Справа № 613/1088/16-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 р.Справа № 613/1088/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Мороз Є.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Мороз С.П.

представника відповідача - Бондаренко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 11.10.2016р. по справі № 613/1088/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Богодухівського районного з адміністративним позовом до Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненадання йому інформації, надання неповної та недостовірної інформації, зазначеної ним у запиті від 01.08.2016 року;

- зобов'язати відповідача надати позивачу повну та достовірну інформацію, зазначену у його запиті, а саме надати належним чином засвідчену інформацію: копії договору оренди земельної ділянки водного фонду кадастровий НОМЕР_1 від 09.07.2013 року між ФОП ОСОБА_5 та Шарівською селищною радою; інформацію щодо того, які заходи здійснені головою селищної ради зі стягнення на користь бюджету Шарівської селищної ради суми заборгованості з ФОП ОСОБА_5 за три роки за договором оренди земельної ділянки водного фонду від 09.07.2013 року у зв'язку з прийняттям Шарівською селищною радою рішення №113-УІІ від 12.07.2016 року про дострокове розірвання цього договору оренди; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені позивачем.

Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2016 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, позивач просить постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції приписів ст. 126 Земельного кодексу України, Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст. 182 Цивільного кодексу України. Вказує, що відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з 01.01.2013 органи державної реєстрації стали проводити державну реєстрацію не договорів, а речових прав. Отже 09.07.2013 договір оренди земельної ділянки водного фонду вже не потребував державної реєстрації та був чинним з моменту його підписання між сторонами. Крім того, зазначає, що рішення Шарівської селищної ради №113-УІІ від 12.07.2016 року про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки водного фонду кадастровий НОМЕР_1 від 09.07.2013 року свідчить про існування цього договору у відповідача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, пояснення представників відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга (не) підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідь Шарівського селищного голови на запит позивача від 01.08.2016 року є достатньою, повною та об'єктивною.

Переглянувши рішення суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України визначено, держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

За змістом статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 року № 2939-VI .

Відповідно до статті 1 Закону № 2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, за цим визначенням можна виокремити такі ознаки публічної інформації: 1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством; 2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація; 3) така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації; 4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків; 5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень.

У разі відсутності перелічених ознак в інформації, така інформація не належить до публічної.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків та знаходилась у володінні суб'єкта владних повноважень, розпорядника публічної інформації,

Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Згідно ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 22 вказаного Закону, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Частиною 5 статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Під час судового розгляду справи встановлено та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що 01 серпня 2016 року ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 19, 20 Закону країни "Про доступ до публічної інформації" подано до Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області запит на інформацію, в якому просив надати йому належним чином завірену інформацію:

- копію договору оренди земельної ділянки водного фонду кадастровий номер НОМЕР_1 від09.07.2013 року між ФОП ОСОБА_5 та Шарівською селищною радою;

- які заходи здійснені головою селищної ради зі стягнення на користь бюджету Шарівської селищної ради суми заборгованості з ФОП ОСОБА_5 за три роки за договором оренди земельної ділянки водного фонду від 09.07.2013 року у зв'язку з прийняттям Шарівською Селищною радою рішення №113-УІІ від 12.07.2016 року про дострокове розірвання договору оренди.

03 серпня 2016 року Шарівською селищною радою Богодухівського району Харківської області надано відповідь № 02-32/14, в якій повідомлено заявника, що:

- надати копії договору оренди земельної ділянки водного фонду кадастровий номер НОМЕР_1 від 09.07.2013 між ФОП ОСОБА_5 та Шарівською селищною радою не є можливим в зв'язку з його відсутністю, оскільки договір, який був підписаний селищним головою відповідно до рішення XXX сесії УІ скликання від 17 червня 2013 №_370-УІ "Про надання в оренду земельної ділянки водного фонду (ставка) розташованої в смт. Шарівка ФОП ОСОБА_5" не пройшов державну реєстрацію і не набув чинності;

