Справа № 804/1542/16
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2016 рокусправа № 804/1542/16

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Кругового О.О.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України та заяву про приєднання до апеляційної скарги Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2016 року у справі №804/1542/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі по тексту відповідач 1), в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства доходів і зборів №14-0 від 17.02.2016 року «Про звільнення ОСОБА_1»; поновити його на посаді начальника Державної податкової інспекції у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області та в цій частині допустити негайне виконання; стягнути з відповідача 1 на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 18.02.2016 року по день ухвалення рішення суду, з розрахунку 183,35 грн. середньоденного заробітку.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2016 року залучено до участі у справі у якості другого відповідача ОСОБА_2 податкову інспекцію у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області (далі по тексту відповідач 2).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2016 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства доходів і зборів №14-0 від 17.02.2016 року про звільнення ОСОБА_1 17.02.2016 року з посади начальника ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області у звязку з реорганізацією на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області з 18.02.2016 року, стягнуто з ДФС України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.02.2016 року по 27.05.2016 року у розмірі 13744 грн., постанову в частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

З постановою суду першої інстанції не погодилась ДФС України та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувала тим, що постанова є незаконною та необґрунтованою. Апелянт вказував, що судом першої інстанції не взято до уваги, що ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області дійсно була реорганізована в ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області відповідно до наказу Міндоходів від 26.12.2014 року №70, при цьому відбулося скорочення чисельності штату працівників. Апелянт зазначав, що попередження про наступне вивільнення позивача здійснено за 2 місяці до його звільнення, при цьому позивачу неодноразово пропонувались вакантні посади. Апелянт звертав увагу на те, що ним було враховано наявність дисциплінарних проступків позивача.

До апеляційної скарги ДФС України приєдналась ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувала тим, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Заявник звертав увагу на те, що позивач у порушення вимог ст.235 КЗпП України поновлений судом не на попередній посаді, а на посаді, яку він не займав. Заявник зазначав, що позивачу неодноразово пропонувались всі наявні вакантні посади в ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області, у тому числі пропонувалась керівна посада заступника начальника Сумської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області, проте позивач відмовлявся від переведення, про що розписувався у додатках до попередження про наступне вивільнення, жодного разу позивач не вказав причини такої відмови. Заявник зазначав, що 08.04.2015 року на посаду начальника ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області було призначено ОСОБА_3, кандидатура якого пройшла відповідні погодження, отже, вказана посада з 08.04.2015 року не була вакантною. 11.12.2015 року відповідне подання на зайняття посади першого заступника начальника ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_4 було направлено до ДФС України та 12.01.2016 року остання була призначена наказом ДФС на цю посаду. 17.12.2015 року позивачу була запропонована посада начальника Сумської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області, на зайняття якої він погодився, однак не пройшов відповідні погодження. Заявник зазначав, що на момент звільнення позивача 17.02.2016 року посада першого заступника начальника ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області не була вакантною. Заявник зазначав, що ним було виконано всі вимоги законодавства щодо процедури вивільнення працівника, при реорганізації, яка відбулася, ДФС України мала право перевести більш кваліфікованого працівника, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Заявник зазначав, що призначений на посаду начальника ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_3 має значний досвід роботи на керівних посадах в контролюючих органах, стаж державної служби в податкових органах з 26.12.2007 року, має повну вищу освіту, йому присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної справи 1 рангу з 31.12.2013 року, має на утриманні двох членів сімї: дружину та доньку, в той час як у позивача менший досвід робот на керівних посадах, менший стаж державної служби, позивачу з 01.01.2014 року присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної служби ІІІ рангу. Крім того, заявник звертав увагу, що під час проходження підвищення кваліфікації з 11.06.2014 року по 13.06.2014 року в Дніпропетровському регіональному інституті державного управління позивач знаходився згідно листка непрацездатності АГН №547771 Петриківської центральної районної лікарні Дніпропетровської області з 12.06.2014 року по 20.06.2014 року на стаціонарному лікуванні, підвищення кваліфікації працівники податкових органів проходять згідно графіку у відділенні Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації керівних кадрів Міндоходів і зборів України (смт. Козин). Заявник вказував на те, що фактично позивач з 25.04.2014 року по 14.03.2015 року перебував на лікарняних та у відпустках. За результатами оперативної перевірки Міндоходів і зборів України у липні 2014 року за неналежне виконання службових обовязків, організацію роботи і контролю за роботою підлеглих, що призвели до невжиття дієвих контрольно-перевірочних заходів при відпрацюванні ризикових субєктів господарювання було прийнято рішення про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, заяви про приєднання до апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга та заява про приєднання до апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області реорганізовано шляхом приєднання до ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області, яка є її правонаступником, реорганізація супроводжувалась скороченням штатів, однак посада, яку обіймав позивач не скорочувалась, доказів істотних змін умов праці відповідачі не надали. Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 має переважне право на залишення на роботі, оскільки працював в органах, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства з 21.07.2009 року, має вищу освіту спеціаліста з фінансів, йому присвоєно 9 ранг державного службовця та радника податкової та митної справи ІІІ рангу, позивач проходив підвищення кваліфікації у червні 2014 року, у сімї позивача немає інших працівників з постійним заробітком, ОСОБА_1 одержував вищу освіту без відриву від виробництва. Суд першої інстанції вважав, що відповідачами порушено вимоги ст.49-2 КЗпП України, оскільки на час пропонування ОСОБА_1 вакантних посад, окрім запропонованих, були і інші посади, зокрема посади начальника ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області та його заступника, однак ці посади не було запропоновано позивачу.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював в органах, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства: з 21.07.2009 року на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу проведення податкового аудиту платників податків; з 24.11.2009 року на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу перевірок платників податків; з 13.01.2010 року на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу перевірок платників податків; з 23.09.2011 року на посаді завідувача сектора перевірок ризикових операцій; з 15.03.2012 року на посаді начальника відділу спеціальних та особливо важливих перевірок; з 08.05.2013 року на посаді заступника начальника управління - начальника відділу особливо важливих перевірок; з 11.07.2013 року на посаді начальника ДПІ у м.Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області.

