Справа № 826/5295/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

05 грудня 2016 року №826/5295/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаКиївської міської ради департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
прозобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов'язання Київської міської ради розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею до 0.10 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах міста Києва у порядку та строки, передбачені статтею 118 Земельного кодексу України з наданням мотивованого рішення за результатами розгляду вказаного клопотання (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 22.04.2016).

Позовні вимоги мотивовано тим, що клопотання ОСОБА_1 про надання у власність земельної ділянки у межах безоплатної приватизації в порушення положень статті 118 Земельного кодексу України не винесено на розгляд пленарного засідання Київської міської ради, натомість вказане клопотання необґрунтовано залишено без розгляду по суті департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідач та третя особа проти задоволення позовних вимог заперечували, вказавши про належний розгляд клопотання позивача, оскільки позивачем при поданні клопотання не дотримано вимог статті 21 Порядку передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.02.2013 №63/9120, в якій перераховано необхідні документи для розгляду такого клопотання.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Київської міської ради з клопотанням від 22.02.2016 у порядку статті 118 Земельного кодексу України про реалізацію його гарантованого права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки, визначення без його погодження та виділення йому земельної ділянки орієнтовним розміром до 0,10 га в межах міста Києва з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розгляд питання на сесії ради у встановлений законодавством місячний термін з прийняттям об'єктивного і обґрунтованого рішення.

Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в особі заступника директора ОСОБА_2 надав позивачу відповідь листом від 11.03.2015 за №, у якій повідомив про те, що оскільки заявником не вказано бажаного місця розташування земельної ділянки, що передбачено статтею 118 Земельного кодексу України, департамент не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції володіти інформацією, щодо якої зроблено запит. Крім того, заявника повідомлено про те, що з набранням чинності частин третьої та четвертої статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» з 01.01.2015 передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб, а також зміна їх цільового призначення забороняється.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Слід також одразу зазначити, що суд відмовляє відповідачу у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі з підстав непідвідомчості даного спору адміністративним судам у порядку пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки наведена відповідачем правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 16.12.2014 у справі №21-544а14, не може бути застосована до правовідносин у розглядуваній адміністративній справі, з огляду на таке.

Згідно з вказаною постановою Верховного Суду України від 16.12.2014 у справі №21-544а14, висновок про непідвідомчість справи адміністративним судам зроблений щодо іншого предмету оскарження - ухвали 9-ї сесії 5-го скликання міськради від 17.04.2008 №1756; ухвали 10-ї сесії 5-го скликання Міськради від 10.07.2008 №1956; рішення виконкому Міськради від 19.09.2008 №970; державного акту від 01.08.2008 серії ЯЯ №177022 на право постійного користування Інститутом земельною ділянкою по вулиці Генерала Т. Чупринки, 130 у місті Львові, тобто, рішень органу місцевого самоврядування про погодження місця розташування земельної ділянки, надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування для будівництва житлового будинку, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, надання земельної ділянки у постійне користування для будівництва житлового будинку, видачу державного акту на право постійного користування земельною ділянкою.

У даному випадку предметом розгляду по адміністративній справі є бездіяльність Київської міської ради щодо розгляду звернення про виділення земельної ділянки в порядку статті 118 Земельного кодексу України.

Оскільки заява позивача щодо виділення земельної ділянки не розглядалася в принципі, то рішення про виділення позивачу земельної ділянки не приймалося і жодні цивільні права позивача порушені не були.

Крім того, суд зазначає, що згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 19.01.2016 у справі №824/167/15-а, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду), тому відповідач (сільрада) у спірних правовідносинах реалізує свої контрольні функції у сфері управлінської діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду (предметом спору є оскарження рішення сільради про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду).

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з частинами першою та другою статті 118 Земельного кодексу України (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Приписами частини шостої статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У силу частин десятої та одинадцятої статті 118 Земельного кодексу України, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Зі змісту статті 118 Земельного кодексу України випливає, що у клопотанні про надання земельної ділянки має бути чітко визначено місце розташування бажаної земельної ділянки і до клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідно, розглянути по суті можна лише клопотання з конкретно визначеною земельною ділянкою, щодо якої, зокрема, можна з'ясувати наявність на ній будівель та споруд, а також перебування земельної ділянки у користуванні інших осіб станом на час звернення, інші обставини, пов'язані з можливою передачею цієї земельної у власність.

