Справа № 818/820/16
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 р. Справа №818/820/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Опімах Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Л.В.,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СК-Агро" до Державної інспекції сільського господарства в Сумській області, Головного спеціаліста-державного інспектора відділу оперативного контролю за дотриманям вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Сумській області Погрібного О.А.

про визнання протиправним та скасування припису,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, який його представник підтримав в судовому засіданні, мотивуючи вимоги тим, що посадовими особами Державної інспекції сільського господарства в Сумській області в червні 2016 року проведена перевірка дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю «СК-Агро» вимог земельного законодавства, результати якої оформлені актом перевірки №122-1 від 13.06.2016 р. Перевіркою встановлене порушення земельного законодавства, що полягає у використанні земель не за цільовим призначенням, а саме розоренні сіножатей та пасовищ.

За наслідками перевірки було винесено припис №39-1 від 13.06.2016 р. про усунення порушень протягом 30 днів щляхом залуження та посіву багаторічних трав на земельних ділянках.

Позивач не погоджується з приписом, вважає його протиправним і просить скасувати, зазначаючи про порушення відповідачами порядку проведення контрольного заходу та про помилковість висновків контролюючого органу про склад правопорушення, передбаченого статтями 91, 96 Земельного кодексу України.

Представник позивача проти позову в судовому засіданні запеерчив, пояснив, що підставою проведення позапланової перевірки позивача стало рішення суду про призначення перевірки в межах кримінального провадження, на підставі якого був виданий наказ про перевірку та направлення. В ході перевірки встановлено, що ТОВ «СК-Агро» на території Липоводолинського та Недригайлівського районів за межами населених пунктів використовує земельні ділянки державної власності з порушенням ст.91, 96 Земельного кодексу України, зокрема сіножаті і пасовища розорені та засіяні сільськогосподарськими культурами.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задовленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в період часу з 08.06.2016 по 13.06.2016 посадовими особами Державної інспекції сільського господарства в Сумській області на підставі наказу №70 від 06.06.2016 та направлення на перевірку №8 від 06.06.2016 проведена перевірка дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю «СК-Агро» вимог законодавства, про що 13 червня 2016 року складений акт №122-1 ( а.с.72-82). За результатами перевірки 13 червня 2016 року позивачеві виданий припис №39-1 про приведення у відповідний стан земельних ділянок, які знаходяться на території Липоводолинського та Недригайлівського районів шляхом їх залуження та посіву багаторічних трав. ( а.с.83-84).

Зазначений припис суд вважає протиправним і таким, що підлягає скасуванню, з огляду на таке.

Статтею 91 Земельного кодексу України, про порушення якої вказує відповідач, встановлені обов»язки власників земельних ділянок. Обов»язки землекористувачів, в тому числі і за договором оренди, передбачені ст.96 Земельного кодексу України. До цих обов»язків відносться, зокрема, обов»язок використання землі за цільовим призначенням.

Відповідно до частин 1,2 ст.22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать:

а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги);

б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №548 від 23.07.2010 року «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель» , прийнятим відповідно до Земельного кодексу України та Закону України «Про землеустрій», визначений поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об'єктів. Відповідно до розділу ІІ Наказу землями сільськогосподарського призначення є землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей; землі, надані для діяльності у сфері надання послуг у сільському господарстві, та інше.

Так, судом встановлено, що на підставі договрів оренди землі, укладених між позивачем та Липоводолинською і Недригайлівською райдержадміністраціями, позивачеву надано у користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення на територіях сільських рад, за межами населених пунктів. Ці обставини відображені в акті перевірки та підтверджуються сторонами.

В ході розгляду справи встановлено, що орендовані позивачем земельні ділянки використовуються лише для виробництва сільськогосподарської продукції, що також відображено в акті перевірки, в якому відповідач встановив, що земельні ділянки засіяні сільськогосподарськими культурами.

Таким чином, висновок контролюючого органу про вчинення позивачем правопорушення, що полягає у використанні земель не за цільовим призначенням не відповідає фактичним обставинам справи.

Крім того, суд вважає, що перевірка відповідачем проведена з численними порушеннями вимог чинного законодавства.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 13.04.2011 № 459/2011 затверджене Положення про Державну інспекцію сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України), яка є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України , входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Держсільгоспінспекція України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України), іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра.

Повноваження посадових осіб Держсільгоспоінспекції України визначнені пунктом 5 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України.

Згідно пункту 1 Положення про Державну інспекцію сільського господарства в Сумській області, затвердженого наказом Дерксільгоспінспекції України № 117 від 28.02.2012, Державна інспекція сільського господарства в Сумській області (далі -Держсільгоспінспекція) є територіальним органом Державної інспекції сільського господарства України та їй підпорядковується.

Положеннями статті 9 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначено, що Державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються, зокрема, шляхом проведення перевірок.

За правилами частини 2 статті 188 Земельного кодексу України порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом, яким є Закон України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

Статтею 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" передбачено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у вказаній сфері та розглядати відповідно до вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення.

Отже, Державна інспекція сільського господарства України через свої територіальні підрозділи здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності та має право проводити перевірки дотримання вимог земельного законодавства.

Підстави, види і порядок проведення відповідачем перевірок суб»єктів господарювання здійснюється відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду ( контролю) у сфері господарської діяльності» та наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.02.2013 №132 «Про затвердження Порядку планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб»єктами господарювання вимог земельного законодавства» ( далі- Порядок 132).

В той же час судом встановлено, що вимоги зазначених нормативних актів відповідачем порушені, що також не може породжувати правомірних рішень за наслідками контрольного заходу.

Так, відповідно до ст..6 Закону України «Про основні засади державного нагляду ( контролю) у сфері господарської діяльності» та розділу ІІІ Порядку 132, підставами для здійснення позапланових заходів є: подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених у документах обов'язкової звітності, поданих суб'єктом господарювання; перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю); обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення; неподання у встановлений термін суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності без поважних причин, а також письмових пояснень про причини, які перешкоджали поданню таких документів; настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання.

Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю).

В ході розгляду справи жодна із зазначених підстав для проведення позапланової перевірки позивача на знайшла свого підтвердження.

Також суд вважає безумовним порушенням Порядку 132, а саме пункту 2.3, обстеження земельних ділянок поза межами контрольного заходу, а саме 23 червня 2016 року, хоча перевірка тривала з 08.06.2016 по 13.06.2016 року.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, перевіривши припис Державної інспекції сільського господарства в Сумській області на відповідність його вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає його протиправним та такими, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Державної інспекції сільського господарства в Сумській області 1378,00 грн. в рахунок відшкодування судових витрат ( а.с.146).

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СК-Агро" до Державної інспекці сільського господарства в Сумській області, Головного спеціаліста-державного інспектора відділу оперативного контролю за дотриманям вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Сумській області Погрібного О.А. про визнання протиправним та скасування припису - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати припис Державної інспекції сільського господарства в Сумській області про усунення порушень від 13 червня 2016 року № 39-1, виданий Товариству з обмеженою відповідальністю "СК-Агро".

Стягнути за рахунок бюджетних асинувань Державної інспекції сільського господарства в Сумській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СК-Агро" 1378,00 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.М. Опімах

Повний текст постанови складений 29 листопада 2016 року.