Наказом Міндоходів і зборів України від 05.07.2013 року №1688-0 «Про призначення ОСОБА_1В.» позивачу присвоєно 9 ранг державного службовця. Посада начальника ДПІ у м.Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області відноситься до четвертої категорії посад державних службовців.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року №311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» ДПІ у м.Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області була реорганізована шляхом приєднання до ДПІ у м.Сумах ГУ ДФС у Сумській області.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 неодноразово попереджувався про наступне вивільнення із займаної посади начальника ДПІ у м.Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області відповідно до вимог ст.49-2 КЗпП України. Так, 26.11.2014 року позивачу було вручено попередження про наступне вивільнення із займаної посади відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України з 26.01.2015 року у звязку із реорганізацією територіальних органів Міндоходів, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року №311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» та на підставі наказів Міндоходів і зборів України від 25.09.2014 року №2113-о «Про уповноваження голів комісій», ГУ ДФС у Сумській області від 10.11.2014 року №33 «Про введення в дію структури ГУ ДФС у Сумській області», від 13.11.2014 року №46 «Про введення в дію штатного розпису». Позивачу надавались додатки до попередження про наступне вивільнення з запропонованими посадами. Так, 26.01.2015 року йому було вручено додаток до попередження про наступне вивільнення, згідно з яким запропоновано переведення на посади: заступника начальника відділу контролю за декларуванням ПДВ управління оподаткування юридичних осіб ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області та заступника начальника відділу відшкодування ПДВ управління оподаткування юридичних осіб ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області. ОСОБА_1 26.01.2015 року відмовився від переведення на вказані посади, про що розписався у додатку до попередження про наступне вивільнення. 22.09.2015 року позивачу було запропоновано декілька постійних та тимчасових посад головного державного ревізора-інспектора у відділах перевірок платників податків ризикових категорій управління податкового аудиту, відділу контролю за декларуванням ПДВ управління оподаткування юридичних осіб, відділу організації розгляду звернень та забезпечення доступу до публічної інформації управління реєстрації платників та електронних сервісів, відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів фізичних осіб, відділу відшкодування ПДВ управління оподаткування юридичних осіб, відділу забезпечення погашення заборгованостей управління погашення заборгованостей, відділу аудиту фінансових установ та валютного контролю управління аудиту, запропоновано посаду заступника начальника відділу перевірок платників ризикових категорій управління податкового аудиту, начальника відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту. Від запропонованих посад позивач відмовився.

14.12.2015 року ОСОБА_1 було запропоновано вакантні постійні та тимчасові посади головного державного ревізора-інспектора та головного державного інспектора відділу організації розгляду звернень та забезпечення доступу до публічної інформації управління реєстрації платників та електронних сервісів, відділу контролю за декларуванням ПДВ управління оподаткування юридичних осіб, відділу місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб, відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб, відділу відшкодування ПДВ управління оподаткування юридичних осіб, відділу адміністрування єдиного внеску управління доходів і зборів з фізичних осіб, відділу аналізу та моніторингу забезпечення доходів і зборів кординаційно-моніторингового управління, заступника начальника Сумської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області. Від запропонованих посад позивач відмовився.

09.02.2016 року та 17.02.2016 року ОСОБА_1 було запропоновано вакантні посади: головного державного ревізора-інспектора відділу податку на прибуток управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДФС у Сумській області; головного державного ревізора-інспектора відділу координації бюджетного процесу та аналізу надходження платежів координаційно-моніторингового управління Головного управління ДФС у Сумській області; державного інспектора відділу адміністрування ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області; начальника відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб, від зайняття яких позивач відмовився.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свою відмову не мотивував.

