Справа № 824/748/16-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 р. м. Чернівці справа № 824/748/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.

за участю:

секретаря судового засідання Козак В.Ю.

сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління Держпраці у Чернівецькій області

про визнання протиправною та скасування постанови.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням заявленого клопотання про відмову від позову в частині позовних вимог, просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу № 24-11-39/224/118 від 23.08.2016 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що акт перевірки складено як на субєкта підприємницької діяльності 04.08.2016 р., а оскаржувана постанова прийнята тільки 23.08.2016 р. з пропущенням строку притягнення до відповідальності. Зазначав, що громадянин ОСОБА_5 ніколи не працював у нього на пилорамі. Надані пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час перевірки написані останніми під тиском.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та просили суд задовольнити позов повністю. Крім того, представник позивача в судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилався про поширення мораторію на проведення контролюючими органами перевірок.

Управління Держпраці у Чернівецькій області (далі відповідач, Управління) до суду подано письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просило суд у задоволенні позову відмовити повністю, зазначаючи, що Управлінням правомірно застосувало до позивача штраф, оскільки останній допустив ОСОБА_5 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення про прийняття працівника на роботу.

В судовому засіданні представники відповідача заперечували проти позову та просили суд в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В ході судового розгляду справи допитано як свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з питань проведення позапланової перевірки позивача з питань дотримання вимог законодавства про працю.

Вислухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 (59100, Чернівецька область, Путильський район, с. Паркулин, ідент. код НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа-підприємець 19.04.2005 р. та є платником єдиного податку з 01.12.2012 р.

Основними видами діяльності позивача є: лісозаготівля; лісопильне та стругальне виробництво (розпиловка лісодеревини); виробництво інших виробів з деревини; оптова торгівля деревиною та будівельними матеріалами.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 23.07.2016 р. зареєстровано кримінальне провадження за № 0000149 за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України відносно приватного підприємця ОСОБА_1, який грубо порушує вимоги Закону України Про охорону праці під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на власному лісопильному цеху.

На виконання ухвали слідчого судді судді Путильського районного суду Чернівецької області Маковійчук Л.Р. від 29.07.2016 р. про надання тимчасового доступу до території лісопильного цеху приватного підприємця ОСОБА_1 в кримінальному провадженні за реєстраційним номером 0000149 від 23.07.2016 р. та постанови слідчого Путильського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області від 01.08.2016 р. про залучення спеціаліста, а також на підставі наказу Управління Держпраці у Чернівецькій області від 04.08.2016 р. № 1902-пп та направлення на перевірку № 07-023-02 від 04.08.2016 р., головним державним інспектором Митрофан П.Т. було проведено позапланову перевірку позивача з питань дотримання вимог законодавства про працю.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 24-11-39/224 від 05.08.2016 р. В акті перевірки зафіксовано, що 04.08.2016 р. спільно з прокурором місцевої прокуратури Путильського району ОСОБА_8, слідчим Путильського відділення Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_9 проведена перевірка з легалізації найманої праці у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 по місцю здійснення підприємницької на власній пилорамі, що знаходиться в с. Паркулина. В ході перевірки на пилорамі за вищевказаною адресою був виявлений працівник, який виконував свої трудові роботи пилоправа без укладення трудового договору та в той-же день надав пояснення щодо роботи у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 В поясненнях неоформлений по трудовому договору працівник ОСОБА_5, який назвався ОСОБА_10, зазначив, що працює на пилорамі у ОСОБА_1 пилоправом з 08.03.2016 р. по 4 години у тиждень із домовленістю про оплату 1200,00 грн. у місяць, трудову угоду не укладав, так як проходив випробування пилоправа.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 пояснив, що на пилорамі постійно працюють двоє осіб, які оформлені фізичними особами - підприємцями: ОСОБА_11 та ОСОБА_12, а ще працівник ОСОБА_5, який назвався ОСОБА_10, працював пилоправом на випробувальному терміні по 4 години в тиждень.