- стосовно заходів, які здійснювались головою селищної ради зі стягнення на користь бюджету Шарівської селищної ради суми заборгованості з ФОП ОСОБА_5 за три роки за договором оренди земельної ділянки водного фонду від 09.07.2013 у зв'язку з прийняттям Шарівською селищною радою рішення № 113-УІІ від 12.07.2016 про дострокове розірвання цього договору оренди, то вони не проводилися в зв'язку з відсутністю самої заборгованості, так, як земельна ділянка водного фонду кадастровий номер НОМЕР_1, 20,6315 га, обумовлена в Вашому запиті, в оренду не була передана, і вищезазначене рішення селищної ради №113-УІІ від 12.07.2016 року " Про припинення права оренди земельної ділянки водного фонду та розірвання договору оренди земельної ділянки водного фонду укладеного між Шарівською селищною радою та ОСОБА_5 за згодою сторін " було прийняте з урахуванням цього факту, та за змістом визначає "1. Достроково розірвати договір оренди земельної ділянки водного фонду від 9 липня 2013 року, надану відповідно до рішення XXX VI скликання від 17 червня 2013 року «Про надання в оренду земельної ділянки водного фонду (ставка), розташованої в смт Шарівка ФОП ОСОБА_5», який не набув чинності в зв'язку з непроходженням його реєстрації в установленому законом порядку, за згодою сторін.", та не містить жодних зобов'язань селищного голови щодо здійснення, яких би то не було стягнень, відповідно питання відшкодування коштів на користь бюджету селищної ради за майно , яке не орендувалося є безпідставним, а вищезазначена посадова особа у своїй діяльності керуються Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні ", іншими законодавчими та нормативними актами, що обумовлюють їх діяльність, Конституцією України, згідно якої ( ст.19 ) правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією України та законами України.

Таким чином, Шарівською селищною радою Богодухівського району Харківської області з дотриманням строку встановленого ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" надано відповідь на запит позивача із обсягом запитуваної інформації, якою володіє відповідач.

З приводу доводів позивача щодо надання відповідачем неповної та неправдивої інформації на запит, оскільки реєстрація договорів оренди з 01.01.2013 не є обов'язковою, а тому договір оренди земельної ділянки водного фонду кадастровий номер НОМЕР_1 від 09.07.2013 укладений між ФОП ОСОБА_5 та Шарівською селищною радою не підлягав реєстрації, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України).

Згідно ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Аналіз наведених норм свідчить, що право особи на оренду земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації відповідного права на підставі договору оренди землі.

Колегія суддів зазначає, що з набранням чинності Закон України від 11.02.2010р. № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України», яким стаття 18 та стаття 20 Закону України «Про оренду землі» виключені, а стаття 6 доповнена пунктом 5, згідно з яким право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до Закону. Так само, вказаним законом із статті 640 Цивільного кодексу України виключено вимогу щодо реєстрації правочину.

Таким чином, колегія суддів погоджується з твердженнями позивача, що з 01.01.2013 року проводиться реєстрація права оренди, а не самого договору.

Водночас, ст. 17 Закону України "Про оренду землі", передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Як вбачається з наданої до суду апеляційної інстанції копії договору оренди від 09.07.2013 укладеного між ФОП ОСОБА_5 та Шарівською селищною радою, сторони домовились, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (п. 20 Договору). Також сторони домовились, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с. 125-127).

Під час судового розгляду справи відповідач наполягав на тому, що всі чотири примірники вищезазначеного договору оренди від 09.07.2013 були передані ФОП ОСОБА_5 для реєстрації договору у Реєстраційній службі Богодухівського районного управління юстиції в Харківській області. Договір оренди реєстрації не пройшов та до Шарівської селищної ради повернутий не був. Всі примірники договору залишились у Реєстраційній службі.

На підтвердження вказаних обставин представником відповідача надано пояснювальні записки селищного голови УІ скликання Шарівської селищної ради від 22.11.2016, в який, окрім вищезазначеного, вказано, що за зверненнями та запитами громадян, інших запитувачів, копія вищезазначеного договору за період з часу його підписання та перебування її на посаді не надавалася, але з текстом договору, за його макетом, були ознайомлені депутати селищної ради та всі бажаючі без винятку; пояснення ФОП ОСОБА_5 від 24.10.2016 в яких, зокрема, зазначено, що ним було отримано відмову у реєстрації зазначеного договору оренди. Всі примірники договору залишились у Реєстраційній службі.; рішення Державної реєстраційної служби України від 28.11.2013 № 8832/65-15-13 в якому повідомлено, що державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_6 прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.11.2013 № 7963887 та копію цього рішення; відповідь на запит Голови громадської організації "Справедливість закону" ОСОБА_7 від 13.08.2013, в якій такої зазначено, що договір оренди земельної ділянки на даний час перебуває на реєстрації в Державній реєстраційній службі, але після надходження його в селищну раду (після реєстрації) копію договору буде надано; відповідь Сектору Державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області від 21.11.2016 № 01-16/67 надану на запит Голови Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, в якому повідомлено, що в секторі відсутня посадова особа яка має право доступу до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що унеможливлює надати вичерпної відповіді стосовно реєстрації договорів оренди земельної ділянки водного фонду розташований в смт. Шарівка Богодухівського району Харківської області (а.с. 142-151).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

