Справа № 335/9057/16-а
Суддя: Калюжна В. В.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/9057/16-а 2-а/335/302/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., при секретарі Ведмедьовій В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_2 міської ради № 73 від 19.02.2016 року „Про перейменування вулиці Героїв Сталінграду в місті Запоріжжі на вулицю Шкільну -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_2 міської ради № 73 від 19.02.2016 року „Про перейменування вулиці Героїв Сталінграду в місті Запоріжжі на вулицю Шкільну.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 19.02.2016 року ОСОБА_2 міська рада, керуючись Законом України „Про місцеве самоврядування в Україні, прийняла рішення № 73 „Про перейменування вулиці Героїв Сталінграду в місті Запоріжжі на вулицю Шкільну. Відповідно до пояснювальної записки до проекту рішення ОСОБА_2 міської ради проект рішення було підготовлено керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», на виконання протокольного доручення робочої групи з питань міської топоніміки від 30.10.2015 року враховуючи результати громадського обговорення.

Позивач вважає, що рішення ОСОБА_2 міської ради № 73 суперечить вимогам чинного законодавства України, виходячи з наступного.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження щодо підготовки і внесення на розгляд ради питань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту.

Вулиця „Героїв Сталінграду була названа на честь Сталінградської битви, яка була однією з важливих битв у Великій Вітчизняній війні та Другій світовій війні. На сьогодні назви, що пов'язані зі Сталінградською битвою, мають вулиці та майдани Парижу, Бордо, Гренобля, Ліможа, Ніцци (Франція), Брюсселя (Бельгія), Болоньї (Італія). На честь Сталінградської битви названа станція метро у Парижі.

Вищезазначене свідчить про те, що слово „Сталінград та його похідні у всьому світі повязуються з подіями Великої Вітчизняної війни та Другої світової війни, наслідками яких стало визволення України від нацистських окупантів.

Посилаючись на Закон України „Про присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій, позивач зазначає, що вулиці Героїв Сталінграду було присвоєно назву історичної події, та при її перейменуванні необхідно було керуватися нормами цього Закону.

Позивач зазначає, що в супереч ч. 1 ст. 5 та п. 7 ст. Закону України „Про присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій до проекту рішення ОСОБА_2 міської ради № 73 ОСОБА_2 міським головою подання про перейменування вулиці ОСОБА_3 не подавалося. Отже, на думку позивача ОСОБА_2 міська рада прийняла рішення про перейменування вулиці ОСОБА_3 без відповідного подання міського голови з порушенням визначеного Законом порядку.

На думку позивача колишня назва вулиці Шкільна ОСОБА_3 була пов'язана з опором та вигнанням нацистських окупантів з України, тому не підпадає під дію Закону України „Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 міська рада не мала підстав, встановлених Законом України „Про географічні назви, для перейменування вулиці ОСОБА_3, оскільки рішення ОСОБА_2 міської ради № 73 прийнято без урахування думки більшості населення м. Запоріжжя, тому не може вважатися законним.

Крім того, посилаючись на ч. 1 ст. 1 Закону України „Про увічнення перемоги над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років, відповідно до якої шанобливе ставлення до пам'яті про перемогу над нацизмом у Другій світовій війні 1939-1945 років, про ветеранів війни, учасників українського визвольного руху та жертв нацизму є священним обов'язком держави та громадян України, позивач вважає, що перейменування вулиці, назва якої пов'язана з перемогою у Великої Вітчизняної війни та у Другій світовій війні 1939-1945 років, є неповагою до памяті осіб, які приймали участь у війні, та до нього особисто, тим самим порушує його конституційні права.

У звязку з цим, Позивач просить суд визнання незаконним та скасувати рішення ОСОБА_2 міської ради № 73 від 19.02.2016 року „Про перейменування вулиці Героїв Сталінграду в місті Запоріжжі на вулицю Шкільну.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали адміністративний позов та просять його задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених у ньому.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Частина 2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 19.02.2016 року ОСОБА_2 міською радою було прийнято рішення за № 73 „Про перейменування вулиці Героїв Сталінграду в місті Запоріжжі на вулицю Шкільну.

Згідно з п. 41 ч. 1 ст. 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до п. 1 ст. 37 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження, як підготовка і внесення на розгляд ради питань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009 року визначено, що гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням міського голови від 02.07.2015 року № 180р „Про створення робочої групи по підготовці заходів, пов'язаних з виконанням Закону України від 09.04.2015 року „Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки створено робочу та затверджено порядок дій робочої групи, яким на виконання Закону України „Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки (а.с. 58) визначено, зокрема:

„Підготувати обґрунтовані пропозиції щодо нових назв об'єктів міського підпорядкування з урахуванням пропозицій громадських організацій (при підготовці переліку нових назв об'єктів міського підпорядкування врахувати культурні та історичні особливості Запорізького козацького краю, а також увічнення колишніх та сучасних видатних осіб, які здійснили вагомий внесок в розвиток Запоріжжя та України.

