Справа № 814/1582/16
Суддя: Князєв В.С.
Дата ухвалення: 2016-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

02 грудня 2016 року Справа № 814/1582/16

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Князєва В.С., суддів Марича Є.В, Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Западнюк К.А.,

представника позивача: ОСОБА_2.,

представника відповідача: Сабіров Р.Ф.,

представника третьої особи: Андрущенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

адміністративним позовомОСОБА_5, АДРЕСА_1
до відповідачаНаціональної поліції України, вул. Академіка Богомольця, 10, Мсп601, Центральна Частина Києва, м. Київ, 01601
третя особаДепартамент захисту економіки Національної поліції України, вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601
провизнання протиправним та скасування наказу від 13.07.2016р. № 501 о/с, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_5, звернувся до суду з адміністративним позовом до Національної поліції України (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 13.07.2016 року № 501 о/с щодо звільнення ОСОБА_5 зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_5 службі в поліції на посаді перуповноваженого управління захисту економіки в Миколаївській області з 14.07.2016 року;

- стягнути на користь ОСОБА_5 з Національної поліції України середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.07.2016 року по день постановлення рішення суду.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідачем не надано жодного доказу невідповідності ним займаній посаді, отже наказ про його звільнення прийнято за відсутності фактичних підстав.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував та зазначив, що оскаржуваний наказ узгоджується з вимогами законодавства і прийнятий відповідно до обставин справи, отже є правомірним. Третя особа в письмових запереченнях зазначила, що рішення щодо невідповідності позивачем займаній посаді прийняте з урахуванням усих обставин, що мали значення для його прийняття, та грунтується на вимогах Інструкції про проведення атестування поліцейських.

В судовому засіданні представники відповідача та третьої особи просили в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_5 працював в органах внутрішніх справ з 2004 року. Відповідно до наказу від 11.11.2015 року № 176 о/с позивача було призначено оперуповноваженим управління захисту економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Наказом Національної поліції України від 20.11.2015 року № 210 о/с було призначено проведення атестування поліцейських ряду органів, в тому числі регіональних департаментів захисту економіки.

Відносно позивача було проведено атестування, та відповідно до рішення (висновку) центральної атестаційної комісії № 8 від 29.02.2016 року його було визнано таким, що займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Не погоджуючись з рішенням (висновком) атестаційної комісії, позивач оскаржив його до центральної апеляційної атестаційної комісії № 1, яка оскаржуване рішення залишила в силі.

Оцінюючи доводи позивача про неправомірність проведення щодо нього атестування поліцейського, суд виходить із такого.

Відповідно до статті 57 Закону України «Про національну поліцію», атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Пунктом 3 частини 2 зазначеної статті передбачено, що атестування поліцейських проводиться в тому числі для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Наказом голови Національної поліції України від 20.11.2015 року № 210 о/с було прийнято рішення про проведення атестування поліцейських - працівників визначених органів поліції, без зазначення конкретного переліку осіб, щодо яких планується провести атестування та підстав атестування безпосередньо щодо позивача. Такі дії, на думку суду, не відповідають положенням статті 57 Закону України «Про національну поліцію».

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 року № 1465 була затверджена Інструкція про проведення атестування поліцейських (надалі - Інструкція) (із наступними змінами).

Даний нормативний акт є чинним на момент розгляду справи, а отже підлягає застосуванню судом.

Щодо доводів позивача про те, що процедура проведення атестування поліцейських, визначена законом «Про національну поліцію» та Інструкцією суперечить іншим нормативним актам з питань проведення атестування суд відзначає, що положення статті 12 Закону України «Про професійний розвиток працівників» є загальними щодо регулювання відносин із атестування працівників, не суперечать положенням Закону «Про національну поліцію», а тому поширюються на відносини із атестування поліцейських.

Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади з особливими функціями, спеціальним статусом поліцейського, а також спеціальним правовим регулюванням служби у поліції. Тому Закон «Про національну поліцію» та Інструкція є спеціальними нормативними актами, які застосовуються у випадку протиріччя норм цих нормативних актів та загальних норм із відповідних питань.

Позивач погодився на проведення атестування щодо нього шляхом явки для його проведення, заповнення анкети, участі у тестах, співбесідах, тощо.

