Справа № 817/1632/16
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2016 р.Р і в н е817/1632/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О., за участю секретаря судового засідання Таргоній А.В., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Зарічненської районної державної адміністрації
про стягнення середнього заробітку,
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Зарічненської районної державної адміністрації (далі - Зарічненська РДА) про стягнення середнього заробітку за період з 19.05.2016 по 27.09.2016 в сумі 30497,33грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 19.05.2015 по 27.09.2016 відповідачем було позбавлено позивача можливості заробляти собі на життя працею та отримання заробітної плати, чим порушено законодавство про працю.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та суду пояснив, що рішенням суду позивача було поновлено на посаді начальника відділу у справах сімї та молоді Зарічненської РДА, проте, розпорядженням голови Зарічненської РДА від 19.05.2016 №95-к з 19.05.2016 по 18.07.2016 включно її «відправлено» у відпустку без збереження заробітної плати та без її згоди, яку було продовжено з 19.07.2016 по 31.12.2016 розпорядженням голови Зарічненської РДА від 15.07.2016 №116-к. Вказані розпорядження були визнані протиправними та скасовані постановою суду від 02.09.2016 у справі №817/892/16, яка набрала законної сили 27.09.2016, а тому період відпустки ОСОБА_1 з 19.05.2015 по 27.09.2016 є вимушеним прогулом. В судовому засіданні представник позивача також зазначив, що не заперечуватиме в разі застосування судом при проведенні обрахунків розміру середньомісячної заробітної плати, визначеної у постанові Рівненського окружного адміністративного суду у справі №817/989/13-а в сумі 4363,54грн.

Відповідач, Зарічненська РДА, позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях.

У судовому засіданні представник відповідача надала пояснення, які повністю співпадають з позицією, що викладена в письмових запереченнях, а зокрема пояснила, що згідно з довідкою від 22.11.2016 №01/27-2306 середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 становить 2998,35грн. Крім того, згідно з розпорядженнями голови Зарічненської РДА від 20.10.2016 №213-к, №214-к та №215-к ОСОБА_1 оголошено догани та звільнено з посади начальника відділу у справах сімї та молоді Зарічненської РДА за прогул без поважних причин. Просила при прийнятті рішення у справі взяти до уваги зазначені факти.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 18.02.2013, розпорядженням голови Зарічненської РДА №27-к, ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу у справах сімї та молоді Зарічненської РДА (а.а.с.17-18).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 02.12.2015 у справі №817/989/13-а, яка набрала законної сили 10.03.2016, визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Зарічненської РДА від 18.02.2013 №27-к, ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу у справах сімї та молоді Зарічненської РДА з 19.02.2013 та стягнуто з Зарічненської РДА на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.02.2013 по 02.12.2015 у сумі 145307,54грн.

19.05.2016 розпорядженням голови Зарічненської РДА №95-к ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу у справах сімї та молоді Зарічненської РДА з 19.02.2013 (а.с.6) та з 19.05.2016 по 18.07.2016 включно надано відпустку без збереження заробітної плати терміном 61 календарний день (п.4). В подальшому, відпустку продовжено на 166 календарних днів з 19.07.2016 по 31.12.2016 розпорядженням голови Зарічненської РДА від 15.07.2016 №116-к (а.с.7).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 02.09.2016 у справі №817/892/16, яка набрала законної сили 27.09.2016, визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Зарічненської РДА від 19.05.2016 №95-к в частині пунктів 3.1, 3.3, 3.5 пункту 3 та пункту 4, визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Зарічненської РДА від 15.07.2016 №116-к (а.а.с.8-11).

Вважаючи, що період з 19.05.2015 по 27.09.2016 є вимушеним прогулом, за який повинен бути виплачений середній заробіток, ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 Конституції України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Положеннями статей 14 та 255 КАС України регламентовано, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст.257 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Таким чином, добровільне виконання боржником судового рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є законодавчо встановленим обовязком такого боржника.

При цьому, зазначений обов'язок не повинен бути похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого документа), на користь якої ухвалено судове рішення, для його виконання.

Так, статтею 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Протиправність звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу у справах сімї та молоді Зарічненської РДА підтверджено судовим рішенням у справі №817/989/13-а, яке набрало законної сили 10.03.2016, а тому в силу вимог ч.1 ст.72, ч.2 ст.255 КАС України не потребує доказуванню.

Крім того, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 09.06.2016 у справі №817/664/16, яка набрала законної сили 04.10.2016, стягнуто з Зарічненської РДА на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови суду від 02.12.2015 у справі №817989/13-а в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу у справах сім'ї та молоді Зарічненської РДА за період з 03.12.2015 по 18.05.2016 в розмірі 23688,06грн. (а.а.с.13-16).

