Справа № 334/5733/16-а
Суддя: Добрєв М. В.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 29.11.2016
Справа № 334/5733/16-а
Провадження № 2-а/334/296/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Добрєва М.В.,

при секретарі Матвієнко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії. В позові зазначила, що вона одержує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 11.09.2012 року.

Мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. Однак позивачка отримує пенсію за віком в розмірі нижче прожиткового мінімуму.

18.04.2016 року вона звернулася до відповідача із заявою про доплату до пенсії до рівня прожиткового мінімуму.

Листом № 105/Н-1 від 29.04.2016 року, УПФУ в Дніпровському районі відмовила позивачу в доплаті, мотивуючи свою відмову тим, що в неї провадять щомісячні відрахування від пенсії за достроковий вихід на пенсію.

15.08.2016 року позивачка звернулася до УПФУ в Дніпровському районі в якій просила розяснити на якій підставі з її пенсії провадять відрахування і у звязку із чим розмір її пенсії становить нижче межі малозабезпеченості.

Листом № 236/Н-1 від 26.08.2016 року відповідач повідомив, що згідно із ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини. Розмір моєї пенсії за віком з 01.05.2016 року при стажі 31 рік 8 місяців 29 днів та заробітку 1415,85 грн., складає 1067,89 грн., з яких 68,16 грн. складають відрахування за достроковий вихід на пенсію.

Позивачка вважає, що відповідач своїми діями порушує її права та діюче законодавство України, яким встановлено, що розмір пенсії не може бути нижче рівня малозабезпеченості.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01.05.2016 року складає 1130 грн., тобто її пенсія не повинна бути нижче даної суми.

Позивачка просить суд визнати дії відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя щодо відрахування з її пенсії сум за достроковий вихід на пенсію незаконними та зобов'язати відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя провести їй, перерахунок і сплатити утриману пенсію з подальшим нарахуванням пенсії в розмірі не нижче прожиткового мінімуму, встановленого законом, починаючи з 18.04.2016 року.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя позов не визнала, надала письмові заперечення на адміністративний позов.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази по справі, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

01.10.2011 року набрав чинності Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яким внесено зміни у статтю 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до цих змін пенсійний вік жінкам, народженим після 01 квітня 1957 року, склав 56 років.

Згідно п. 7-2. Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.

Зменшення розміру пенсії за віком застосовується протягом усього періоду отримання пенсії незалежно від її виду.

У разі коли жінка, якій достроково призначено пенсію, до досягнення віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працевлаштувалася, виплата дострокової пенсії на час роботи припиняється. У цьому випадку після досягнення віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, відсоток, на який зменшено розмір пенсії, переглядається з урахуванням кількості повних місяців страхового стажу,набутого за період роботи після дострокового виходу на пенсію.

Відсоток, на який було зменшено розмір пенсії, також може бути переглянуто з урахуванням відповідної кількості повних місяців страхового стажу, якщо особа після досягнення віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, продовжує працювати і відмовилася від отримання пенсії.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася 11.09.2012 року до УПФУ в Ленінському районі з особистою заявою щодо призначення їй пенсії за віком.

Відповідно до протоколу №4408 від 11.09.2012 р. ОСОБА_1 з 11.09.2012 року була призначена пенсія за віком із зменшенням за достроковий вихід на пенсію (12 повних місяців) на 6 відсотків.

18.04.2016 року ОСОБА_1 звернулася до УПФУ в Дніпровському районі із заявою про доплату до пенсії до рівня прожиткового мінімуму.

Листом № 105/Н-1 від 29.04.2016 року, УПФУ в Дніпровському районі відмовила ОСОБА_1 в доплаті, мотивуючи свою відмову тим, що в неї провадять щомісячні відрахування від пенсії за достроковий вихід на пенсію.

15.08.2016 року ОСОБА_1 звернулася до УПФУ в Дніпровському районі в якій просила розяснити на якій підставі з її пенсії провадять відрахування і у звязку із чим розмір її пенсії становить нижче прожиткового мінімуму.

Листом № 236/Н-1 від 26.08.2016 року відповідач повідомив, що в неї провадять щомісячні відрахування від пенсії за достроковий вихід на пенсію.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили дієздатність, визначеного законом.

Статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоровя набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія, це державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01.05.2016 року складає 1130 грн.

За приписами ч.2 ст.7 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Розмір пенсії ОСОБА_1 за віком на 01.11.2016 року склав 1067,89 грн., з яких: 605,28 грн. - розмір пенсії за віком (1415,85 * 0,42750 коефіцієнт страхового стажу з урахуванням коефіцієнту 1,35); 524,72 грн. - доплата до прожиткового мінімуму (1130 грн.); 6,05 грн. - доплата за понаднормативний стаж 1 рік (605,28* 1%); 68,16 грн. - зменшення за достроковий вихід на пенсію (6%).

Згідно з частиною 3 статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Верховний Суд України в постанові Пленуму «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 р. зазначив, що оскільки Конституція має вищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії, судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 8 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 18.07.2006 року по справі «Проніна проти України» та від 12.07.2016 року по справі «Петриченко проти України» констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції. При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначив, що у цих справах заявники звертались до національних судів з вимогою вирішити їх спори щодо пенсії з органами соціального забезпечення. Заявники посилались, зокрема, на положення ст. 46 Конституції України, заявляючи, що їх пенсії не повинні бути нижчими за прожитковий мінімум. Однак національні суди не вчинили жодної спроби проаналізувати позови з цієї точки зору, попри пряме посилання у кожній судовій інстанції. На думку Суду національні суди, цілком ігноруючи цей момент, хоча він був специфічним, доречним та важливим, не виконали свої зобов'язання щодо п. 1 ст. 6 Конвенції.

Враховуючи наведене, а також факт того, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не є стабільним і встановлюється щорічно бюджетним законодавством, а виплата пенсії не підлягає обмеженню строком, суд прийшов до висновку, що дії відповідача по виплаті пенсії позивачці в розмірі, який є нижчим ніж встановлено законом, є неправомірними, а отже позовні вимоги в частині визнання протиправною відмови відповідача у перерахунку та виплаті пенсії на рівні діючого прожиткового мінімуму встановленого законодавством України, а також в частині зобовязання відповідача провести перерахунок та виплатити різницю між прожитковим мінімумом, для осіб, які втратили працездатність та виплаченою позивачу пенсією за період з 18.04.2016 року підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобовязання відповідача в подальшому проводити нарахування пенсії в розмірі не нижче прожиткового мінімуму, встановленого законом, то суд вважає, що ця вимога є передчасною і не може бути на даний час предметом розгляду у суді, оскільки направлена на майбутнє, а тому в задоволенні цієї вимоги необхідно відмовити.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору.

Відповідно до статті 8 Закону «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

У відповідності до ст. 98 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя суму судового збору у розмірі 551,20 грн. на користь спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.8, 19, 46 Конституції України, ст. ст. 6, 9, 17-18, 60, 69-71, 99, 100, 158-163, 167 КАС України, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Визнати відмову ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжяздійснити перерахунок та підвищити розмір пенсії до рівня діючого прожиткового мінімуму встановленого законодавством України протиправною.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжяпровести перерахунок та виплатити різницю між прожитковим мінімумом, для осіб, які втратили працездатність та виплаченою ОСОБА_1 пенсією з 18 квітня 2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжядо спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна гривна 20 коп.)

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Добрєв М. В.