужбовець має не зняте одне дисциплінарне стягнення Сувора догана. У разі коли військовослужбовець притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення правил несення бойового чергування, вартової служби, служби в добовому наряді, розмір премії додатково зменшується на 20%.

Поряд з цим, в п. 7 Тимчасового порядку визначено, що військовослужбовцю премія не встановлюється у разі наявності у військовослужбовця більше трьох не знятих дисциплінарних стягнень догана (сувора догана); наявності вироку (постанови) суду про притягнення військовослужбовця до кримінальної відповідальності (а.с 52-54).

Таким чином, наведеними актами встановлено вичерпний перелік підстав, з яких командир військової частини має право повністю або частково позбавити військовослужбовців премії.

Судом встановлено, що у відповідача не було жодних правових підстав, передбачених наведеними вище нормативно-правовими актами на позбавлення позивача премії, а тому його право на отримання премії у належному розмірі було порушене.

Згідно ст. 2 Закону № 2011-XII ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що позбавлення позивача премії, у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності та наявності дисциплінарного стягнення сувора догана є не вмотивованим, не об`єктивним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Відтак, рішення (накази) про позбавлення (зменшення) позивача премій, відповідачем прийнято не з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність прийняття оскаржуваних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять (ч. 2 ст. 11 КАС України).

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із змісту вказаних норм вбачається, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб. Приблизний перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено ч. 2 ст. 162 КАС України. При цьому адміністративний суд може застосувати інший спосіб захисту права, який би гарантував захист прав, свобод та інтересів осіб. Критерієм обрання способу захисту порушеного права є те, що він з урахуванням особливостей спірних відносин повинен бути спрямований на реальне відновлення порушених прав позивача.

З метою захисту порушених прав позивача, виходячи з принципу правової визначеності у спірних правовідносинах, суд визнає протиправним та скасовує п. 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2016 р. № 90 Про преміювання військовослужбовців за їх особистий внесок у загальні результати служби та виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань військовослужбовцями призваними за мобілізацією та військовослужбовцям, що знаходяться у розпорядженні за січень 2016 року в частині не встановлення премії ОСОБА_1 , у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності та наявності дисциплінарного стягнення сувора догана, а також п. 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.03.2016 р. № 197 Про преміювання військовослужбовців за їх особистий внесок у загальні результати служби та виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань військовослужбовцями призваними за мобілізацією та військовослужбовцям, що знаходяться у розпорядженні за лютий 2016 року в частині виплати премії ОСОБА_1 у зменшеному розмірі у зв`язку з притягненням його до дисциплінарного стягнення сувора догана.

Оскільки під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 відповідач, з урахуванням встановлених по справі обставин, не забезпечив належний рівень грошового забезпечення та належних виплат позивачу, суд, з метою захисту порушених прав позивача, виходячи з принципу правової визначеності у спірних правовідносинах, зобов`язує військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок розміру грошового забезпечення та належних виплат ОСОБА_1 за період з 05.01.2016 р. по 01.04.2016 р.

Враховуючи те, що відповідача зобов`язано провести перерахунок грошового забезпечення та належних виплат позивачу, суд приходить до переконання, що позовна вимога про стягнення з військової частини НОМЕР_3 та військової частини НОМЕР_4 на його користь заборгованості з виплати грошового забезпечення, надбавок та премій задоволенню не підлягає.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 30.1 та 30.2 Інструкції № 260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям за місцем штатної служби в разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулий рік) або без вибуття у відпустку (за їх заявою протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Судом встановлено, що відпустку за 2015 р. позивач не використав, а мав право надати заяву (рапорт) у 2015 р. на виплату суми грошової допомоги на оздоровлення за 2015 р., на підставі якого було б відпрацьовано наказ у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 про здійснення виплат.

Як вказував в письмових запереченнях відповідач, йому не відомо з яких причин позивачем не було надано заяву (рапорт) на виплату суми грошової допомоги на оздоровлення за 2015 р. під час проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 . Кошторисом військової частини НОМЕР_1 на 2016 р. не передбачено виплату видатків за 2016 р.

Також відповідач в письмових запереченням зазначав та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до вимог ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військова частина НОМЕР_1 надала позивачу відпустку за 2015 р., а за невикористану відпустку за 2016 р. останньому була виплачена компенсація при звільненні.

Оскільки на час розгляду справи заборгованість перед позивачем з виплати грошової допомоги на оздоровлення у відповідача відсутня, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 70-72, 86, 158, 160 - 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2016 р. № 75 Про результати службового розслідування.

3. Визнати протиправним та скасувати п. 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2016 р. № 90 Про преміювання військовослужбовців за їх особистий внесок у загальні результати служби та виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань військовослужбовцями призваними за мобілізацією та військовослужбовцям, що знаходяться у розпорядженні за січень 2016 року в частині не встановлення премії ОСОБА_1 , у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності та наявності дисциплінарного стягнення сувора догана.

4. Визнати протиправним та скасувати п. 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.03.2016 р. № 197 Про преміювання військовослужбовців за їх особистий внесок у загальні результати служби та виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань військовослужбовцями призваними за мобілізацією та військовослужбовцям, що знаходяться у розпорядженні за лютий 2016 року в частині виплати премії ОСОБА_1 у зменшеному розмірі у зв`язку з притягненням його до дисциплінарного стягнення сувора догана.

5. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок розміру грошового забезпечення та належних виплат ОСОБА_1 за період з 05.01.2016 р. по 01.04.2016 р.

6. В іншій частині позовних вимог відмовити.

У відповідності до ст. ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.
Згідно ст. 254 КАС України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.К. Левицький

Постанова в повному обсязі складена протягом п`яти робочих днів 07.12.2016 р.