Справа № 462/5442/16-а
Суддя: Ліуш А. І.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 462/5442/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року Залізничний районний суд міста Львова

у складі :

головуючого-судді Ліуша А.І.

при секретарі Трипалюк А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Львові про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови, посилаючись на те, що постановою інспектора патрульної поліції від 01 жовтня 2016 року на нього накладено адміністративне стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. Вважає, що така постанова є протиправною, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності достатніх доказів щодо вчинення ним правопорушення, а тому підлягає скасуванню. Покликається на те, що 01 жовтня 2016 року він виявив пошкодження бамперу, так як подальший рух з пошкодженим кріпленням бамперу був небезпечним, він демонтував його та продовжив рух до своєї дачі, де в нього є необхідні інструменти для ремонту. Працівник поліції повідомив, що без звернення до поліції його слова нічого не варті. Згодом він звернувся до працівника поліції з клопотанням про перенесення розгляду справи та залучення адвоката, однак працівник поліції повідомив, що вже пізно. Просить позов задовольнити, визнати протиправною та скасувати постанову, провадження в справі закрити.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, подав до суду письмові заперечення, у яких покликається на те, що позивачем ОСОБА_1 01 жовтня 2016 року було порушено Правила дорожнього руху України, оскільки він здійснював експлуатацію транспортного засобу із технічними несправностями, постанова винесена відповідно до ст. 222, 283, 284 КУпАП, є законною, обґрунтованою та справедливою, просить у задоволенні позову відмовити, а тому згідно ст.128 КАС України, суд вважає, що справу можна слухати у відсутності представника відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

Судом встановлено, що відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №348628 від 01 жовтня 2016 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 01 жовтня 2016 року о 11.10 год. керував транспортним засобом ЗАЗ 968М, державний номерний знак НОМЕР_1, в якому був відсутній передній бампер, передбачений конструкцією транспортного засобу, чим порушив п.п. 31.4.7 (е) Правил дорожнього руху України. /а.с. 10/

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точності відповідно з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте, як вбачається із наданого Управлінням патрульної поліції у м. Львові відеозапису, інспектор поліції вже склавши постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №348628 від 01 жовтня 2016 року та визначивши адміністративне стягнення, яке слід застосувати до ОСОБА_1 повідомив позивача про те, що він може зазначити чи згоден він із винесеною постановою та надати всі пояснення, хоча для повного, всебічного та обєктивного зясування обставин справи, інспектор поліції був зобовязаний зясувати всі обставини справи безпосередньо до складання такої постанови та врахувати їх як при винесенні такої постанови, так і при призначенні адміністративного стягнення, яке слід застосувати до позивача, а відтак суд вважає, що інспектор поліції був не обєктивним, упередженим та формально склав оскаржувану постанову.

Також, судом встановлено, що виходячи із положень вказаних статей, субєктом оскарження, при складанні протоколу та винесенні оскаржуваної постанови не було виконано вимог вищевказаних статей, зокрема щодо повноти, всебічності та обєктивності зясування обставин справи, оскільки інспектором патрульної поліції не враховано, що згідно п. 31.5. Правил дорожнього руху України у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у п. 31.4, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, хоча як вбачається із пояснень позивача, він повідомляв інспектора поліції про те, що він самостійно не зміг усунути без належних інструментів несправності бампера автомобіля та рухається до місця ремонту, однак інспектор поліції дану обставину не врахував та проігнорував.

Згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Крім того, ч. 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу. Аналогічна позиція міститься у рішенні Конституційного суду України №1-11/2015 від 26 травня 2015 року.

Однак, всупереч наведеному, інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 при винесенні оскаржуваної постанови не виконано вищезазначених вимог закону, складено таку постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, про що клопотав ОСОБА_1, що призвело до порушення процесуальних прав позивача, враховуючи те, що він не був згідний із складеним протоколом та не погоджувався із тим, що вчинив адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 «кожен має право на правову допомогу» треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує.

А також у відповідності до ч. 1 ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Крім того, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року Пленум Верховного Суду України звертає увагу судів на неприпустимість під час розгляду справ про адміністративні правопорушення ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 7, п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобовязаний поважати і не порушувати прав і свобод людини. Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Проте, як вбачається із наданого Управлінням патрульної поліції у м. Львові відеозапису, при складанні постанови серії АР №348628 від 01 жовтня 2016 року інспектором поліції не розяснено ОСОБА_1 його право на захист та при роз'ясненні йому прав, передбачених ст. 268 КпАП України свідомо упущено право на захист.

Окрім того, як зазначив позивач у судовому засіданні, хоча він сам клопотав під час складання інспектором поліції оскаржуваної постанови про залучення адвоката, його право на захист було проігноровано та грубо порушено, що є неприпустимо та стверджує про незаконність винесеної постанови.

Оскільки представником відповідача не представлено суду жодних доказів, які б спростовували доводи позивача, з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст. 7-12, 71, 86, 100, 102, 159-163, 167 КАС України, ст.ст. 293, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

позов задовольнити повністю.

Постанову інспектора роти №5 взводу по обслуговуванню доріг державного значення батальйону №1 Управління патрульної поліції у місті Львові ОСОБА_2 від 01 жовтня 2016 року серії АР №348628 у справі про адміністративне правопорушення та визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП - скасувати за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрити.

Апеляційну скаргу на постанову може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя /підпис/ ОСОБА_3

Копія вірна.

Суддя: А.І.Ліуш