Справа № 573/305/16-а
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" листопада 2016 р. м. Київ К/800/14031/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Рецебуринського Ю.Й.,

Штульман І.В.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, визнання неправомірною відмову в поновленні виплат призначеної пенсії, зобов'язання поновити виплату призначеної пенсії,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулася до Білопільського районного суду Сумської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області (далі - відповідач, УПФУ) про визнання неправомірною відмову в поновленні виплати призначеної пенсії, зобов'язати поновити виплату призначеної відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» з 01 червня 2015 року. Також позивач просила поновити строк звернення до суду.

Постановою Білопільського районного суду Сумської області від 28 березня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення про часткове задоволення позову, а саме: визнано протиправними дії УПФУ щодо відмови позивачу у поновлені виплати раніше призначеної пенсії з 01 червня 2015 року; зобов'язано УПФУ поновити позивачу виплату раніше призначеної пенсії з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

В обґрунтування касаційної скарги, відповідач посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про його скасування та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи позивач перебуває на обліку в УПФУ в Білопільському районі Сумської області з 04 травня 2011 року та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». До цього часу позивач отримувала пенсію за вислугу років.

На час призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та по 17 листопада 2015 року, позивач працювала на посаді секретаря Білопільської міської ради Сумської області.

З 01 квітня 2015 року позивачу було тимчасово зупинено виплату пенсії у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ, яким внесено зміни до частини 7 статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Зокрема, визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни III групи ті учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у період служби в органах місцевого самоврядування пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

З 18 листопада 2015 року за заявою позивача, у зв'язку із звільненням її з посади секретаря Білопільської міської ради, виплату пенсії за віком згідно Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" було відновлено.

01 лютого 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про поновлення виплати вказаної вище пенсії з 01 червня 2015 року, посилаючись на те, що вказаний у пункті 5 розділу «Прикінцевих положень » Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ (далі - Закон 213) щодо призначення всіх пенсій, у т.ч. спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим втратив чинність.

12 лютого 2016 року відповідач відмовив у поновленні виплати пенсії позивачу з 01 червня 2015 року із посиланням на те, що з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року встановлений особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам, незалежно від часу їх призначень. Пенсіонерам, які працюють на посадах місцевого самоврядування, у вказаний період виплата пенсій припиняється, а тому підстави для поновлення пенсії позивачу, у період обіймання нею посади секретаря Білопільської міської ради з 01 квітня по 17 листопада 2015 року, відсутні.

Позивач не погодилась із відмовою відповідача у поновленні виплати пенсії, у зв'язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку у відповідача були відсутні підстави для перерахунку пенсії позивачу на підставі пункту 5 розділу «Прикінцевих положень» Закону 213, оскільки вказаний пункт не містить приписів щодо відновлення виплати пенсії як такої, у тому числі пенсії, призначеної на підставі Закону №1058.

Апеляційний суд, навпаки, дійшов висновку, що посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», у зв'язку з чим, передбачені частиною 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон 1058), підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону відпали і перешкод для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком апеляційного суду та зазначає наступне.

Позивач у період часу з 01 липня 1998 року по 17 листопада 2015 року працювала секретарем Білопільської міської ради, дана посада відноситься до посадових осіб місцевого самоврядування .

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII. "Про державну службу".

Законом України 213 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" внесені зміни до Закону України "Про державну службу", та у зв'язку із чим, стаття 37 Закону України 3723 визначає, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, Законами України "Про статус народного депутата України", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особам відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України 213 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" передбачено, що порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Отже, під час розгляду цієї справи застосуванню підлягає спеціальний закон, який регулює правовідносини пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців та прирівняних до них осіб, в тому числі і позивач, як державний службовець, яким є зокрема Закон України 213 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що УПФУ, з урахуванням приписів Закону України №213, правомірно не здійснювало позивачу виплату пенсії з 01 червня 2015 року.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дав належну оцінку доказам, зібраним по справі, правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, то його законне і обґрунтоване рішення скасовано апеляційним судом безпідставно.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 222, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну Управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року скасувати.

Постанову Білопільського районного суду Сумської області від 28 березня 2016 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

.

Судді: В.В.Швець

Ю.Й.Рецебуринський

І.В.Штульман