Справа № 489/3613/16-а
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 р.м.ОдесаСправа № 489/3613/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Федусика А.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 серпня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції від 05.07.2016 року Серії ПС2 №559900 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки про порушення позивачем правил дорожнього руху не відповідають дійсності. При цьому, позивач зазначає, що постанова про накладення штрафу прийнята з грубим порушенням вимог Закону, без урахування документів, характеризуючих особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, її матеріальний стан, з позбавленням позивача права на звернення за правовою допомогою. Зазначені обставини свідчать про не відповідність оскаржуваного рішення вимогам законодавства, що є безумовною підставою для його скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Суд скасував постанову у справі про адміністративне правопорушення Серії ПС2 №559900 від 05.07.2016 року, винесену відносно ОСОБА_2. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

В апеляційній скарзі Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, однак в судове засідання вони не з'явились, поважність своєї неявки суду не повідомили, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як підтверджується матеріалами справи, постановою від 05.07.2016 року Серії ПС2 №559900, складеною інспектором патрульної поліції м. Миколаєва 3-ї роти 3-го батальйону рядовим поліції Булгаровим Д.В., застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн. (а.с. 21).

Згідно вказаної постанови підставою для накладення адміністративного стягнення стало вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме здійснення зупинки автомобільного транспорту MERCEDES-BENZ державний номерний знак НОМЕР_1 в зоні дії знака 3.34 по просп. Миру, 2, м. Миколаєва, чим порушив розділ 33 знак 3.34.

Не погоджуючись із вказаною постановою та вважаючи її необґрунтованою та такою, що прийнята з порушення вимог чинного законодавства, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки при складанні оскаржуваної постанови відповідач порушив вимоги накладення адміністративного стягнення, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню .

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову вважає правильними, виходячи з наступного.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Так, п. 3.34 Правил від 10.10.2001 року №1306 визначає заборонні знаки "Зупинку заборонено". Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП порушення правил зупинки тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, а саме про порушення, зокрема, правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123) розглядають органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Крім того, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається.

У випадках, передбачених, зокрема, частиною другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення згідно оскаржуваної постанови стало виявлення посадовою особою підрозділу поліції здійснення позивачем зупинки автомобільного транспорту в зоні дії знака 3.34.

Зазначене порушення зафіксовано відеофіксатором та підтверджено відібраними на місці поясненнями позивача (а.с. 22, 23).

Колегія суддів враховує, що пункт 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, визначає обов'язок учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати їх вимоги, а відтак і обов'язок позивача як учасника дорожнього руху додержуватись приписів п. 3.34 Правил від 10.10.2001 року №1306 в частині здійснення зупинки автомобільного транспорту.

Також, колегія суддів враховує ту обставину, що позивачем фактично не заперечується здійснення зупинки автомобільного транспорту у місці виявленого правопорушення, отже ніяким чином не спростовуються виявлене порушення.

Крім того, обізнаність позивача про його права та обов'язки, що виникли з винесенням оскаржуваної постанови, підтверджується підписом останнього у відповідній графі постанови та свідчить про роз'яснення цих прав та обов'язків.

Враховуючи, що висновки про порушення позивачем правил дорожнього руху підтверджуються належними доказами та не спростовуються позивачем, застосування адміністративного стягнення відбулось з повним дотриманням вимог Закону, колегія суддів вважає, що накладення на позивача штрафу відбулось обґрунтовано, з дотриманням правил Закону, а тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги позивача у позові про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що під час вирішення спору суд першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги, допустив порушення норм матеріального права, тому ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 серпня 2016 року - скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

А.Г. Федусик