Справа № 223/423/16-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Дочинець С.І.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року справа №223/423/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегії суддів у складі:

судді-доповідача Ястребової Л.В.,

суддів Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д.,

cекретар Терзі Д.А.,

за участі представника відповідача Пісклової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Вугледарської міської ради на постанову Вугледарського міського суду Донецької області від 29 вересня 2016 року у справі № 223/423/16-а за позовом ОСОБА_3 до Вугледарської міської ради, Виконавчого комітету Вугледарської міської ради, третя особа: Мар'їнська міжрайонна виконавча дирекція Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про стягнення суми розрахункових коштів при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Вугледарської міської ради (надалі - відповідач-1), Виконавчого комітету Вугледарської міської ради (надалі - відповідач - 2), третя особа: Мар'їнська міжрайонна виконавча дирекція Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, з урахуванням уточнених позовних вимог, про стягнення середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати з 02.12.2015 року по 04.07.2016 року у сумі 62673,42 грн. та встановлення конкретного строку виплати (т. 1, а.с. 2-5, 142-143)

Постановою Вугледарського міського суду Донецької області від 29 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Вугледарської міської ради на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженки міста Докучаєвська Донецької області, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, середній заробіток за весь час затримки заробітної плати з 02 грудня 2015 року по 04 липня 2016 року у сумі 54 303 (п'ятдесят чотири тисячі триста три) гривні 24 копійки (а.с. 164-166).

Відповідач-2, виконавчий комітет Вугледарської міської ради, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині визначення періоду тривалості прострочки повного розрахунку та розміру компенсації, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив змінити постанову суду першої інстанції, а саме, текст та цифри «з 02 грудня 2015 року по 04 липня 2016 року в сумі 54 303 грн. 24 копійки» замінити на 02 грудня 2015 року по 15 червня 2016 року в сумі 13 206, 10 грн..

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що період, визначений судом, як період затримки не відповідає наданим відповідачами документами та виходячи з цього підлягає перерахунку сума компенсації та сума стягнення судового збору з відповідача. Крім того, апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції висновок про те, що виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів фонду не належить до коштів підприємства, а тому надання матеріального забезпечення за рахунок коштів фонду працівникові при звільненні не порушує норми ст.. 116 КЗпП України. На думку апелянта, в даному випадку є можливим застосування принципу співмірності та зменшення розміру відшкодування працівникові заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (а.с. 171-175).

Апелянт у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в апеляційній скарзі просив розглядати справу за його відсутності.

Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, засобами поштового зв'язку надіслала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник Вугледарської міської ради у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, просила її задовольнити, постанову суду першої інстанції - змінити.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги встановила наступне.

Як встановлено судом першої, апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач, ОСОБА_3 з 20.09.1999 року працювала у Вугледарській міській раді.

З 11.03.2001 року позивач призначена заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів.

Зазначені обставини підтверджується записами у трудовій книжці позивача НОМЕР_2, копії якої наявні в матеріалах справи (а.с. 6-9)

Відповідно до рішенням Вугледарської міської ради №7/1-5 від 01.12.2015 року, позивача звільнено із займаної посади у зв'язку із закінченням строку повноважень виконавчого комітету ради. (а.с. 12 ).

З матеріалів справи вбачається, що у період з 31.07.2015 року по 26.11.2015 року позивач перебувала на лікарняному, про свідчать листи непрацездатності АГУ № 342044, АГУ 342509, АГУ 342203, АГУ 342772, копії яких долучено до матеріалів справи (а.с. 20 - 23).

Оскільки при звільненні позивача із займаної посади відповідач не сплатив їй допомогу на оздоровлення, а також провів процедуру звільнення з порушенням вимог трудового законодавства, ОСОБА_3 звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Так, постановою Вугледарського міського суду Донецької області від 19 квітня 2016 року по адміністративній справі № 223/51/16-а стягнуто з Вугледарської міської ради на користь ОСОБА_3 допомогу на оздоровлення за 2014 рік в розмірі 8405,20 грн., а також заробітну плату за період з 27.11.2015 року по 01.12.2015 року в розмірі 1166,08 грн., а саме: за два робочі дні листопада з 27.11.2016 року по 30.11.2016 року у розмірі - 743,88 грн., та за один день грудня 01.12.2016 року у розмірі 422,20 грн. зазначена постанова набрала законної сили 10 травня 2016 року (а.с. 24-26).

Окремою ухвалою Вугледарського міського суду від 26.04.2016 року повідомлено Вугледарського міського голову Сілич Андрія Юрійовича та Вугледарську міську раду про недопущення порушень соціальних, трудових та інших прав працівників та недопущення порушення права на звернення громадян в майбутньому. Осіб винних у невиплаті належних виплат ОСОБА_3 та залишення її заяв без розгляду та відповіді, притягнути до дисциплінарної відповідальності, нараховувати і сплачувати належні працівникам виплати при звільненні припинивши завдання матеріальних збитків бюджету органів місцевої ради, своєчасно і вичерпно включати інформацію до табелю робочого часу та надавати відповіді на її звернення. Зобов'язано Голову Вугледарської міської ради Сілич А.Ю. повідомити Вугледарський міський суд Донецької області про вжиті заходи не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали. (а.с. 27).

На виконання окремої ухвали Вугледарського міського суду від 26.04.2016 року по адміністративній справі № 223/51/16-а, керуючись п.п. 2,7,20, ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», 01 червня 2016 року Вугледарським міським головою прийнято розпорядження № 116-д «Про виконання окремої ухвали суду», яким доручено організаційному відділу (Бароновській) здійснити заповнення листів непрацездатності ОСОБА_3 - заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів за період з 31.07.2015 року по 05.08.2015 року, 10.08.2015 року по 30.08.2015 року, 31.08.2015 року по 30.09.2015 року, 01.10.2015 року по 27.11.2015 року, а відділу обліку та звітності (а.с. 41).