Крім того, ані Земельний кодекс України, ані інші акти законодавства не покладають на Київську міську раду та Київську міську державну адміністрацію або інших суб'єктів владних повноважень обов'язок підбирати вільні земельні ділянки за клопотаннями про надання земельних ділянок зацікавлених осіб, оскільки ні такого обов'язку, ні процедури здійснення такого підбору законодавством не передбачено.

Відповідач, згідно з наведеними положеннями законодавства, розглядає питання лише щодо конкретно визначених земельних ділянок.

Як зазначено вище, згідно зі статтею 118 Земельного кодексу України підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно, по суті можна розглянути лише питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, місце розташування якої відоме, що відсутнє у даному випадку.

Згідно з частиною другою статті 20 Порядку передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.02.2013 №63/9120 (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), громадяни, зацікавлені в одержанні земельної ділянки у межах м. Києва для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального гаражного та дачного будівництва чи ведення садівництва, подають безпосередньо до Київської міської ради клопотання про передачу земельної ділянки у власність, а у разі наміру одержати земельну ділянку для зазначених цілей в оренду - клопотання в довільній формі про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

У клопотанні про передачу земельної ділянки у власність, а у разі наміру одержати земельну ділянку в оренду - у клопотанні про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зазначаються цільове призначення ділянки, орієнтовний розмір і місце розташування земельної ділянки (далі - клопотання). У клопотанні відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» також зазначається в довільній формі згода громадянина на обробку в ПК «Кадастр» його персональних даних, зазначених у клопотанні та доданих до нього документах.

Окремо суд зазначає, що перелік документів, необхідних для розгляду клопотання про виділення конкретної земельної ділянки, визначається в залежності від характеристик конкретної земельної ділянки - її місця розташування, розмірів, наявність попередніх рішень про надання її у власність чи у користування, наявність на ній будівель тощо.

Оскільки позивачем у розглядуваному клопотанні не визначено бажане місце розташування земельної ділянки, то визначити конкретний перелік документів для розгляду клопотання компетентний суб'єкт владних повноважень не мав можливості.

Згідно з частинами чотири-шість, вісім-дев'ять статті 20 Порядку передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві, секретаріат Київської міської ради разом з дорученням (резолюцією) Київського міського голови або заступника міського голови - секретаря Київради у день надходження клопотання або протягом наступного робочого дня надсилає його через приймальню Київради з земельних питань для опрацювання до Департаменту земельних ресурсів.

У разі невідповідності клопотання та складу доданих до нього документів вимогам цього Порядку клопотання по суті не розглядається Департаментом земельних ресурсів, про що громадянина інформують відповідним листом протягом семи робочих днів з дня надходження клопотання з секретаріату Київської міської ради.

У цьому разі громадянин або уповноважена ним особа отримують додані до клопотання документи у Департаменті земельних ресурсів для приведення їх у відповідність до вимог цього Порядку, а при отриманні документів на звороті клопотання громадянином або уповноваженою ним особою робиться відповідна відмітка з описом отриманих документів, яка скріплюється підписом громадянина або уповноваженої ним особи із зазначенням дати отримання документів.

Після усунення громадянином зазначених Департаментом земельних ресурсів недоліків повторне повернення клопотання не допускається.

Після приведення документів, що були додані до клопотання, у відповідність до вимог цього Порядку громадянин подає клопотання до Київської міської ради в порядку, встановленому цією статтею.

Підставами для відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою можуть бути невідповідність ініціативи щодо місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законодавством порядку, подання зацікавленою особою неповного складу пакета документів, необхідних для одержання дозволу на розроблення документації із землеустрою, виявлення в документах, поданих зацікавленою особою, недостовірних відомостей та інші підстави, встановлені законодавством.

Департамент земельних ресурсів за результатами опрацювання клопотання та доданих до нього документів, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті, готує проект рішення (протоколу) постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою або проект відмови у наданні такого дозволу, який розглядається комісією відповідно до Положення про постійні комісії Київської міської ради, затвердженого рішенням Київської міської ради, та у строки, встановлені законодавством.