Встановлено, що 17.12.2015 року позивачу ОСОБА_1 було запропоновано посаду начальника Сумської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області, на зайняття якої він погодився. В той же день ОСОБА_1 написав заяву про призначення його на цю посаду шляхом звільнення з посади начальника ДПІ у м.Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області. 17.12.2015 року Сумська районна адміністрація своїм листом погодила призначення ОСОБА_1 на посаду начальника Сумської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області. ДФС України ОСОБА_1 було запропоновано пройти добровільне психофізичне інтервю із використання поліграфу, на що останній погодився та був запрошений 28.01.2016 року для проходження опитування із використанням поліграфу за адресою ГУ власної безпеки ДФС України: м. Київ, Львівська площа, 6 корп. Б-2. Своїм листом від 26.02.2016 року №6900/7/99-99-04-01-02-17 ДФС України за результатами розгляду матеріалів кандидатура ОСОБА_1 для призначення на зазначену посаду не підтримана.

Встановлено, що наказом Міндоходів і зборів України від 17.02.2016 року №14-0 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника ДПІ у м.Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області з 17.02.2016 року у звязку із реорганізацією за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства. установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Отже, вищевказана норма трудового законодавства передбачає декілька самостійних підстав для звільнення.

Як вбачається з тексту оскаржуваного наказу Міндоходів України від 17.02.2016 року №14-0, яким звільнено ОСОБА_1, звільнення його відбулося відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у звязку з реорганізацією.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до наказу Міндоходів України від 26.12.2014 року №70 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року №311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету міністрів України» було розпочато реорганізацію ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області.

Відповідно до ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема, сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Аналізуючи докази у справі та нормативно-правові акти, що регулюють дані правовідносини, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачами порушено норми трудового законодавства

Вирішуючи позовні вимоги по суті, колегія суддів зважає на таке.

Так, матеріалами справи було встановлено, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року №311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» було реорганізовано територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби та утворено, зокрема ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС.

Отже, аналізуючи вище приведений текст постанови Кабінету Міністрів України, колегія суддів приходить до висновку про утворення ДПІ у м.Сумах ГУ ДФС як нового територіального органу ДФС шляхом приєднання до нього ДПІ у м.Сумах ГУ Міндоходів і зборів.

Виходячи з цього, колегія суддів вважає хибним висновок суду першої інстанції про те, що посади, яку займав позивач, скорочення не стосувалось, оскільки в кожному штатному розписі така посада наявна. Однак, посада начальника ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області, на яку претендував позивач, не є тотожною посаді начальника ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів і зборів.

Відповідно до вимог ст.42 КЗпП України, яка регулює питання переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці, передбачено, що лише при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається відповідній категорії працівників.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 з моменту призначення його на посаду начальника ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області з 05.07.2013 року, фактично з 25.04.2014 року, у тому числі у період реорганізації, був відсутній на робочому місці. Так, з 25.04.2014 року по 08.05.2014 року позивач перебував на лікарняному, з 12.05.2014 року по 23.05.2014 року у відпустці, з 22.05.2014 року по 30.05.2014 року на лікарняному, з 02.06.2014 року по 20.06.2014 року на лікарняному, з 23.06.2014 року по 30.06.2014 року у відпустці, з 01.07.2014 року по 17.07.2014 року у відпустці, з 14.07.2014 року по 23.07.2014 року на лікарняному, з 24.07.2014 року по 08.08.2014 року на лікарняному, з 11.08.2014 року по 20.08.2014 року на лікарняному, з 21.08.2014 року по 29.08.2014 року на лікарняному, з 01.09.2014 року по 13.09.2014 року у відпустці, з 14.09.2014 року по 19.09.2014 року у відпустці, з 22.09.2014 року по 26.09.2014 року у відпустці, з 29.09.2014 року по 03.10.2014 року на лікарняному, з 06.10.2014 року по 17.10.2014 року на лікарняному, з 20.10.2014 року по 31.10.2014 року на лікарняному, з 03.11.2014 року по 12.11.2014 року на лікарняному, з 13.11.2014 року по 28.11.2014 року у відпустці, з 01.12.2014 року по 05.12.2014 року у відпустці, з 08.12.2014 року по 13.12.2014 року у відпустці, з 15.12.2014 року по 31.12.2014 року на лікарняному, з 05.01.2015 року по 06.01.2015 року на лікарняному, з 12.01.2015 року по 21.01.2015 року на лікарняному, з 22.01.2015 року по 23.01.2015 року на лікарняному, з 26.01.2015 року по 06.03.2015 року на лікарняному, з 10.03.2015 року по 14.03.2015 року у відпустці.