Проте, поновлюючи позивача на посаді начальника відділу у справах сімї та молоді Зарічненської РДА з 19.02.2013 розпорядженням голови Зарічненської РДА від 19.05.2016 №95-к визначено, що ОСОБА_1 поновлена поза штатом та приступила до роботи з 19.05.2016 (п.2), посадовий оклад з 19.05.2016 встановлений в розмірі 1380,00грн. (пп.3.1 п.3), оплата праці здійснюється в розмірі двох третин від такого окладу (пп.3.5 п.3), а робочий час вважається простоєм (пп.3.3. п.3), до закінчення якого ОСОБА_1 зобовязано не виходити на роботу (пп.3.4 п.3), та по 18.07.2016 включно надано відпустку без збереження заробітної плати терміном 61 календарний день (п.4), яку було продовжено на 166 календарних днів з 19.07.2016 по 31.12.2016 розпорядженням голови Зарічненської РДА від 15.07.2016 №116-к (а.а.с.6-7).

Протиправність розпорядження голови Зарічненської РДА від 19.05.2016 №95-к в частині пунктів 3.1, 3.3, 3.5 пункту 3 та пункту 4, а також розпорядження від 15.07.2016 №116-к підтверджено судовим рішенням у справі №817/892/16 (а.а.с.8-11), яке набрало законної сили 27.09.2016, а тому в силу вимог ч.1 ст.72, ч.2 ст.255 КАС України не потребує доказуванню.

Даним судовим рішенням, зокрема, встановлено порушення Зарічненською РДА законодавства про працю та норм Конституції України, оскільки надавши ОСОБА_1 відпустку без збереження заробітної плати та без її згоди, відповідачем фактично позбавлено її права на працю, можливість заробляти собі на життя працею та право на отримання заробітної плати.

Крім того, надання такої відпустки в односторонньому порядку та на період понад 227 днів, створює ситуацію, за якої з позивачем, як особою, що рішенням суду поновлена на роботі та на користь якої стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, поводяться із зменшенням рівності здійснення, можливості реалізації, своїх прав, що прямо суперечить ст.1 Протоколу 12 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо здійснення будь-якого передбаченого законодавством права без дискримінації.

Особливо неприпустимим є створення такої ситуації з боку органу державної влади, який є одним із компонентів держави, та інтереси якого повинні співпадати з необхідністю належного здійснення будь-якого передбаченого законодавством права особи без дискримінації, що є питанням авторитету влади й Держави в цілому.

Таким чином, період відпустки ОСОБА_1 з 19.05.2015, яка визнана судовим рішення у справі №817/892/16 такою, що надана з порушенням норм законів про працю, по день набрання таким рішенням законної сили 27.09.2016, є вимушеним прогулом, адже протягом даного періоду позивач була позбавлена змоги працювати саме з вини роботодавця.

У разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки (ст.236 КЗпП України).

Відтак, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 19.05.2015 по 27.09.2016, що становить 4 місяці та 5 робочих днів.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі Порядок №100), у разі визнання середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п.8 Порядку №100).

Середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 встановлена судовими рішеннями у справі №817/989/13-а, яке набрало законної сили 10.03.2016, та у справі №817/664/16, яке набрало законної сили 04.10.2016, в сумі 4363,54грн., а тому відповідно до ч.1 ст.72, ч.2 ст.255 КАС України не потребує доказуванню.

При цьому, суд не бере до уваги довідку Зарічненської РДА від 22.11.2016 №01/27-2306 (а.с.39), оскільки у ній середньомісячна заробітна плата позивача розрахована за період, у якому ОСОБА_1 фактично не працювала, адже з моменту неправомірного звільнення перебувала у вимушеному прогулі, частина періоду якого є предметом даного позову.

Разом з тим, подані відповідачем заперечення свідчать про його незгоду з рішеннями Рівненського окружного адміністративного суду від 02.12.2015 у справі №817/989/13-а, від 09.06.2016 у справі №817/664/16 та від 02.09.2016 у справі №817/892/16, що набрали законної сили, а відтак судом до уваги не приймаються.

За таких обставин, сума середнього заробітку, належна до виплати ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за період з 19.05.2015 по 27.09.2016, становить 18493,10грн.

Відповідно до п.3 Порядку №100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно з п.171.1 ст.171 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобовязаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України).

Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є відповідно обов'язком роботодавця, а не працівника, то сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу 18493,10грн., визначена без утримання такого податку та інших обов'язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець.

При цьому, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 19.05.2015 по 27.09.2016 в сумі 12004,23грн. через неправильність обрахунку такої суми.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 19.05.2016 року по 27.09.2016 року в розмірі 18493,10 грн. (вісімнадцять тисяч чотириста дев'яносто три грн. 10 коп.).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Зарічненської районної державної адміністрації судовий збір у розмірі 275,60 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гломб Ю.О.