До апеляційної скарги позивачем було надано клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, оскільки останні володіють інформацією щодо існування у Шарівській селищній раді Богодухівського району Харківської області договору про оренду земельної ділянки, укладеного між відповідачем та ФОП ОСОБА_5, яку вони бачили та оглядали у кабінеті колишнього селищного голови вищенаведеної селищної ради ОСОБА_9 Вказане клопотання було підтримано позивачем і його представником в судовому засіданні 29.11.2016 та задоволено колегією суддів. Також судом апеляційної інстанції задоволено клопотання представника відповідача про допит в якості свідка колишню селищну голову Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області ОСОБА_9 для повного з'ясування обставин, з приводу яких надано свідчення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Вказаних свідків було допитано колегією суддів в судовому засіданні 29 листопада 2016 року.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що він є головою Громадської організації "Справедливість закону". 08.08.2013 у відповідності до ст.ст. 19, 20 Закону країни "Про доступ до публічної інформації" було надіслано запит Голові Шарівської селищної ради про надання на адресу Громадської організації "Справедливість закону" копію договору оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер НОМЕР_1, 20 га (земельна ділянка під ставком), а також надати можливість ознайомитись з матеріалами технічної документації, які були надані для укладення договору. На вказаний запит йому було надано відповідь, що він у будь-який час може прибути до Шарівської селищної ради для ознайомлення із вказаними документами. У приймальний час він разом із позивачем по справі - ОСОБА_1, зайшли до приміщення селищної ради в якому перебували голова ради, на той час, ОСОБА_9 та ОСОБА_8. Згідно його запиту від 03.08.2013 ОСОБА_9 було надано документи, що стосуються вищезазначеної земельної ділянки. Вказує, що він попросив ОСОБА_9 надати йому копію договору оренди вищезазначеної земельної ділянки, однак, отримав відповідь про неможливість надання копії цього договору, підписаного сторонами, через недотримання процедури його реєстрації, вказавши, що вона може надати його ксерокопію лише без підписів, тільки текст. Свідок ОСОБА_7 зазначив, що підписаний оригінал цього договору оренди від 09.07.2013 він бачив, як і особі, які були там присутні - ОСОБА_10, ОСОБА_8 та, відповідно, ОСОБА_9 ОСОБА_9 було надано йому лише текст договору, примірник без підписів, реквізитів та печаток.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що він був депутатом Шарівської селищної ради на час знаходження разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на прийомі у голови селищної ради - ОСОБА_9 у 2013 році під час якого попросили надати копію договору оренди земельної ділянки ставка, укладеного з ОСОБА_5. ОСОБА_9 показала їм оригінал договору оренди. На запити суду свідок надав відповідь, що копію договору оренди, під час перебування його у приймальні, не робили та оригінал цього договору він не бачив. Які надавали документи для ознайомлення, окрім договору оренди, не пам'ятає. Зазначив, що в подальшому ним було отримано копію цього договору, яким чином він не пам'ятає.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що ОСОБА_5 були підписані всі примірники договору оренди земельної ділянки від 09.07.2013 року, після чого вони були передані ОСОБА_5 для подальшої реєстрації. Зазначила, що після цього оригінал договору до селищної ради не повертався, що нею надавався для ознайомлення лише макет договору роздрукований з комп'ютеру всім бажаючим ознайомитись зі змістом договору. ОСОБА_7 під час знаходження у приймальні була зроблена фотокопія технічної документації, а не договору оренди.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлені у справі обставини, проаналізувавши досліджені під час розгляду справи надані сторонами докази у їх сукупності, колегією суддів не встановлено наявність у розпорядженні відповідача оригіналу договору оренди земельної ділянки водного фонду кадастровий НОМЕР_1 від 09.07.2013 року, укладеного між ФОП ОСОБА_5. та Шарівською селищною радою, на час звернення позивача із запитом про надання публічної інформації від 01.08.2016.

Крім того, під час судового розгляду справи встановлено та не заперечувалось відповідачем, що право оренди земельною ділянкою на підставі вищезазначеного договору від 09.07.2013 за ФОП ОСОБА_5 не зареєстровано у встановленому законом порядку, а тому він не набув права користування вказаною земельною ділянкою кадастровий НОМЕР_1. За таких обставин, відповідь відповідача на друге питання запиту ОСОБА_1 щодо відсутності правових підстав для стягнення на користь бюджету Шарівської селищної ради суми заборгованості з ФОП ОСОБА_5 за три роки за договором оренди земельної ділянки водного фонду від 09.07.2013, є обґрунтованою та правомірною.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем було надано повну та обґрунтовану відповідь щодо питань викладених у запиті позивача від 01.08.2016, враховуючи наявну у розпорядженні відповідача інформацію, з дотриманням строку і порядку встановленого Законом України "Про доступ до публічної інформації", а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 11.10.2016р. по справі № 613/1088/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 06.12.2016 р.