На підставі вищевказаного розпорядження позивачу здійснене нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності по лікарняному листу АГУ 342772 з 01.10.2015 року по 05.10.2015 року в сумі 1929,85 грн., по лікарняним листам АГУ 342044, АГУ 342509, АГУ 342203 в сумі 1762,01 грн. (а.с. 41-45).

На виконання Постанови Вугледарського міського суду Виконавчим комітетом Вугледарської міської ради 19.05.2016 року, згідно платіжного доручення №224 від 17.05.2016 року, ОСОБА_3, перераховані кошти в сумі 7702,47 грн. (матеріальна допомога на оздоровлення та заробітна плата з 27.11.2015 року по 01.12.2015 року.(а.с 46).

На виконання вимог окремої ухвали Вугледарського міського суду від 26.04.2016 року Виконавчим комітетом Вугледарської міської ради згідно платіжного доручення № 315 від 14.06.2016 року виплачено 12 699, 69 грн. (а.с. 47-48).

Заява - розрахунок про здійснення фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам за рахунок коштів Фонду для виплати ОСОБА_3 коштів по тимчасовій непрацездатності у розмірі 40 157,36 грн., одержана Мар'їнською міжрайонною виконавчою дирекцію Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 16.06.2016 року (а.с. 50).

Вказані кошти в повному обсязі перераховано Мар'їнською міжрайонною виконавчою дирекцію Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Виконавчому комітету Вугледарської міської ради, що підтверджується платіжним дорученням №634 (а.с. 71).

ОСОБА_3 вказані кошти одержано 05.07.2016 року, що не заперечується позивачем та не є спірним у справі.

Разом з тим, оскільки остаточний розрахунок при звільненні відповідачем зроблено 05.07.2016 року, тобто із затримкою виплати, позивач змушена була знову звернутися до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати з 02.12.2015 року по 04.07.2016 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

Так, згідно з ч.1 ст.47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх сум що належить йому від підприємства, установи організації провадиться у день його звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимог про розрахунки. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналізуючи вище згадані норми матеріального права, Верховний Суд України у постанові від 15 вересня 2015 року (справа № 21-1765а15) прийшов до висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 КЗпП, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, зазначає Верховний Суд України, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати належних працівникові при звільненні сум.

Крім того, слід зазначити, відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Колегія суддів зазначає, що остаточний розрахунок с позивачем відповідач повинен був здійснити 01 грудня 2016 року, тобто у день її звільнення, однак з матеріалів справи вбачається, що в день звільнення позивача, відповідний розрахунок відповідачем проведено не було. Докази того, що у день звільнення позивач не працював, в матеріалах справи також відсутні.

Таким чином, слід зазначити, що оскільки остаточний розрахунок при звільненні відповідачем здійснено 05 липня 2016 року, відповідач повинен виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки виплати грошової допомоги.

Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100. (надалі - Постанова № 100). Під час його проведення слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звільнена з роботи 01.12.2015 року, а тому жовтень та листопад 2015 року є місяцями, які передували звільненню та враховуються для розрахунку середньомісячної заробітної плати.

Рішенням суду від 19.04.2016 року встановлена, що ОСОБА_3 фактично працювала з 27.11.2015 року по 30.11.2015 року включно, її заробіток за вказаний період склав 743,88 гривень, а тому середньоденний заробіток становить 371,94 гривень (743,88 грн. / 2 робочих дні).

Згідно п. 8 Порядку № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 09 вересня 2014 року №10196/0/14-14/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік" та листа Міністерства соціальної політики України від 20 липня 2015 року №10846/0/14-15/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік" кількість робочих днів в період з 02 грудня 2015 року по день остаточного розрахунку відповідача з позивачем (05 липня 2016 року) становить 146 днів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за час затримки розрахунку при звільненні відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток в сумі 54303,24 грн. (146 робочих дні х 371.94 грн.).

Посилання апелянта на ту обставину, що кількість прострочених при розрахунку днів складає 135, а не 146, як зазначено судом першої інстанції що колегія суддів не приймається до уваги, оскільки виплати по тимчасовій непрацездатності є основоположними соціальними гарантіями, які здійснюються роботодавцем за рахунок коштів відповідного Фонду, і саме тому суд вважає, що вказані виплати також повинні здійснюватися відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, а у разі порушення вказаних строків роботодавець повинен нести відповідальність передбачену в ст. 117 вказаного Кодексу.

Не заслуговує на увагу і довід апелянта про застосування принципу співмірності, оскільки умовою для застосування цього принципу є суттєва різниця між невиплаченою заборгованістю на день звільнення та сумою компенсації за затримку такого розрахунку.

У даному випадку, враховуючи усі виплати, які були здійсненні відповідачем після звільнення позивачки (заробітна плата, матеріальна допомога, допомого по тимчасовій непрацездатності) та сумою, яку ОСОБА_3 просить стягнути є приблизно тотожними.

Крім того, відповідно до постанови Верховного суду України № 6-113 цс від 27.04.2016 року, безумовною підставою для застосування принципу спів розмірності є прийняття судом рішення про часткове задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, а як вбачається з матеріалів цієї справи, вимоги ОСОБА_3 були задоволені судом в повному обсязі (рішення Вугледарського міського суду від 19.04.2016 року).

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст ухвали складений 07 грудня 2016 року.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Вугледарської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Вугледарського міського суду Донецької області від 29 вересня 2016 року у справі № 223/423/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Колегія суддів: Л.В.Ястребова

Т.Г. Гаврищук

І.Д. Компанієць