Справа № 826/23615/15
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

08 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві - Гомольської Яни Павлівни на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Елемент Нафта» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Елемент Нафта» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вважає безпідставним висновок податкового органу про заниження позивачем суми податкових зобов'язань через відсутність причини коригування в колонці 8 додатку 1 до податкової декларації з ПДВ. Відповідачем підтверджено в акті перевірки товарність проведених операцій між позивачем та його контрагентом, а єдиною підставою для неврахування коригування податкового кредиту є формальна помилка позивача у розрахунку коригування ПДВ. Крім того, акт та оскаржуване податкове повідомлення-рішення містять посилання на різні пункти та статтю законодавчого акту, порушення якого встановлено в результаті перевірки та відповідно до якого відповідачем було нараховано суму грошового зобов'язання.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 вересня 2016 року задоволено вказаний адміністративний позов. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 21.05.2015 року № , яким ТОВ «Елемент Нафта» нараховано суму грошового зобов'язання за основним платежем в розмірі 555872,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 138968,00 грн.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням представник Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві - Гомольська Яна Павлівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ ТОВ «Елемент Нафта» за березень 2015 року.

За результатами даної перевірки складено акт від 24.04.2015 року № 109/26-57-22-04-10/31450076,за змістом якого перевіркою встановлено порушення позивачем п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, а саме: ТОВ «Елемент Нафта» подано уточнюючий розрахунок за березень 2015 року від 22.04.2015 року № , де платником збільшено податковий кредит на суму 555872,00 грн., а в додатку 5 до уточнюючого розрахунку за березень 2015 року платником не відображено відповідні графи: постачальник (індивідуальний податковий номер); період складання податкових накладних; обсяг постачання (без ПДВ); сума ПДВ (20%).

В акті зазначено, що вказана помилка призвела до збільшення суми, яка підлягала сплаті платником до бюджету на 555872,00 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 138968,00 грн.

На підставі висновків вказаного акту ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.05.2015 року № , яким позивачу нараховано суму грошового зобов'язання за основним платежем в розмірі 555872,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 138968,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у м. Києві та згодом до Державної фіскальної служби України.

В скарзі, поданій позивачем до Головного управління ДФС у м. Києві, ним було зазначено, зокрема, що відповідно до норм ПК України (п.п. 75.1.1 ст. 75) камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) та даних системи електронного адміністрування ПДВ, у разі виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних - контролюючим органом проводиться документальна позапланова виїзна перевірка.

Листом від 03.07.2015 року № 10360/10/26/15-10-06 Головне управління ДФС у м. Києві зобов'язало ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві провести документальну позапланову перевірку ТОВ «Елемент Нафта» з питань, що стали предметом оскарження.

На підставі наказу та направлення від 16.07.2015 року ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві з 16.07.2015 року по 22.07.2015 року проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Елемент Нафта» з питань, що стали предметом оскарження, за результатами якої складено акт від 29.07.2015 року № 313/26-57-22-02-10/39564815.

Висновки податкового органу у вказаному акті дублюють висновки акту, на підставі якого прийнято вказане вище оскаржуване податкове повідомлення-рішення, з урахуванням поданих після проведення первісної перевірки уточнюючих розрахунків за березень 2015 року.

Крім того, в акті міститься висновок про порушення позивачем порядку заповнення і подання податкової звітності, оскільки не заповнено колонку 8 «Підстава для коригування податкового кредиту з ПДВ» у додатку 1 до податкової декларації з ПДВ за квітень 2015 року. Висновок акту: порушення п. 123.1 ст. 123 ПК України, а саме: заниження суми податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях, уточнюючих розрахунках всього в сумі 555872,00 грн.

За наслідками процедури адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення залишено без змін рішенням про результати розгляду первинної скарги від 03.08.2015 року № 11874/10/26-15-10-06, прийнятим Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві та рішенням про результати розгляду скарги від 05.10.2015 року № 21014/6/99-99-10-01-01-25, прийнятим Державною фіскальною службою України.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи даний адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 48.1 ст. 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій) (п. 75.1.1 ст. 75 ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Судом першої інстанції було встановлено, що підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугували висновки акту камеральної перевріки даних, задекларованих позивачем у податковій звітності з ПДВ за березень 2015 року; при перевірці використано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з самостійним виправленням помилок за березень 2015 року від 22.04.2015 року № .

При цьому висновок про заниження позивачем суми податкових зобов'язань з ПДВ зроблено податковим органом без дослідження первинних документів ( як то виписки банку, видаткові та податкові накладні тощо) для встановлення достовірності податкового кредиту, визначеного у податковій звітності з ПДВ за березень 2015 року з урахуванням уточнюючого розрахунку.

Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби (п. 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України 22.12.2010 року № 984, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2011 року за № 34/18772 - чинний на момент винесення оскаржуваного рішення).