Аналізуючи результати атестування щодо позивача, викладені у формі рішення атестаційної комісії суд приходить до наступного.

Як визначено пп. 2 п. 2 розділу 2 Інструкції, атестаційні комісії створювалися у організаційній формі «атестаційні комісії органів поліції», персональний склад якої затверджувався наказом керівника відповідного органу. Отже відповідачем по даній справі є відповідний орган поліції, саме для якого (а не для комісії, яка вже припинила свою діяльність) рішенням суду безпосередньо створюються права та обов'язки.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із п. 10 Інструкції, з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

Мінімальний бал за проведеним тестуванням Інструкцією визначено наступним чином: 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення.

Отже тестування є обов'язковою складовою при перевірці відповідності поліцейського займаній посаді, яка враховується при встановленні результатів атестування.

Згідно з п. 11 Інструкції, атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Відповідно до п. 16 Інструкції атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Отже суд вважає, що атестаційна комісія повинна дати оцінку особі поліцейського, виходячи із сукупності зазначених критеріїв, а в своєму рішенні повинна мотивувати свої висновки із посиланням на відповідні факти та докази, що їх підтверджують.

За результатами тестування позивач отримав наступні бали: 29 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест), та 38 балів за тестом на загальні здібності та навички.

Відповідачем не було визначено, якому саме критерію не відповідає позивач, та, відповідно, чому саме неможливо продовження його служби в органах Національної поліції України.

В ході розгляду справи суб'єкт владних повноважень, на якого покладено тягар доказування в адміністративному судочинстві, також не навів мотивів та не надав доказів на обґрунтування рішення про те, що позивач не відповідає займаній посаді за вище вказаними критеріями.

Відповідно до п. 15 Інструкції, атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Отже, встановивши невідповідність поліцейського займаній посаді, комісія може прийняте одне із двох рішень: або вважати поліцейського таким, що підлягає звільненню, або таким, що підлягає переміщенню на нижчу посаду.

Вибір конкретного рішення в кожній атестаційній справі є дискреційним повноваженням відповідної комісії, яка приймає його, виходячи із конкретних обставин.

В даному випадку комісія вирішила, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про службову невідповідність позивача, крім висновків атестаційної комісії.

В той же час суд не може вважати висновки атестаційної комісії щодо позивача такими, що відповідають критеріям обґрунтованості.

Європейського суд з прав людини неодноразово висловлював свою позицію щодо «принципу правової визначеності», відповідно до якого особа, здійснюючи правомірну поведінку повинна мати можливість передбачати правові наслідки такої правової поведінки, чітко визначені законом.

В даній справі, позивач, маючи позитивні результати проведеного тестування, позитивні характеристики, викладені в атестаційних матеріалах, повинен був розраховувати на позитивне проходження процедури перевірки у вигляді атестування поліцейських на підставі критеріїв і процедур, визначених чинних законодавством.

В висновках комісії не зазначені конкретні факти, які б свідчили про службову невідповідність позивача. Відповідних доказів суду також не надано.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Суд також бере до уваги що, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на зазначену норму під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, перевіряють їх відповідність усім зазначеним вимогам статті 2 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин позов слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 158 - 163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 13.07.2016 року № 501 о/с в частині звільнення ОСОБА_5 зі служби в поліції.

3. Поновити ОСОБА_5 на службі в поліції на посаді оперуповноваженого управління захисту економіки в Миколаївській області.

4. Стягнути з Національної поліції України на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію за час вимушеного прогулу з 13.07.2016 року до дати винесення судового рішення у розмірі 22051,18 грн. без відрахування податків та зборів та без врахування стягнення середнього заробітку умежах суми стягнення за один місяць.

5. Стягнути з Національної поліції України на користь ОСОБА_5 середній заробіток у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 5788,46 грн. без відрахування податків та зборів.

6. Допустити постанову до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_5 на службі в поліції на посаді оперуповноваженого управління захисту економіки в Миколаївській області.

7. Допустити постанову до негайного виконання в частині стягнення з Національної поліції України на користь ОСОБА_5 середній заробіток у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 5788,46 грн. без відрахування податків та зборів.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Князєв В.С.

Суддя Біоносенко В.В.

Суддя Марич Є.В.

Постанова оформлена у відповідності до ст. 163 КАС України

та підписана суддею 07 грудня 2016 року.