Як вбачається з наказу Міндоходів і зборів України від 07.07.2014 року №378 за результатами оперативної перевірки ОСОБА_1 за неналежне виконання службових обовязків, організацію роботи і контролю за роботою підлеглих, що призвели до невжиття дієвих контрольно-перевірочних заходів при відпрацюванні ризикових субєктів господарювання приймалось рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Як встановлено з матеріалів справи, наказом ДФС України від 08.04.2015 року №1087-о начальником ДПІ у м.Сумах ГУ ДФС у Сумській області призначено ОСОБА_3, а наказом Державної фіскальної служби України від 12.01.2016 року №16-о призначено першого заступника начальника ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_4

Встановлено, що ОСОБА_3 працював на різних посадах в податкових органах з 26.12.2007 року, має повну вищу освіту, з 31.12.2013 року йому присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної служби І рангу (позивач з 01.01.2014 року має звання радника податкової та митної служби ІІІ рангу), присвоєно категорію «Б» посади державної служби, на керівних посадах в податкових органах з серпня 2008 року (з 12.08.2008 року - начальник Конотопської МДПІ у Сумській області, Конотопської ОДПІ у Сумській області ДПС, з 15.03.2013 року перший заступник Сумської МДПІ Сумської області ДПС, з 19.06.2014 року заступник начальника ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області). Позивач ОСОБА_1 працював в органах, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства з 21.07.2009 року, має повну вищу освіту, йому з 05.07.2013 року присвоєно 9 ранг державного службовця.

Встановлено, що ОСОБА_3 з червня 2014 року фактично виконував обвязки начальника ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області на період відсутності ОСОБА_1

22.12.2014 року ОСОБА_3 переведений на посаду першого заступника начальника ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області.

Аналізуючи вищевказані обставини, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_3 є більш кваліфікованим працівником ніж позивач ОСОБА_1

Аналізуючи норми трудового законодавства, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів зазначає, що згідно ч.1 ст.42 КЗпП України при скорочення чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При цьому уповноважений орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його посади на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Встановлено, що з 12.01.2016 року на посаду першого заступника начальника ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області призначено ОСОБА_4, яка має вищу економічну освіту, у податкових органах працює з листопада 1992 року, у тому числі з січня 2001 року працює на керівних посадах: з січня 2001 року по листопад 2001 року заступником начальника інспекції начальником управління прямих і непрямих податків з юридичних осіб ДПІ у м. Сумах; з листопада 2001 року по липень 2005 року першим заступником начальника ДПІ у м. Сумах; з липня 2005 року по серпень 2006 року начальником ДПІ у м. Сумах;, з серпня 2006 року по серпень 2009 року начальником Сумської МДПІ, з вересня 2009 року по серпень 2010 року начальником ДПІ у м. Сумах; з серпня 2010 року по серпень 2013 року першим заступником начальника ДПІ у м. Сумах; з серпня 2013 року по січень 2016 року першим заступником начальника ДПІ у м. Сумах Міндоходів у Сумській області; з січня 2016 року першим заступником начальника ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 фактично на посаді першого заступника ДПІ у м. Сумах працює з серпня 2010 року, має відповідний досвід роботи на цій посаді, є більш кваліфікованим працівником ніж позивач ОСОБА_1 ОСОБА_4 була переведена 12.01.2016 року у період реорганізації на посаду першого заступника начальника ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області у той період, коли позивач проходив погодження на посаду, на зайняття якої він погодився, начальника Сумської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області.

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів зазначає, що позивач ОСОБА_1 просив його поновити на посаді начальника ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області, на яку він не призначався та просив стягнути з ДФС України заробітну плату за вимушений прогул. Поновлюючи його на цій посаді, суд першої інстанції допустив помилку, вважаючи, що скорочення посади, яку займав позивач, не відбулося. Суд першої інстанції припустився помилки, вважаючи посаду начальника ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області аналогічною посаді, яку займав позивач. На думку колегії суддів, суд першої інстанції не врахував того, що працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, може бути поновлений на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

При вирішенні питання про стягнення заробітної плати за вимушений прогул, суд першої інстанції помилково стягнув заробітну плату не з розпорядника коштів, яким є ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС, а з ДФС України.

Отже, при звільненні позивача ОСОБА_1 з посади начальника ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області у звязку із реорганізацією, відповідачами не було порушено норми трудового законодавства, яке регулює спірні правовідносини, а саме, п.1 ч.1 ст.40, ст., ст.42, 49-2 КЗпП України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та такі, що не підлягають задоволення, а тому апеляційна скарга та заява про приєднання до апеляційної скарги підлягають задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст., ст.205, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України та заяву про приєднання до апеляційної скарги Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2016 року у справі №804/1542/16 скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України відповідно до статей 211-212 КАС України.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.О. Круговий