Справа № 813/1625/16
Суддя: Дулебко Н. І.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 813/1625/16
пр.№ 2-а/464/290/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого - судді Дулебка Н.І.,

секретар - Кріль Х.О.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Устименко Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Рудненської селищної ради, за участі третьої особи - Львівської обласної ради, про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача Рудненської селищної ради, в якому просила визнати незаконними дії відповідача щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,08 га для будівництва та обслуговування жилого будинку в селищі Рудно, в межах району проектованої забудови (обмежується вулицями Лесі Українки та Івана Франка); зобов'язати відповідача у передбаченому Земельним кодексом України порядку розглянути на пленарному засіданні сесії селищної ради питання щодо надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,08 га для будівництва та обслуговування жилого будинку в селищі Рудно, в межах району проектованої забудови (обмежується вулицями Лесі Українки та Івана Франка).

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 17.03.2016 звернулася до відповідача з письмовою заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,08 га для будівництва та обслуговування жилого будинку в селищі Рудно, в межах району проектованої забудови (обмежується вулицями Лесі Українки та Івана Франка). До заяви було долучено копії паспорта та ідентифікаційного номера, витяг з публічної кадастрової карти України, а також графічний додаток, на якому видно місцезнаходження та орієнтована площа земельної ділянки. 29.03.2016 отримала лист від 24.03.2016, підписаний селищним головою смт. Рудно І.Форманчуком, з якого вбачається, що спеціаліст з питань містобудування смт. Рудно розглянув її звернення та одноособово вирішив повернути таке у зв'язку з відсутністю необхідних документів, при цьому, самого звернення та долучених документів до листа не додано. Такі дії Рудненської селищної ради вважає незаконними, такими, що спрямовані на порушення її конституційного права на безоплатне одержання земельної ділянки у власність.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, надав пояснення про те, що відмова ОСОБА_3 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є незаконною, оскільки така надана з порушенням процедури розгляду відповідної заяви. Ствердив, що розгляд заяви проведено одноособово неуповноваженою на це особою, задоволення чи відмова в розгляді такої заяви повинна прийматися у формі рішення. Зазначив, що відмова в розгляді такої заяви з підстав неподання документів, перелік яких передбачений ст. 50 Закону України «Про землеустрій», суперечить нормам законодавства. Лише у випадку належного розгляду звернення з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, заявник надає на другу сесію перелік документів, передбачений ст. 50 Закону України «Про землеустрій», з метою отримання земельної ділянки у власність. Вказав, що єдиною підставою для відмови у розгляді такого звернення є невідповідність місця розташування бажаної земельної ділянки Генеральному плану, однак, на Генеральному плані, долученому представником відповідача, жодних даних, які підтверджують невідповідність місця знаходження такої ділянки немає. Просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Устименко Н.П. у судовому засіданні позов не визнала з підстав, що викладені у письмових запереченнях. Зазначила, що твердження сторони позивача про одноособове вирішення питання про надання земельної ділянки є безпідставним, оскільки відповідь, яка була надана позивачу спеціалістом з питань містобудування жодним чином не вирішує питання по суті, а лише вказує на необхідність подання документів, які потрібні для об'єктивного розгляду звернення. Вказала, що позивач повторно з заявою та належним переліком документів до селищної ради не зверталася. Просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

У судове засідання представник третьої особи Мельник А.П. не з'явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. У судовому засіданні від 28.10.2016 при вирішенні спору покладався на розсуд суду. Додатково зазначив, що жодна посадова особа органу місцевого самоврядування не вправі вирішувати ті питання, які належать до виключної компетенції, зокрема, сесії селищної ради. Зазначив, що заява позивача на розгляд сесії селищної ради не надходила, відповідно жодного рішення прийнято не було. Вважає, що оскільки позивачем у заяві зазначено орієнтовну площу та місце розташування земельної ділянки, до заяви долучено витяг із публічної кадастрової карти України, на якому позначено бажане місце розташування земельної ділянки, відтак, підстав для повернення позивачу такої заяви у зв'язку з ненаданням ряду документів, свідчить про недотримання відповідачем при розгляді заяви процедури, передбаченої ст. 118 Земельного кодексу України.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 118 Земельного кодексу України регламентовано порядок передачі земель комунальної власності безоплатно у власність фізичних осіб.

Так, згідно з ч. 1 цієї статті, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. (ч. 2 ст. 118 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Судом встановлено, що 17.03.2016 ОСОБА_3 звернулася до Рудненської селищної ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,08 га для будівництва та обслуговування жилого будинку в селищі Рудно, в межах району проектованої забудови (обмежується вулицями Лесі Українки та Івана Франка). При цьому, вказала бажане місце розташування земельної ділянки, позначене нею на графічних матеріалах, долучених до заяви (а.с. 8, 9).