За змістом акту перевірки від 24.04.2015 року дані камеральної перевірки свідчать про заниження суми податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях, уточнюючих розрахунках, відповідальність платника передбачена п. 123.1 ст. 123 ПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що спірне податкове повідомлення-рішення в графі «посилання на акт перевірки» містить невірну дату на номер акту, на підставі якого винесено рішення, в графі «посилання на пункт та статтю законодавчого акту, порушення якого встановлено та відповідно до якого було зроблено розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань» містить посилання на п. 48.1 ст. 48 ПК України, яким визначено, що податкова декларація повинна відповідати формі, встановленій ПК України.

Отже, в акті перевірки, який є носієм доказової інформації про виявлені порушення, встановлено порушення п. 200.1 ст. 200 ПК України, яким встановлено, що сума податку, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Тоді як податкове повідомлення-рішення містить визначені суми грошового зобов'язання, включаючи фінансові санкції, за порушення форми складання податкової декларації.

У разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування (п. 123.21 ст. 123 ПК України).

Ні оскаржуване податкове повідомлення-рішення, ні акт, на підставі якого таке податкове повідомлення-рішення було прийнято, не містять посилання на норми п. 54.3 щодо самостійного визначення контролюючим органом суми грошових зобов'язань.

Крім того, якщо контролюючий орган дійшов висновку про порушення вимог форми складання податкової декларації, зокрема, додатку до неї, то застосування штрафних (фінансових) санкцій взагалі не передбачено і така податкова звітність, відповідно до п. 48.7 ПК України, не вважається податковою декларацією.

У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови (п. 49.11 ст. 49 ПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення та акт, на підставі якого його було прийнято, суперечать одне одному та суттєвими помилками в оформленні унеможливлюють визначення фактичного порушення, за яке позивачу встановлено відповідальність та нараховано грошове зобов'язання.

Щодо акту позапланової виїзної перевірки від 29.07.2015 року колегія суддів погоджується з критичним сприйняттям судом першої інстанції вказаного акта як носія інформації щодо виявлених порушень, які слугували винесенню оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, виходячи з наступного.

Акт перевірки передує винесенню податкового повідомлення-рішення, та є джерелом доказової інформації щодо виявлених при перевірці порушень.

Судом першої інстанції було встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено внаслідок камеральної перевірки звітності з ПДВ позивача за березень 2015 року (з урахуванням уточнюючої декларації за березень, поданої 22.04.2015 року).

Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об'єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження (п. 78.1.5 ст. 78 ПК України).

Документальною перевіркою від 29.07.2015 року відповідачем мало бути проведено (згідно листа ГУ ДФС у м. Києві від 03.047.15р. та наказу на проведення перевірки від 16.047.2015 року) перевірку ТОВ «Елемент Нафта» з питань, що стали предметом оскарження.

Відповідно до скарги позивача до ГУ ДФС у м. Києві від 04.06.2015 року № 371 вбачається, що посилаючись на п. 201.10 ПК України позивач наголошував на проведенні документальної позапланової перевірки в зв'язку з виявленням розбіжностей даних податкових декларацій та даних ЄРПН з метою встановлення правомірності формування податкового кредиту з урахуванням уточнюючого розрахунку за березень 2015 року.

За змістом акту від 29.07.2015 року перевіркою встановлено, що суму податкового кредиту збільшено по податковій накладній від 25.03.2015 року № 19 згідно договору поставки № 240315 від 24.03.2015 року, отриманої від ТОВ «Елемент Ойл» на суму податкового кредиту 555872,00 грн. за суміш вуглеводнів бензино-лігроїнова фракція; дана накладна зареєстрована в ЄРПН (за даними акту).

Крім того, перевіркою досліджено уточнюючі розрахунки позивача до декларації за березень 2015 року, які були подані 06.05.2015 року, 04.06.2015 року, а також податкову декларацію за квітень 2015 року та встановлено порушення порядку заповнення колонки 8 додатку 1 податкової декларації за квітень 2015 року.

Отже, проведеною документальною перевіркою, контролюючий орган вийшов за межі предмету перевірки та взяв до уваги при перевірці уточнюючі розрахунки позивача, а також звітність за квітень, які мали місце після проведення первісної перевірки та після винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а відтак не могли бути підставою для висновку про порушення позивачем вимог законодавства та, як наслідок, підставою для нарахування грошового зобов'язання.

Крім того, акт документальної перевірки від 29.07.2015 року, як і попередній акт камеральної перевірки, не містить посилання на норму ПК України, яку порушено позивачем, внаслідок чого нараховано грошове зобов'язання за спірним рішенням.

Контролюючим органом проігноровано обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, встановлений ч. 2 ст. 71 КАС України, не надано суду заперечень по суті пред'явленого позову.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої про те, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а позов є таким, що підлягає задоволенню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві - Гомольської Яни Павлівни - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 08.12.2016 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.