За результатами перевірки відповідачем зроблено висновки про порушення позивачем ч. 1 та 3 ст. 24, п. 1, 4 ст. 29 та ст. 253 КЗпП України, а саме: допущення ОСОБА_5 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; не здійснювались обов'язкові відрахування до фондів державного соціального страхування із заробітної плати працівника ОСОБА_5, який виконував на пилорамі трудові функції пилоправа без оформлення трудових відносин; до початку роботи працівника, який виконував роботи пилоправа, не проінформовано під розписку про умови праці, наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, не проінструктовано з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Дослідженням акту перевірки встановлено, що акт перевірки складено в присутності позивача. Примірник акту перевірки вручено позивачу, про що свідчить його підписи.

В колонці акту Пояснення, зауваження або заперечення щодо проведеної перевірки та складеного акту перевірки, що мають місце з боку субєкта господарювання позивач власноручно записав наступні пояснення: Один працівник, який проходив стажування з метою випробування на день перевірки назвався ОСОБА_10, якого прізвище Федюк. Заперечень та зауважень не маю.

В письмових поясненнях наданих позивачем 04.08.2016 р., останній зазначив, що постійними на пилорамі оформлені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 Також вказував, що ОСОБА_10 працював на випробувальному терміні по 4 години в тиждень.

В судовому засіданні наведені вище обставини позивачем не заперечувалися.

В письмових поясненнях ОСОБА_10 вказав, що працює на пилорамі у ОСОБА_1 Пилоправом з 08.03.2016 р. Цю роботу виконує 4 години на тиждень. Трудову угоду з позивачем не укладав, оскільки проходив випробувальний термін. Заробітна плата в місяць в середньому складала 1200 грн.

З метою усунення виявлених порушень, 05.08.2016 р. головним державним інспектором Управління Держпраці у Чернівецькій області Митрофан П.Т. видано припис № 24-11-39/182, яким приписано позивачу: укласти трудовий договір ОСОБА_5, який виконував трудові функції пилоправа, строком до 15.08.2016 р.; здійснювати нарахування та сплату внесків до фондів загальнообов'язкова державного соціального страхування в передбачені законодавством терміни, постійно; вжити заходи по проведенню до початку роботи працівників інструктажу з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони, в термін до 20.08.2016 р.

Як підтверджується матеріалами справи, припис одержано позивачем нарочно 05.08.2016 р., про що свідчить його підпис в приписі. Доказів виконання припису сторонами до суду не надано.

На підставі виявлених порушень, зафіксованих в акті перевірки № 24-11-39/224 від 05.08.2016 р., відповідачем 11.08.2016 р. направлено позивачу повідомлення про розгляд справи за ст. 265 КЗпП України за результатами проведення перевірки дотримання законодавства про працю та зайнятість населення, яким повідомлено, що позивачу або його представнику необхідно зявитися за адресою: м. Чернівці, вул. Поповича, буд. 2, каб. 35 на 11 год. 30 хв. 23.08.2016 р.

Вказане повідомлення отримано позивачем 16.08.2016 р., що підтверджується відміткою про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Розглянувши акт перевірки, 23.08.2016 р. начальником Управління Держпраці у Чернівецькій області ОСОБА_13 згідно абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України винесено постанову № 24-11-39/224/118 про накладення штрафу на позивача у розмірі 43500,00 грн.

Судом встановлено, що вказану постанову направлено позивачу рекомендованим поштовим відправленням, яку останній отримав 26.08.2016 р.

Вважаючи незаконною постанову про накладення штрафу № 24-11-39/224/118 від 23.08.2016 р., позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Судом також встановлено, що на підставі висновків викладених в акті перевірки № 24-11-39/224 від 05.08.2016 р., відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 41 ч. 3 КУпАП України відносно позивача за допущення до виконання трудових функцій пилоправа на пилорамі с. Паркулина ОСОБА_5 (назвався ОСОБА_10) без укладення трудового договору, що є порушення ч. 1 , 3 ст. 24 Укладення трудового договору КЗпП України.

За результатами розгляду адміністративної справи, постановою Путильського районного суду Чернівецької області від 12.10.2016 р. у справі № 721/845/16-п (провадження 3/721/352/2016), яка набрала законної сили 24.10.2016 р., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч. 3 КУпАП України і за його вчинення призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн. в дохід держави.

З матеріалів справи також слідує, що вироком Путильського районного суду Чернівецької області від 14.09.2016 р. у справі № 721/789/16-к (провадження 1-кп/721/92/2016), який набрав законної сили 17.10.2016 р., ОСОБА_1 визнано винним за ст. 272 ч. 1 КК України та призначено йому міру покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною 1 ст. 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 цього Кодексу визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Забороняється укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоров'я.

При укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю (ст. 26 КЗпП України).

До початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний: роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони (ст. 29 КЗпП України).

У відповідності до ст. 253 КЗпП України особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Статтею 259 КЗпП України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 р. № 413 Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу, повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв'язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п'ятьма особами. Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 265 КЗпП України зазначено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення. Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на субєктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України та ч.ч. 2- 7 ст. 53 Закону України Про зайнятість населення визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. № 509 (далі Порядок № 509).

Приписами п. 2 Порядку № 509 встановлено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені на підставі, в т.ч: акта про виявлення під час перевірки субєкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Згідно п. 3 та 4 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа). Справа розглядається у пятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють субєктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за пять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника (п. 6 Порядку № 509).

Судом встановлено, що на підставі виявлених порушень, зафіксованих в акті перевірки № 24-11-39/224 від 05.08.2016 р., відповідачем 11.08.2016 р. направлено позивачу повідомлення про розгляд справи за ст. 265 КЗпП України за результатами проведення перевірки дотримання законодавства про працю та зайнятість населення, яким повідомлено, що позивачу або його представнику необхідно зявитися за адресою: м. Чернівці, вул. Поповича, буд. 2, каб. 35 на 11 год. 30 хв. 23.08.2016 р. (а.с. 64).

Вказане повідомлення отримано позивачем 16.08.2016 р., що підтверджується відміткою про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 64 на звороті).

За приписами п. 7 Порядку № 509 справа розглядається за участю представника субєкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до п. 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Відповідно до п. 8 Порядку № 509 розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення. Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітитки, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів субєктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що субєкт господарювання або роботодавець повідомляють Держпраці чи її територіальний орган ( п. 9 Порядку № 509).

Як свідчать матеріали справи та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, на встановлений час та дату позивач на розгляд справи за ст. 265 КЗпП України за результатами проведення перевірки дотримання законодавства про працю та зайнятість населення не прибув, явку представника не забезпечив.

Судом встановлено, що за результатами розгляду акту перевірки № 24-11-39/224 від 05.08.2016 р. щодо порушень у фізичної особи підприємця ОСОБА_1 законодавства про працю, 23.08.2016 р. начальником Управління Держпраці у Чернівецькій області ОСОБА_13 згідно абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України винесено постанову № 24-11-39/224/118 про накладення штрафу на позивача у розмірі 43500,00 грн., за допущення ОСОБА_5 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення територіального органу Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.

Статтею 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2016 рік установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень.

Оскільки на момент виявлення порушення, розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом складав 1450,00 грн., суд вважає, що відповідач правомірно застосував до позивача штраф у розмірі 43500,00 грн. (1450,00 грн. х 30).

Таким чином, управління Держпраці у Чернівецькій області правомірно винесло оскаржувану постанову. Відтак, позовна вимога про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Заперечення позивача щодо працевлаштування ОСОБА_5 суд вважає не обґрунтованими, оскільки під час перевірки ОСОБА_5, який назвався ОСОБА_10, власноручно надав пояснення, в яких стверджував, що працює на пилорамі у ОСОБА_1 пилоправом з 08.03.2016 р. Цю роботу виконує 4 години на тиждень. Трудову угоду з позивачем не укладав, оскільки проходив випробувальний термін. Заробітна плата в місяць в середньому складала 1200,00 грн.

Судом встановлено, що в письмових поясненнях наданих позивачем 04.08.2016 р. та в акті перевірки від 04.08.2016 р., останній зазначив, що постійними на пилорамі оформлені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ОСОБА_10 працював на випробувальному терміні по 4 години в тиждень.

Крім того, суд звертає увагу на те, що постановою Путильського районного суду Чернівецької області від 12.10.2016 р. у справі № 721/845/16-п (провадження 3/721/352/2016), яка набрала законної сили 24.10.2016 р., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч. 3 КУпАП України, а саме за не укладення договору з ОСОБА_5, якого допущено до виконання трудових функцій пилоправа на власній пилорамі с. Паркулина.