24.03.2016 листом за підписом селищного голови Рудненської селищної ради І.Форманчука позивачу надано відповідь про те, що спеціаліст з питань містобудування смт. Рудно, розглянувши її звернення від 22.03.2016 №М-201 про надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку на території смт. Рудно, повідомляє, що в наданому пакеті документів відсутні наступні документи: викопіювання з Генерального плану смт. Рудно (М 1:500) з позначеним місцем розташування відповідної земельної ділянки; належно завірені копії документів, що посвідчують право на будівлі чи споруди, якщо такі розташовані на вказаній земельній ділянці; довідка Відділу Держегеокадастру у м. Львові Львівської області про правовий статус відповідної земельної ділянки; довідка Відділу Держгеокадастру у м. Львові Львівської області про неволодіння земельними ділянками за відповідним цільовим призначенням. Крім цього, повідомлено про замовлення розроблення нового Генерального плану смт. Рудно, у Генеральному плані затвердженому у 1994 році, відсутня інформація про вільні земельні ділянки, що можуть бути використані для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку на території смт. Рудно. У зв'язку з цим, звернення повернуто позивачеві (а.с. 11).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про звернення громадян», під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно з змістом ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, до повноважень яких належить розгляд заяв, зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ст. 59 вищевказаного закону, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За змістом ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відтак, законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Встановлено, що позивачем при звернені до відповідача з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до такої долучено графічні матеріали, на яких відображене бажане місцезнаходження земельної ділянки, у заяві зазначено цільове призначення такої ділянки та її орієнтовні розміри.

Як видно з листа Рудненської селищної ради та письмових заперечень на позов, повернення позивачу звернення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки аргументоване тим, що до заяви не додано переліку документів, який затверджений рішенням Рудненської селищної ради №224 від 11.11.2011 «Про затвердження переліку документів для розгляду заяв про надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва в смт. Рудно» (а.с. 49, 50).

Таким чином, відповідач протиправно та необґрунтовано відмовив позивачеві у наданні такого дозволу, з підстав, що не передбачені Земельним кодексом України, вказуючи на те, що до заяви не долучено необхідні документи.

Крім цього, щодо посилання відповідача на ст. 50 Закону України «Про землеустрій», як на підставу для надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень вказаної статті, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають:

- завдання на розроблення проекту землеустрою;

- пояснювальну записку;

- копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності);

- рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом);

- письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду;

- довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями;

- матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);

- відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

- копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва III - V категорії складності, які розташовані на земельній ділянці;

- розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);

- розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);

- акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки);

- акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки);

- перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

- викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

- кадастровий план земельної ділянки;

- матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки);

- матеріали погодження проекту землеустрою.

Разом з тим, ст. 118 Земельного кодексу України не передбачено обов'язку особи, яка подає клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, подавати документи, перелік яких визначений ст. 50 Закону України «Про землеустрій», а вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею відповідачу забороняється.

За таких обставин, посилання відповідача на необхідність надання таких документів, як на підставу для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, є незаконним.

Крім цього, не заслуговують на увагу суду покликання представника відповідача на повторне звернення позивача із такою заявою у випадку зібрання належного пакету, оскільки такий обов'язок чинним законодавством не передбачено.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» до питань, які вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Пунктом 1 ст. 33 цього Закону передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, серед іншого, надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад.

Враховуючи те, що заява позивача на розгляд сесії Рудненської селищної ради не надходила, відповідно жодного рішення за результатами розгляду такої заяви не прийнято, відтак, відповідач зобов'язаний у передбаченому Земельним кодексом України порядку розглянути на пленарному засіданні сесії селищної ради питання щодо надання дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,08 га для будівництва та обслуговування жилого будинку в селищі Рудно, в межах району проектованої забудови (обмежується вулицями Лесі Українки та Івана Франка).

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такі необхідно задовольнити.

Крім цього, за рахунок бюджетних асигнувань Рудненської селищної ради на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1102,40 грн.

На підставі статей 12, 118, 122 Земельного кодексу України, статей 26, 33, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» та керуючись статтями 2, 9, 11, 160-163, 167 КАС України, -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати незаконними дії Рудненської селищної ради щодо відмови ОСОБА_3 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,08 га для будівництва та обслуговування жилого будинку в селищі Рудно, в межах району проектованої забудови (обмежується вулицями Лесі Українки та Івана Франка).

Зобов'язати Рудненську селищну раду у передбаченому Земельним кодексом України порядку розглянути на пленарному засіданні сесії селищної ради питання щодо надання дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,08 га для будівництва та обслуговування жилого будинку в селищі Рудно, в межах району проектованої забудови (обмежується вулицями Лесі Українки та Івана Франка).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рудненської селищної ради на користь ОСОБА_3 витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1102,40 грн.

Апеляційна скарга на постанову подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Головуючий Дулебко Н.І.