Дозвіл Київської міської ради на розроблення документації із землеустрою не гарантує позитивного рішення Київської міської ради з питання передачі (надання) земельної ділянки. В дозволі відповідно до вимог законодавства України можуть бути зазначені попередні умови передачі (надання) земельної ділянки.

У разі надходження до Департаменту земельних ресурсів документації із землеустрою або клопотання для передачі земельної ділянки без складання документації із землеустрою, які не відповідають вимогам законодавства та цього Порядку, документація із землеустрою та додані до неї документи (проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставах, визначених частиною шостою статті 13 цього Порядку, або технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на підставах, визначених частиною шостою статті 16 цього Порядку) або документи, додані до клопотання (не додано в повному обсязі документи, визначені пунктом 3.2 частини третьої цієї статті), повертаються Департаментом земельних ресурсів через приймальню Київради із земельних питань громадянину на доопрацювання (частина п'ята статті 21 Порядку передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві).

Оскільки клопотання позивача повернуто на доопрацювання, проект відповідного рішення Київської міської ради не готувався, на розгляд сесії Київської міської ради не передавався, відтак, Київською міською радою не допускалося бездіяльності щодо розгляду клопотання позивача, а департаментом земельних ресурсів клопотання розглянуто відповідно до вимог статті 118 Земельного кодексу України та статті 21 Порядку передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві.

При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що на засіданні Київської міської ради має розглядатися не клопотання про надання земельної ділянки, а підготовлений за результатами його опрацювання проект рішення, тому висновок позивача про обов'язковість розгляду його клопотання на сесії Київської міської ради не може бути визнаний обґрунтованим.

Вказана позиція не суперечить наведеним позивачем правовим позиціям Верховного Суду України, з огляду на таке.

Згідно з постановою Верхового Суду України від 10.12.2013 у справі №21-358а13, головне управління земельних ресурсів уповноважене готувати висновки щодо надання земельних ділянок в установленому законом порядку.

На підставі наведеного вище колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання її у власність приймають органи, визначені в статті 118 Земельного кодексу України. Їхня бездіяльність не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення.

Надання земельної ділянки або відмова у її наданні здійснюється виключно органами, визначеними у статті 118 Земельного кодексу України. Рішення, дію або бездіяльність цих органів щодо надання земельних ділянок може бути оскаржено до суду.

Адміністративний суд під час розгляду даного спору не заперечує виключну компетенцію Київської міської ради вирішувати по суті питання про надання позивачу земельної ділянки, проте, наголошує, що на розгляд сесії ради виноситься не сама по собі заява, а проект рішення з опрацьованими документами, тоді як в даному випадку через наявні недоліки заява позивача не могла бути опрацьована по суті з підготовкою проекту рішення.

Окремо суд наголошує, що спірна ситуація пов'язана з ускладненою процедурою отримання інформації про земельні ділянки, що можуть бути приватизовані, на території міста Києва. Проте, закритість відповідної інформації не може бути підставою для висновку про те, що на розгляд Київської міської ради може бути винесений проект рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без визначеного місця розташування.

При цьому, згідно з частинами третьою та четвертою статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється.

У той же час, приписам пунктів 6 та 6-1 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що до 1 січня 2015 року рішення щодо визначення та надання містобудівних умов і обмежень на територіях, де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій, приймають уповноважені органи містобудування та архітектури з урахуванням попередніх планувальних рішень у межах встановленого законодавством строку.

Встановити, що дія частин третьої та четвертої статті 24 цього Закону до 1 січня 2015 року не поширюється на території, де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій.

Таким чином, з 01.01.2015 Київська міська рада не має права приймати рішення про передачу (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб на територіях, де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій.

Проте, ця заборона не означає неможливість розглядати в установленому порядку заяв про виділення земельних ділянок, тоді як за відсутності підстав для відмови відповідні проекти позитивних рішень не можуть бути винесені на розгляд сесії Київської міської ради і мають бути розглянуті по суті після затвердження планів зонування або детальних планів територій.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення останніх.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.