Для виконання вищезазначених завдань, робоча група, за необхідності, може ініціювати спільні засідання з робочою групою з питань міської топоніміки та запрошувати на свої засідання представників всіх зацікавлених сторін, посадових осіб виконавчих органів міської ради, а також спеціалістів підприємств, установ та організацій усіх форм власності.

Складені переліки об'єктів міського підпорядкування, які підлягають перейменуванню (з пропонованими новими назвами), та об'єктів монументального мистецтва, що підлягають демонтажу, надати до районних адміністрацій ОСОБА_2 міської ради (відповідно місць розміщення об'єктів) з метою організації проведення ними громадських обговорень та інформування населення.

Відкориговані переліки за результатами громадських обговорень винести на розгляд робочої групи з питань міської топоніміки для подальшої підготовки рішень ОСОБА_2 міської ради, при погодженні з постійними депутатськими комісіями, відповідно до Положення про робочу групу з питань міської топоніміки, затвердженого рішенням ОСОБА_2 міської ради від 24.06.2009 року №58.

Крім того, судом встановлено, що Розпорядженням міського голови від 14.08.2015 року №256р „Про організацію проведення громадського обговорення на виконання Закону України „Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки (а.с. 61) визначено організатором громадського обговорення під час розгляду питання перейменування районів, скверів, бульварів, вулиць, провулків, проїздів, проспектів, площ, майданів чи інших об'єктів топоніміки, назви яких містять у собі символіку тоталітарного режиму - районні адміністрації ОСОБА_2 міської ради.

Згідно пояснювальної записки голови районної адміністрації до проекту рішення ОСОБА_2 міської ради „Про перейменування вулиці Героїв Сталінграду в місті Запоріжжі на вулицю Шкільну (а.с. 77) цей проект рішення підготовлено керуючись Законом України „Про місцеве самоврядування в Україні на виконання протокольного доручення робочої групи з питань міської топоніміки від 30.10.2015 року, з урахуванням результатів громадського обговорення, та відповідно до якої, в результаті громадського обговорення громадськістю підтримано пропозицію відновлення історичної назви вулиці ОСОБА_3, шляхом перейменування її на вулицю Шкільну.

Розпорядженням міського голови від 24.12.2015 року № 459р (а.с. 62) було створено експертну групу для обговорення та надання пропозицій щодо перейменування районів, вулиць, площ та інших об'єктів топоніміки міста Запоріжжя відповідно до Закону України „Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки.

У результаті роботи члени експертної групи, розглянувши і обговоривши пропозиції громадськості, науковців, істориків, краєзнавців, жителів окремих вулиць, висновки робочої групи з питань декомунізації щодо перейменування міських топонімів, у своєму Висновку від 15.01.2016 року (а.с. 63) запропонували міському голові для подальшого прийняття рішення пропозиції нових назв, які враховують побажання громадськості міста, вимог законодавства, історію міста та історію козацького краю, новітню історію України, серед яких зазначено вул. ОСОБА_3, яку запропоновано перейменувати на вул. Шкільну.

В ході розгляду справи встановлено, що Першим заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради 03.02.2016 року було надано секретарю міської ради Подання, у якому він просив винести на розгляд міської ради питання про перейменування вулиці Героїв Сталінграду у місті Запоріжжя на вул. Шкільну (а.с. 76).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання повноважень, визначених Положенням про робочу групу з питань міської топоніміки, затвердженого рішенням ОСОБА_2 міської ради від 24.06.2009 року № 58 „Про робочу групу з питань міської топоніміки, робочою групою з питань міської топоніміки на засіданні 09.02.2016 року з питання: Затвердження пропозицій нових назв міських топонімів, які підлягають перейменуванню, за результатами громадських обговорень та висновків експертної групи (доповідачі голови районних адміністрацій ОСОБА_2 міської ради, заступник начальника управління внутрішньої політики, преси та інформації) одноголосно вирішено: затвердити перелік нових назв міських топонімів згідно додатку (додається), які підлягають перейменуванню, за результатами громадських обговорень та висновків експертної групи, зокрема вул. Героїв Сталінграду запропоновано перейменувати на вул. Шкільну, про що викладено у протоколі № 1 від 09.02.2016 року (а.с. 68).

Вищевикладені обставини дають підстави дійти висновку, що при підготовці та прийнятті оскаржуваного рішення міської ради було враховано пропозиції громадськості, науковців, істориків, краєзнавців, жителів окремих вулиць, висновки робочої групи з питань декомунізації щодо перейменування міських топонімів.

Крім того, Законом України „Про присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій визначено підстави та порядок присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності, які за ними закріплені, об'єктам права власності, які належать фізичним особам, імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій.

Як встановлено в ході розгляду справи назва вул. ОСОБА_3 та вул. Шкільна не є іменем (псевдонімом) фізичної особи, ювілейною та святковою датою, назвою і датою історичної події, у звязку з чим порядок щодо перейменування вулиць, встановлений Законом України „Про присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій не підлягає застосуванню в цьому випадку.

