Справа № 377/662/16-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 377/662/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Малишенко Т.О.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Славутицької міської Ради Київської області на постанову Славутицького міського суду Київської області від 20 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Славутицької міської Ради Київської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати незаконним рішення Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області, викладене у листі від 08.09.2016 № 22/01-15, щодо відмови позивачу у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення «Інваліда війни»;

- зобов'язати Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області надати позивачу статус інваліда війни як особі, залученій до складу формувань Цивільної оборони, яка стала інвалідом внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати позивачу посвідчення інваліда війни встановленого зразка та нагрудний знак.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 20 жовтня 2016 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповністю встановлено обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач відповідно до наказу №555-лс від 19.05.1987 був прийнятий на роботу в автопідприємство №3 Управління автотранспорту ВО «Комбінат» (російською мовою автопредприятие №3 Управления автотранспорта ПО «Комбинат») з 20 травня 1987 року механіком автоколони з окладом 130 руб. і пільгами по особливо шкідливим умовам праці (а.с. 11).

Відповідно довідки №17/11-12 ОСОБА_2, був безпосередньо зайнятий на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з 20 травня 1987 року по 30 вересня 1988 року (а.с. 15). «Виробниче об'єднання Комбінат», де працював позивач було ліквідовано, на його базі створено Науково-виробниче об'єднання «Прип'ять», яке перейменовано в Державне автотранспортне підприємство (ДАТП), яке припинило свою діяльність шляхом реорганізації і ввійшло в Державне підприємство «Чорнобильсервіс», яке реорганізовано шляхом приєднання до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильській спецкомбінат».

Участь позивача у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, підтверджується його посвідченням громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії серія НОМЕР_1. Відповідно до вкладки НОМЕР_2 до вищевказаного посвідчення позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до Експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії № 5 від 08.12.2010 (а.с. 12) по встановленню причинного зв'язку хвороб, що призвели до інвалідності з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС за вих. № 2801-3326 від 14.12.2010- захворювання ОСОБА_2, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно Довідки Київської обласної спеціалізованої МСЕК серії КИО - 1 № 333963 (а.с.13) ОСОБА_2, встановлена 2 - а група інвалідності

Довідкою (а.с. 13) серії КИО - 1 № 3339630 по визначенню втрати професійної працездатності у зв'язку з профзахворюванням, пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС - ОСОБА_2, встановлено 80% ступеню втрати професійної здатності з січня 2011 року довічно, підстава акт №212 МСЕК.

16 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Управління соціального захисту населення виконкому Славутицької міської ради Київської області з заявою (а.с. 9) про встановлення йому статусу інваліда війни та видачу посвідчення встановленого зразку. До заяви ним було додано копії документів: паспорт, посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 - ї категорії з вкладкою, довідку до Акту огляду МСЕК, довідка Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 10.08.2016 №011-І4/1335-17, та інші документи.

Відповідач своїм листом від 08.09.2016 за № 22/01-15 відмовив позивачу в наданні статусу інваліда війни, мотивуючи відсутністю в наданих документах підстав для встановлення статусу інваліда війни та видачі посвідчення.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що залучення позивача до складу невоєнізованих формувань Цивільної оборони, його участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, підтверджується документально наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22.10.1993 (далі - Закон № 3551-XII) до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно пункту 9 статті 7 Закону № 3551-XII до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, обов'язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни згідно пункту 9 статті 7 Закону № 3551-XII є наявність у особи інвалідності, отриманої внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи та доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06 червня 1975 року № 90, формування ЦО, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при ліквідації аварій, катастроф, стихійних сил, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Однак, крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно розпорядження керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Таку ж позицію висловив і Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 15 вересня 2015 року (справа №2а-6906/11/2670).

Окрім того, аналіз судових рішень Вищого адміністративного суду України у такій категорії спорів говорить про необхідність достовірного, документального підтвердження участі особи у формуваннях Цивільної оборони для надання їй статусу інваліда війни.

Проте, приймаючи оскаржуване рішення та стверджуючи про те, що матеріали справи містять докази залучення позивача до складу невоєнізованих формувань Цивільної оборони, суд першої інстанції залишив поза увагою ч. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), відповідно до якої обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Так, наявними в матеріалах справи документами, дійсно, підтверджується участь позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та встановлення йому у зв'язку з цим групи інвалідності, що, у свою чергу є підставою для надання пільг та компенсацій, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII.

Однак, надані позивачем документи не підтверджують його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони, що є обов'язковою передумовою для встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення для даної категорії осіб, а тому підстави для поширення на позивача дії п. 9 ст. 7 Закону № 3551-XII відсутні.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав на задоволення позовних вимог необґрунтованими.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в справі, порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову Славутицького міського суду Київської області від 20 жовтня 2016 року та відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Тобто, із зазначеної норми слідує, що суб'єкту владних повноважень, на користь якого ухвалено рішення, підлягають сплаті лише два види витрат, пов'язаних з розглядом справи: витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Такі обмеження у можливостях суб'єктів владних повноважень свідчать про загальну спрямованість адміністративного судочинства на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у спірних правовідносинах із владою. Такий вид судових витрат, як судовий збір, відповідачу поверненню не підлягає.

Аналогічну позицію було висловлено Вищим адміністративним судом України (ухвала від 22.04.2010 по справі № К-15271/09).

Керуючись ст.ст. 41, 160, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Славутицької міської Ради Київської області задовольнити.

Постанову Славутицького міського суду Київської області від 20 жовтня 2016 року скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.