Згідно ч. 4 ст. 71 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується та встановлено судом, що позивач допустив ОСОБА_5 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення про прийняття працівника на роботу.

За наведених обставин, покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо надання 04.08.2016 р. письмових пояснень працівникам відповідача під тиском та в стані алкогольного спяніння, суд оцінює критично.

Доводи позивача щодо поширення мораторію на проведення контролюючими органами перевірки, суд відхиляє з наступних міркувань.

Закон України Про Державний бюджет України на 2014 рік № 719-VII від 16.01.2014 р. (далі - Закон № 719-VII) доповнено статтею 31 (згідно із Законом України від 31.07.2014 р. № 1622-VII), якою встановлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

На виконання наведеної статті Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 13.08.2014 р. № 408 Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами, якою затверджено Перелік державних інспекцій та інших контролюючих органів, яким надаватиметься дозвіл Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців (далі - Перелік № 408), до якого входить і управління Держпраці у Чернівецькій області. Однак, період протягом якого відбуватимуться перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки залишився таким як у Законі України Про Державний бюджет України на 2014 рік" № 719-VII протягом серпня - грудня 2014 р.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України № 76-VIII від 28.12.2014 р. (далі - Закон № 76-VIII) установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 р. виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

З аналізу наведених норм вбачається, що Законом № 719-VII обмежено перевірки підприємств контролюючими органами, перелік яких затверджений Переліком № 408, протягом включно серпня 2014 - червня 2015 р., при цьому зауважено, що ці обмеження не стосуються Державної фіскальної служби України, мораторій на перевірки якої було введено Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи № 71-VIII від 28.12.2014 р. (далі - Закон № 71-VIII).

Так, за змістом абз. 1 п. 3 Прикінцевих положень Закону № 71-VIII, у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Суд зауважує, що Закон № 71-VІІІ направлений на врегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів та передбачає внесення змін до податкового законодавства. Отже, за своєю метою та змістом цей Закон покликаний врегулювати саме податкові, а не будь-які інші правовідносини, зокрема ті, які виникають з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.

Крім того, відповідно до п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Вказаним Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності тих контролюючих органів, про які йдеться у пункті 41.1 статті 41 цього Кодексу. Такими органами є органи доходів і зборів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Держпраці), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 96 (далі - Положення №96), Держпраця є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Крім того, згідно із пунктом 9 Положення №96 Держпраця, зокрема, здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю.

Отже, беручи до уваги завдання Державної служби України з питань праці, суд дійшов висновку, що відповідач у цій справі не є контролюючим органом доходів і зборів в розумінні вимог пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України.

На підставі зазначеного вище, суд звертає увагу позивача, що приписи пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 71-VІІІ не можуть поширюватись на Державну службу України з питань праці, як помилково стверджує позивач.

Також, суд звертає увагу позивача і на те, що 28.12.2014 р. законодавцем було прийнято два нормативно-правових акти, якими встановлено мораторії на проведення перевірок суб'єктів господарювання, а саме:

- Закон № 71-VIII (п. 3 Прикінцевих положень), яким мораторій на перевірки за колом суб'єктів поширено на контролюючі органи в розумінні положень п. 41.1 ст. 41 ПК України;

- Закон № 76-VIII (п. 8 Прикінцевих положень), яким мораторій на перевірки за колом суб'єктів поширено на усі контролюючі органи, крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України.

Вказане вище дає підстави дійти висновку, що правовідносини, пов'язані з встановленням обмеження на проведення перевірок Державної служби України з питань праці регулювались саме пунктом 8 Прикінцевих положень Закону № 76-VIII від 28.12.2014 р., а не Законом № 71-VIII, і в часовому вираженні тривали протягом січня-червня 2015 р.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова прийнята відповідачем після закінчення дії мораторію та стосується проведення позапланової перевірки, тобто не порушують обмежень на перевірки, встановлених Законом № 76-VIII від 28.12.2014 р.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися субєкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів належними засобами доказування правомірність оскаржуваного рішення (постанови), а тому позов не підлягає задоволенню.

Оскільки, спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат відповідача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України стягненню з позивача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69 - 71, 86, 94, 158, 160 - 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У відповідності до ст. ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно ст.254 КАС України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.К. Левицький

Постанова в повному обсязі складена 06 грудня 2016 р.