Відповідно пп. «є» п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України „Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки, символікою комуністичного тоталітарного режиму є символіка, що включає: назви областей, районів, населених пунктів, районів у містах, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, проспектів, площ, майданів, набережних, мостів, інших обєктів топоніміки населених пунктів, підприємств, установ, організацій, у яких використані імена або псевдоніми осіб, які обіймали керівні посади в комуністичній партії (посаду секретаря районного комітету і вище), вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік, працювали в радянських органах державної безпеки, а також назви СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік та похідні від них, назви, повязані з діяльністю комуністичної партії (включаючи партійні зїзди), річницями Жовтневого перевороту 25 жовтня (7 листопада) 1917 року, встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті (крім назв, повязаних з опором та вигнанням нацистських окупантів з України або з розвитком української науки та культури).

Дана норма розповсюджується на питання щодо перейменування вул. ОСОБА_3, в тому аспекті, що у її назві використано найменування ОСОБА_3 - міста, названого на честь ОСОБА_4 (1878 - 1953) - особи, яка обіймала керівні посади в комуністичній партії та вищих органах влади та управління СРСР.

Частиною 3 статті 2 КАС України, визначено, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Рішення ОСОБА_2 міської ради від 19.02.2016 року № 73 „Про перейменування вулиці Героїв Сталінграду в місті Запоріжжі на вулицю Шкільну було прийнято Відповідачем в межах наданих повноважень Законом України „Про місцеве самоврядування в Україні, у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, а також з урахуванням вимог Закону України „Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки.

Надаючи оцінку доводам позивача про те, що перейменування вулиці, назва якої пов'язана з перемогою у Великої Вітчизняної війни та у Другій світовій війні 1939-1945 років, є неповагою до памяті осіб, які приймали участь у війні, та до нього особисто, що порушує його конституційні права, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 171 КАС України, якою встановлені особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб'єктів владних повноважень, право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Пунктом 21 Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року „Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ визначено, що судам слід мати на увазі, що за правилами частини другої статті 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи - суб'єкти правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто, особа (позивач) повинна довести факт застосування до неї оскаржуваного нормативно-правового акта або те, що вона є суб'єктом відповідних відносин, на які поширюється дія цього акта. Суд не може давати оцінку таким обставинам при відкритті провадження в адміністративній справі, а тому не має права відмовити у відкритті провадження у справі чи повернути позовну заяву з посиланням на частину другу цієї статті, якщо особа своє звернення обґрунтовує необхідністю захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Приписи зазначеної частини можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, якщо суд встановить, що оскаржуваний акт до особи не застосовувався і вона не перебуває у відносинах, до яких цей акт може бути застосовано. У такому разі суд не проводить перевірку нормативно-правового акта на предмет його протиправності (законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили).

Позивачем у позовній заяві та під час розгляду справи у судовому засіданні не наведено, які правовідносини публічного характеру, що є предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства, існували у нього з Відповідачем, як субєктом владних повноважень на час винесення оскаржуваного рішення, та, які права, свободи чи інтереси Позивача в аспекті публічно-правових відносин порушено Відповідачем.

Доводи позивача щодо порушення його права як громадянина України, наданого Конституцією України та Законом України „Про місцеве самоврядування, шляхом обмеження можливості реалізувати своє право заявити позицію у питанні перейменування вулиць, відсутності загальноміського обговорення даного питання, що не дало позивачу можливості безпосередньо прийняти участь у місцевому самоврядуванні, суд вважає необґрунтованими та не підтвердженими матеріалами справи.

Вирішуючи позовні вимоги щодо порушення конституційних прав позивача, суд враховує правову позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні № 19-рп/2011 від 14.12.2015 року, у якій зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Одночасно з посиланням позивача, як на правову підставу його прав безпосередньо прийняти участь у місцевому самоврядуванні, на ч. 1 ст. 3 Закону України „Про місцеве самоврядування, відповідно до якої, громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад, суду не надано жодних даних, з урахуванням яких можливо дійти висновку, що Відповідачем під час ухвалення оскаржуваного рішення було вчинено дії або допущено бездіяльність, що порушують особисті права позивача та обмежили його право приймати участь у його прийнятті як члена територіальної громади.

Таким чином, враховуючи правову позицію Верховного суду України, викладену у Постанові від 10.04.2012 року (№21-1115во10) про те, що „суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням, суд вважає, що під час розгляду справи судом не встановлено обєктивних підстав для висновку, що рішення Відповідача призвело або могло призвести до порушень законних прав та інтересів Позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_2 міської ради № 73 від 19.02.2016 року „Про перейменування вулиці Героїв Сталінграду в місті Запоріжжі на вулицю Шкільну є необґрунтованими та недоведеними, у звязку з чим не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11, 69-72, 161-163, 171 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_2 міської ради № 73 від 19.02.2016 року „Про перейменування вулиці Героїв Сталінграду в місті Запоріжжі на вулицю Шкільну залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення цієї постанови, а якщо постанову було прийнято згідно з частиною третьою статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови виготовлено 25 листопада 2016 року.

Суддя: В.В. Калюжна