Справа № 357/9823/16-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/9823/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Кошель Б.І. Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

07 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

при секретарі: Бродацькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського районного суду Київської області від 18.10.2016 року по справі за її позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулась до Білоцерківського районного суду Київської області з адміністративним позовом до УПФУ у м. Біла Церква Київської області про:

визнання протиправною відмови у перерахунку пенсії згідно з рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2010 року;

зобов'язання здійснити перерахунок пенсії позивачки згідно з рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2010 року.

Постановою Білоцерківського районного суду Київської області від 18.10.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу про скасування незаконної, на її думку, постанови суду першої інстанції та просить постановити нову, якою задовольнити позов в повному обсязі. При цьому апелянт посилається на неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка перебуває на обліку в УПФУ у м. Біла Церква та отримує пенсію по 2 групі інвалідності відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2010 року № 22-а-41302/08 зобов'язано УПФУ здійснити перерахунок пенсії позивачки відповідно до вищезазначеного Закону в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком з 22.05.2008 року, що і було зроблено.

Разом з тим, з 01.11.2011 року Управління припинило виплачувати пенсію у раніше визначному розмірі.

В березні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до УПФУ з заявою про перерахунок пенсії відповідно до постанови КААС.

Однак, листом від 31.03.2016 року Управління відмовили у здійсненні перерахунку пенсії у зв'язку з відсутністю на це правових підстав з посиланням на постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року № 745 та від 23.11.2011 року № 1210, якими затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вирішуючи питання щодо правомірності таких дій, колегія суддів виходить з наступного.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, апелянт зазначає, що належний розмір її пенсії вже встановлений постановою Київського апеляційного адміністративного суду, яка набрала законної сили, а тому підлягає обов'язковому виконанню.

Судова колегія не пристає на таку правову позицію, оскільки зі змісту позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини виникли щодо виконання рішення суду по справі № 22-а-41302/08, яке набрало законної сили.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення … є обов'язковими до виконання на всій території України

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України постанови … суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Водночас, гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання регламентовані приписами Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

В розрізі наведеного, судова колегія звертає увагу на те, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо вчинення дій, направлених на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2010 року є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією УПФУ.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Таким чином, позовні вимоги про зобов'язання відповідача забезпечити реальне виконання постанови суду розцінюються судом саме як втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Водночас, позивачкою було обрано невірний спосіб захисту порушених прав та інтересів, виходячи із імперативних приписів Закону України «Про виконавче провадження» та Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентовані приписами Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з цим, ч. 9 ст. 267 КАС України встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду.

Як встановлено ч. 10 ст. 267 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162 цього Кодексу.

Підсумовуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 199, 202, 205 та 207 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського районного суду Київської області від 18.10.2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 08.12.2016 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Безименна Н.В.

Аліменко В.О.