Справа № 826/14049/16
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

06 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Ганечко О.М.,

суддів: Літвіної Н.М., Коротких А.Ю.,

за участю секретаря: Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Апрітек" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.09.2016 року у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства "Апрітек" до Міністерства юстиції України, третя особа ТОВ "СТЕССО" про скасування наказу, та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство "Апрітек" звернулося з позовом до Міністерства юстиції України, третя особа ТОВ "СТЕССО" про скасування наказу, та зобов'язання вчинити дії.

Також позивачем подано клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 30.08.2016 року №2596/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень"; заборони державному реєстратору вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно об'єкту нерухомого майна.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.09.2016 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити подане клопотання.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленим, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також, якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Правова позиція щодо даного питання висловлена в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також у Постанові Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», за змістом яких, при розгляді заяв про забезпечення позову, суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Крім того, обов'язковою умовою для застосування судом заходів забезпечення адміністративного позову є надання заявником доказів: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливості без вжиття таких заходів захистити ці права, свободи та інтереси; необхідності докладання значних зусиль та витрат для їх відновлення; очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Натомість, належних доказів, які б відповідали вимогам, передбаченим ст.70 КАС України, надано до суду не було. Апелянт в апеляційній скарзі не навів доводів, які б вказували на явну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову. Суд апеляційної інстанції вказує на те, що предметом позову є безпосередньо наказ Міністерства юстиції України №2596/5 від 30.08.2016 року «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», а не питання права власності на об'єкт нерухомого майна.

Колегія суддів зауважує, що на момент розгляду справи на вищевказаний об'єкт - нежитловий будинок накладено арешт ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва по справі №755/10128/16-к від 01.07.2016 року, з забороною на його відчуження (а.с.56-61). Доказів про скасування чи закінчення строку дії вказаної ухвали слідчого судді матеріали справи не містять.

Відтак, забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 30.08.2016 року №2596/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень"; заборони державному реєстратору вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно об'єкту нерухомого майна є недоцільним, з огляду на існування рішення суду, яке містить заборону на відчуження такого об'єкту, та про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, та що підтверджується наданим витягом (а.с.73-74).

Стосовно доводів апелянта щодо можливості настання реальної загрози порушення його прав, то суд критично оцінює такі посилання, оскільки вони є суб'єктивними та не підтверджені належним чином. Відповідно, колегія суддів позбавлена можливості встановити існування такої загрози.

Дослідивши відокремлені матеріали справи, судом апеляційної інстанції не виявлено можливості настання непоправних чи інших негативних наслідків для Дочірнього підприємства "Апрітек"

Колегія суддів критично ставиться до обґрунтувань в апеляційній скарзі, оскільки апелянтом не вказано в зв'язку з чим неможливо буде повернути зазначений об'єкт, а доводи про обставини, які на думку апелянта теоретично можуть мати місце в майбутньому не є належним доказом настання непоправних наслідків, в розумінні ст.70 КАС України.

Щодо інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №73723943 від 23.11.2016 року, яка надана апелянтом в судовому засіданні на підтвердження своїх аргументів, то суд апеляційної інстанції не вважає таку довідку належним доказом, з огляду на те, що вказана довідка містить інформацію, згідно якої право власності ТОВ «СТЕССО» на вказаний об'єкт припинено. Крім того, надана довідка містить інформацію про вид обтяження: арешт нерухомого майна.

Згідно ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності обґрунтованих обставин, що ускладнять виконання судового рішення, та неможливості достеменно встановити можливість порушення прав та інтересів апелянта без вжиття таких заходів, відповідно судом першої інстанції було правомірно відмовлено в задоволенні поданого клопотання.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі від 23.09.2016 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Апрітек" залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.09.2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: Н.М. Літвіна

А.Ю. Коротких

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Літвіна Н. М.

Коротких А. Ю.