Справа № 127/24363/16-а
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/907/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 грудня 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу №127/24363/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 03.10.2011р. по даний час перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та з 09.12.2011р. отримує пенсію призначену йому відповідно до Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на час призначення пенсії) виходячи з розміру 80% заробітної плати державного службовця. З 01.05.2016р. підвищена заробітна плата відповідним категоріям державних службовців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016р. №292, у зв'язку з чим позивач 06.10.2016р. звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці з заявою про перерахунок пенсії та надав довідку, видану Головним управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області №10-08/282-1576 від 29.09.2016р. про новий розмір заробітної плати. Проте, Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці, листом №289/Д-1 від 20.10.2016р., відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.

Позивач з таким рішенням відповідача не погоджується, вважає його протиправним, у зв'язку з чим, звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії, а також зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії в розмірі 80% від заробітної плати на підставі довідки №10-08/282-1576 від 29.09.2016р., виданої Головним управлінням Державної казначейської служби у Вінницькій області, у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №292 від 06.04.2016р. «Про деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», починаючи з 1 червня 2016 року.

Ухвалою суду від 18.11.2016р. відкрито скорочене провадження у даній справі.

Відповідачем у десятиденний строк з дня одержання ухвали суду від 18.11.2016 року та копій документів суду були надані заперечення проти позову, відповідно до яких відповідач з позовними вимогами не погодився, просив в їх задоволенні відмовити, з посиланням на відсутність правових підстав для перерахунку пенсії позивачу. (а.с. 19-20). Разом із запереченнями на позовну заяву відповідачем надано копії матеріалів пенсійної справи позивача.

З урахуванням положень статті 183-2 КАС України, за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення проти позову суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку скороченого провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України з 03.10.2011 року та з 09.12.2011р. отримує пенсію призначену йому відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року N3723-XII, чинному на час призначення пенсії.

Згідно з протоколом УПФ України у м. Вінниці №169443 від 22.03.2012р. загальний стаж роботи позивача становить 40 років 10 місяців 24 дні, стаж державної служби 36 років 1 місяць 27 днів. (а.с. 29)

Зі вказаного протоколу також вбачається, що пенсію позивачу призначено в розмірі 80% заробітної плати.

06.10.2016р. позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці з заявою про перерахунок пенсії та надав довідку Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області №10-08/282-1576 від 29.09.2016р. про те, що ОСОБА_1 до виходу на пенсію працював в Головному управлінні Державного казначейства у Вінницькій області на посаді начальника головного управління та відповідно до статей 50 і 51 Закону України від 10.12.2015р. №889-VII «Про державну службу», постанови КМУ від 6 квітня 2016р. №292 та постанови КМУ від 15 червня 1994р. №414, заробітна плата становить 11527,20 грн. (а.с. 7)

Проте, Управлінням Пенсійного фонду України у м. Вінниці, листом №289/Д-1 від 20.10.2016р., відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з підстав викладених у запереченнях на позовну заяву (а.с 5-6).

Визначаючись до правомірності позовних вимог суд виходить з того, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійне забезпечення державних службовців, до яких законодавцем віднесено і позивача, на момент виходу позивача на пенсію, регулювалося Законом України «Про державну службу» N3723-XII.

Так, згідно з частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ (у редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу.) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Як зазначено вище та встановлено судом, з моменту призначення (09.12.2011р.) пенсію позивачу обчислено в розмірі 80% заробітної плати.

Статтею 37-1 Закону України "Про державну службу" (в редакції чинній на момент призначення пенсії) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Однак, Законом України від 28 грудня 2014 року №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", який набув чинності з 1 січня 2015 року, внесено зміни до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" та викладено вказану норму в новій редакції, відповідно до якої: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України".

В подальшому, 10 грудня 2015 року прийнято Закон України "Про державну службу" №889-VIII, який набув чинності 1 травня 2016 року.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 №1013 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 р. №865, а саме, виключено пункт 4, яким визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу" .

У зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII, положення Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Отже, починаючи з 1 січня 2015 року норма статті 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, яка передбачала здійснення перерахунку пенсії державних службовців у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, перестала існувати, а відтак і підстави передбачені вказаною нормою щодо перерахунку пенсій, також перестали існувати.

Як на момент звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії, так і на момент розгляду справи в суді, пенсійне забезпечення державних службовців до яких законодавцем віднесено і позивача, регулюється статтею 90 Закону України "Про державну службу" №889-VIII, яка набрала чинність з 1 травня 2016 року та відповідно до якої пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, з 1 травня 2016 року Законом України "Про державну службу" №889-VIII, по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

В свою чергу, Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року не передбачено підстав для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №16 «Про відмову у зверненні до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо конституційності статті 37-1 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням для вирішення питання стосовно відповідності Конституції України (конституційності) статті 37-1 Закону України №3723-ХІІ, у зв'язку з тим, що положення зазначеної статті на даний момент не є чинним. Також зазначено, що спеціальний закон, відповідно до якого здійснюється конституційне судочинство, не передбачає підстав для відкриття провадження та розгляду справи за конституційним подання, яке ґрунтується на нечинних нормах.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відмова Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці у перерахунку пенсії позивача є обґрунтованою та правомірною, оскільки згідно наведених норм діючого законодавства слідує, що положення закону, які передбачали право на перерахунок призначених пенсій державних службовців у зв'язку з підвищенням окладів, втратили чинність, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В той же час, відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку що позивачем не доведено належними засобами доказування правомірності заявлених вимог, натомість рішення відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу відповідає нормам чинного законодавства, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

В той же час, згідно з частиною 5 статті 94 КАС України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Таким чином, оскільки в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, а матеріали справи не містять доказів понесення витрат відповідачем, відсутні підставі для їх відшкодування чи компенсування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 6-12, 70-72, 86, 94, 159-163, 167, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: