Справа № 373/1368/16-а
Суддя: Залеська А. О.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 373/1368/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого - судді Залеської А.О.

при секретарі Руденко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницький адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Переяслав-Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та просить визнати неправомірними дії відповідача по невиплаті пенсії та зобов'язати Переяслав-Хмельницьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області відновити виплату пенсії з 01.06.2016, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу».

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є працюючим пенсіонером, якій 20.05.2010 була призначена пенсія згідно Закону України «Про державну службу». Однак, внаслідок змін в законодавстві щодо пенсійного забезпечення працюючих пенсіонерів, з 01.04.2015 виплата пенсії особам, на яких поширювалась дія закону «Про державну службу» припинилась. А з 01.06.2015 на законодавчому рівні було скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру» та інших. За таких обставин позивач вважає, що відповідач повинен був відновити виплату їй пенсії з 01.06.2015.

Переяслав-Хмельницьке ОУПФ України в Київській області надало суду письмові заперечення на позов. В запереченнях відповідач вказує на пропущення позивачем строків звернення до суду, передбачених ст. 99 КАС України та, що позов не підлягає задоволенню по суті, оскільки пенсійний фонд діє виключно в межах своїх повноважень та у відповідності до чинного законодавства.

Проаналізувавши доводи позивача та заперечення представника відповідача, судом встановлено наступне.

З 01.04.2015 відповідачем припинено виплату пенсії працюючому державному службовцю ОСОБА_1, а з 01.08.2016 ця виплата відновлена у зв'язку зі звільненням з державної служби.

15.08.2016 ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду та просить зобов'язати відповідача відновити виплату її пенсії з більш раннього строку - з 01.06.2015.

З огляду на те, що припинення виплати пенсії позивача було тривалим, суд вважає, що в досліджуваній ситуації строк позовної давності, передбачений ч.2 ст. 99 КАС України для оскарження дій відповідача слід відраховувати від дня коли виплату пенсії було відновлено. За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи по суті.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали пенсійної справи та проаналізувавши зміни в законодавстві щодо пенсійного забезпечення працюючих пенсіонерів, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Переяслав-Хмельницькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області з 20.05.2010 та отримує пенсію за Законом України «Про державну службу».

Після призначення пенсії ОСОБА_1 продовжила працювати на посаді державного службовця, заступником начальника Переяслав-Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України, та окрім заробітної плати почала отримувала пенсію державного службовця. Тож, пенсія стала для позивача додатковим джерелом існування.

Вказані обставини визнаються сторонами, а не підлягають доказуванню.

Законом України №213-VІІІ від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» внесено зміни до частини четвертої статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 та тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року припинено виплату пенсій особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період їх роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених цим Законом.

На виконання цього Закону розпорядженням начальника Переяслав-Хмельницького об'єднаного УПФ України Київської області від 30.04.2015 ОСОБА_1 припинено виплату пенсії з 01.04.2015.

Водночас, у пункті 5 Прикінцевих положень Закону України №213-VІІІ від 02.03.2015 містилось законодавче застереження про те, що у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається відповідно до Закону України "Про державну службу".

На переконання суду, це перехідне положення стосувалося пенсійного забезпечення тих осіб, яким пенсія по досягненню певного віку та за наявності відповідного стажу з 01.06.2015 мала б призначатися у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу», тобто у яких право на пенсію за цим Законом виникне після 01.06.2015.

Так як, позивачу ОСОБА_1 пенсія державного службовця була призначена раніше, то дія цього перехідного положення на неї не розповсюджується. А тому не правильним є твердження позивача, що після 01.06.2015, втратило силу положення №213-VІІІ про тимчасове, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року припинення виплати пенсій особам у період їх роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених цим Законом.

В подальшому, Законом України № 911- VІІІ від 24.12.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» знову внесено зміни до частини четвертої статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 та тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року припинено виплату пенсій особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом.

З 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015, а Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 (з усіма поточними змінами та доповненнями) втратив чинність, окрім статті 37 щодо осіб, які займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 1993 року та осіб, які на день набрання чинності цим новим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 1993 року (підпункт 1 пункту 2, пункти 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ).

Тож, твердження позивача, що займана нею посада заступника начальника Переяслав-Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду, з прийняттям нового закону «Про державну службу» втратила свою актуальність в розумінні положень Закону України № 911- VІІІ про тимчасове, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року припинення виплати пенсій особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» 1993 р., є хибним.

Прийняття нового закону «Про державну службу» не припинило і не могло припинити дію вищевказаного обмежуючого положення Закону України № 911- VІІІ щодо виплати пенсій працюючим державним службовцям, яким ця пенсія була призначена раніше за законом України «Про державну службу» №3723-ХІІ 1993 року з послідуючими змінами та доповненнями.

Сторони визнали, що одразу після звільнення позивача з роботи на державній службї їй за розпорядженням начальника Переяслав-Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області відновлено виплату пенсії з 01.08.2016.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03.06 2014 Великода проти України (заява № 43331/12) вказано, що одним з елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що пенсія для позивача, яка продовжила працювати, не була основним та єдиним джерелом існування, суд дійшов висновку, що Переяслав-Хмельницьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області не було допущено порушень закону та принципів соціальної справедливості при прийняття рішення про припинення виплати пенсії працюючому державному службовцю ОСОБА_1 з 01.04.2015 і до моменту звільнення її з роботи. Отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 11, 71, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Переяслав-Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії - відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Суддя А.О. Залеська